Номер провадження: 11-сс/785/1456/15
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 30.09.2015 р.,

встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого ВР ДТП СУ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_8 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 20 діб, тобто до 20.10.2015 р. з 17 год. 30 хв.

Слідчий суддя, мотивуючи своє рішення, вказав, що прокурор довів існування ризику того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який передбачає покарання від 3 до 8 років позбавлення волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, як наслідок, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаного ризику.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 зазначив, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням вимог КПК України та підлягає скасуванню з огляду на наступне:

- слідчий суддя не врахував, що в поданому клопотанні немає будь-яких даних, які б свідчили про обставини, на підставі яких слідчий дійшов висновку про наявність обгрунтованість підозри, одного або кількох ризиків, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини та обґрунтування неможливості запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів;

- оскаржувана ухвала не містить будь-яких обґрунтувань наявності хоча б одного з ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та, окрім того, лише тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, не може слугувати підставою для обрання їй найбільш суворого запобіжного заходу;

- слідчий суддя не прийняв до уваги те, що ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем проживання, являється інвалідом 2-ої групи, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, злочин в якому він підозрюється відноситься до категорії необережних, на момент обрання запобіжного заходу проходить лікування, добровільно надав слідству запис з відео-реєстратору, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що він збирається ухилятись від слідства і суду, а також впливати будь-яким чином на свідків чи потерпілих.

З огляду на викладене вище, захисник просив скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

В судове засідання прокурор не з`явився, про місце та час судового розгляду був повідомлений своєчасно належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає можливим розглянути скаргу за його відсутності.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Доводи захисника про те, що в даний час слідчим не надано доказів обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні вказаного злочину підтверджується письмовими доказами, протоколом огляду місця ДТП від 06.07.2015 року та схемою до нього, протоколом огляду автомобіля «Шевроле», д.н. НОМЕР_1 від 06.07.2015 року, первинними показаннями водія ОСОБА_7 від 06.07.2015 року, висновком судової транспортно-трасологічної експертизи №3735/3736 від 14.08.2015 року, висновком судової авто-технічної експертизи №3738 від 07.09.2015 року, висновком судової комп`ютерно-технічної експертизи №4576/29 від 17.08.2015 року, протоколом огляду речового доказу - цифрового диску із відео-записом дорожньо-транспортної події, висновком судової авто-технічної експертизи №5256 від 16.09.2015 року.

Щодо доводів захисника про недопустимість зазначених доказів, апеляційний суд наголошує, що на даній стадії провадження, суд розглядає питання про обґрунтованість підозри та наявність вказаних вище ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу та не може давати оцінку допустимості доказів, оскільки триває досудове розслідування, а відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом 1-ої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Доводи захисника про те, що клопотання слідчого містить деякі недоліки, апеляційний суд вважає слушними, однак, незважаючи на це, чинний КПК України не передбачає можливості повернення клопотання про застосування запобіжних заходів слідчому або прокурору для усунення його недоліків.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону в повному обсязі не виконав та не врахував їх при постановленні ухвали, оскільки своє рішення про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивував тим, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який призвів до смерті людини, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані висновки суду 1-ої інстанції спростовуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи з наступних обставин.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину вперше, при цьому апеляційний суд враховує те, що суд 1-ої інстанції необґрунтовано врахував у якості оцінки особи ОСОБА_9 те, що 09.08.2014 року він, керуючи автомобілем «Кіа Черато» вчинив ДТП та відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП, оскільки рішення суду про притягнення його до відповідальності в матеріалах справи відсутнє, крім того, з моменту вчинення ДТП минуло більше року.

Також апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, що свідчить про наявність в нього міцних соціальних зв`язків. Апеляційний суд вважає хибними висновки суду 1-ої інстанції щодо того, що фактично з підозрюваним проживає одна дитина, а не дві, оскільки роздільне місце проживання не звільняє батьків від обов`язків утримувати дітей.

Відповідно до медичної документації підозрюваний ОСОБА_7 є інвалідом другої групи безстроково.

Крім того, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апелянта про те, що ОСОБА_7 добровільно надав слідству запис з відео-реєстратору, на підставі якого вже проведені експертні дослідження, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що він збирається ухилятись від слідства і суду, а також впливати будь-яким чином на свідків чи потерпілих.

Апеляційний суд враховує те, що у рішенні від 15.09.2011 р. у справі «Паскал проти України», і від 10.02.2011 р. у справі «Харченко проти України», від 12.01.2012 р. у справі «Борисенко проти України», від 12.01.2012 р. у справі «Тодоров проти України», Європейській суд з прав людини наголосив, що тримання заявників під вартою тільки з підстав вчинення тяжкого злочину є порушенням підпункту с) пункту 1 ст. 5 Конвенції.

Таким чином, апеляційний суд вважає слушними доводи апеляційної скарги про те, що ні в клопотанні слідчого, ні під час розгляду клопотання в суді, прокурор не довів наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та не можливість застосування більш мякого запобіжного заходу.

Разом з тим, ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, являється інвалідом 2-ої групи, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, тому, апеляційний суд вважає, що є підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, а саме: особистого зобов`язання з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.177,182-183,194,404,405,407, 409, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30.09.2015 р., якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого ВР ДТП СУ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти звільнити негайно, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора, судді, суду по першому виклику;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Вказані обов`язки підлягають виконанню протягом строку досудового розслідування, до 24.11.2015 року.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4