Справа №487/7372/15-к 12.10.2015 12.10.2015 12.10.2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах

Головуючого: ОСОБА_1 ,

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження матеріали кримінального провадження №0004407 та судового провадження №487/7372/15-к за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.09.2015 року, якою

залишено без задоволення скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Заводського РВ Миколаївського МУ УМВС України в Миколаївської області про закриття кримінального провадження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги ОСОБА_4 .
Просить скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу.
Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.09.2015 року залишено без задоволення скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Заводського РВ Миколаївського МУ УМВС України в Миколаївської області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0004407.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
За змістом апеляційної скарги оспорює правильність встановлення слідчим розміру шкоди завданої самовільним зайняттям земельної ділянки, оскільки вважає, що вона має рахуватися з неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який складає 17 грн.
Водночас, вважає, що вартість самовільно зайнятої земельної ділянки має встановлюватися відповідною експертизою.

За такого, належним доказом лист №01-217(13) від 24.07.2015 року Управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради, який визначає вартість 1 м. кв. земельної ділянки.

Зазначає, що слідчий не допитав співвласників спірної ділянки - ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , не встановив точного часу самовільного зайняття земельної ділянки. Вказує, що постанова слідчого не містить даних про особу, щодо якої прийнято рішення.

Провадження №11-сс/784/435/15 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_8
Категорія: оскарження ухвали слідчого судді Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1 .
Зазначає, що слідчим не досліджені обставини вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України.

Вважає безпідставним посилання слідчого на кримінальне провадження №0000372 від 29.11.2014 року, оскільки зазначені матеріали не мають відношення до цього кримінального провадження про факт зайняття земельної ділянки.

Встановлені слідчим суддею обставини.
16.09.2015 року ОСОБА_4 звернулась до Заводського районного суду міста Миколаєва із вказаною скаргою у якій просила скасувати, як незаконну, постанову слідчого СВ Заводського РВ Миколаївського МУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_5 , якою кримінальне провадження з проведення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості про вчинення якого внесені до ЄРДР за №0004407 закрито на підставі п.2 ч. 1 ст.284 КПК України.
Відмовляючи у задоволенні скарги слідчий суддя погодився з висновком слідчого про відсутність складу злочину, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, з огляду на недостатній для кримінальної відповідальності розмір матеріальних збитків заподіяних ОСОБА_6 діями ОСОБА_7 .
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали кримінального і судового проваджень, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів кримінального судового провадження 18.08.2015 року слідчим Заводського РВ Миколаївського МУ УМВС України в Миколаївській області за №0004407 зареєстрована в ЄРДР заява ОСОБА_4 про вчинення ОСОБА_7 самовільного зайняття земельної ділянки ОСОБА_9 розміром 13,1 х 5,2 м. по АДРЕСА_1 та надано попередню кваліфікацію за ст.197-1 ч.ч.1 і 3 КК України.
З зазначеної заяви вбачається, що представник ОСОБА_6 ОСОБА_4 , вважаючи дії ОСОБА_7 неправомірними, оцінює вартість цієї ділянки на підставі довідки Управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради в розмірі 34 045 грн. 70 коп.
Закриваючи кримінальне провадження в зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, слідчий виходив з того, що розмір матеріальних збитків, заподіяних ОСОБА_6 діями ОСОБА_7 (34 045 грн. 70 коп.), не перевищує 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян і за такого - є недостатнім для утворення складу вказаного злочину.
Слідчий суддя дав належну оцінку вказаним обставинам, які були предметом розслідування і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що слідчий мотивовано закрив провадження в зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.
Так, слідчий суддя обґрунтовано погодився з висновком слідчого про недостатній для кримінальної відповідальності розмір матеріальних збитків заподіяних ОСОБА_6 діями ОСОБА_7 , виходячи з наступного.
З листа Управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради №01-217(13) від 24.07.2015 року, адресованого ОСОБА_6 , вбачається, що згідно нормативно-грошової оцінки з урахуванням коефіцієнта індексації на 2015 рік вартість 1 м. кв. земельної ділянки по АДРЕСА_2 складає 499,27 грн.
Зазначені обставини не оспорювалися і не оспорюють ся власником земельної ділянки ОСОБА_6 .
Крім того, представник власника ОСОБА_4 , визначаючи суму збитків в своїй заяві про вчинення злочину, також виходила з цієї оцінки земельної ділянки зазначивши в своїй заяві до правоохоронних органів її вартість 34 045 грн. 70 коп.
За такого, в слідчого і не було підстав ставити під сумнів зазначені дані.
Крім того, з матеріалів кримінального провадження не вбачається наявності в слідчого підстав для проведення експертизи (з числа передбачених ст.242 КПК України) в зв`язку з чим є безпідставними доводи апелянта в цій частині.
Що стосується розрахунку шкоди, завданої злочином, то є правильним посилання на п.5 підрозділу 1 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, згідно якого, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. За такого, є безпідставними доводи апелянта в цій частині.
Крім того, є вірним посилання на пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 ПК України, згідно якої сума податкової соціальної пільги дорівнює 100 % розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.
Виходячи з розміру прожиткового мінімуми для працездатної особи в Україні станом на час подання заяви про злочин в серпні 2015 року - 1218 грн., шкода для утворення складу вищевказаного злочину має бути значною і перевищувати 100 кратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян - 121 800 грн.
Не зважаючи на те, що до 31.12.2014 року визначена законом податкова соціальна пільга надавалась у розмірі 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи розмір шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки, також не перевищував розміру, необхідного для утворення складу вищевказаного злочину, про що вірно вказав в ухвалі слідчий суддя.
Оскільки розмір шкоди, завданої ОСОБА_6 самовільним зайняттям земельної ділянки не є значним, тому є вірним висновок слідчого про відсутність складу злочину, передбаченого ст.197-1 ч.1 КК України, з чим правильно погодився і слідчий суддя. Виходячи з викладеного, а також змісту диспозиції ч.3 ст.197-1 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність лише за самовільне будівництво на самовільно зайнятій земельній ділянці, зазначеній у частині першій цієї статті, то відсутні ознаки злочину, передбаченого ч.3 цієї статті.
За таких обставин, є вірним висновок слідчого судді про обґрунтованість постанови слідчого про закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України.
Інші доводи апелянта, про які йдеться в апеляційної скарзі, не впливають на зміст прийнятого слідчим суддею рішення.
Порушень кримінального процесуального закону, які могли б потягти скасування ухвали слідчого судді, про що просить апелянт, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи викладене, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.09.2015 року в зв`язку з чим в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4 належить відмовити.
Керуючись ст.ст. 405, 406, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.09.2015 року, якою у задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Заводського РВ Миколаївського МУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0004407 без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: