Справа № 240/922/15-к
Провадження № 1-кп/240/135/15 р.
У Х В А Л А
Іменем України
22 грудня 2015 року смт. Олександрівка
Олександрівський районний суд Донецької області
у складі:
головуючого: - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі: - ОСОБА_2
за участю
прокурора: - ОСОБА_3
потерпілого: - ОСОБА_4
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка обвинувальний акт, зареєстрований в ЄРДР за № 0000113 від 02.04.2015 року, та додані до нього документи з обвинувачення:
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
11 грудня 2015 року до Олександрівського районного суду Донецької області надійшли матеріали кримінального провадження за обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.
Цього ж дня відповідно до здійсненого авторозподілу судових проваджень зазначений обвинувальний акт отриманий головуючим суддею та 14.12.2015 року призначене підготовче судове засідання.
В підготовчому судовому засіданні суд, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження щодо можливості призначення судового розгляду, встановив наступне.
Прокурор вважає за необхідне призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, який відповідає вимогам КПК України та не підлягає поверненню прокурору, кримінальне провадження підсудне Олександрівському районному суду Донецької області, підстави для закриття провадження відсутні.
Потерпілий ОСОБА_4 вважає за можливе призначити судовий розгляд.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Частиною 4 ст. 110 КПК України передбачено, що обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.
Формулювання обвинувачення має містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, зокрема, це подія злочину, форма вини, мотив вчинення кримінального правопорушення.
У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
Проте, під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, за наступних підстав.
В обвинувальному акті зазначено, що обвинувачений ОСОБА_5 проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та знаходиться під вартою у СІ м. Артемівськ Донецької області. Відповідно до розділу ІІІ «Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані під час досудового розслідування» Реєстру матеріалів досудового розслідування, заходи забезпечення кримінального провадження за даним кримінальним провадженням до ОСОБА_5 не застосовувалися. Однак зазначено, що Добропільським міським судом 05.10.2015 року йому було обрано запобіжний захід тримання під вартою. Відомості про продовження запобіжного заходу відсутні.
В підготовчому судовому засіданні прокурор не надав суду будь яких відомостей щодо місцезнаходження ОСОБА_5 , що позбавляє суд можливості належним чином повідомити обвинуваченого про час і місце розгляду кримінального провадження та забезпечити його явку до суду, в зв`язку з чим суд дійшов до висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України.
В обвинувальному акті, при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими зазначено, про два епізоди вчинення злочину від 27.03.2015 року та 10.07.2015 року.
При викладені фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими по епізоду від 10.07.2015 року в обвинувальному акті зазначено, що «…10.07.2015 року ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу, таємно від сторонніх, проник до території домоволодіння АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_6 . Там ОСОБА_5 побачив літню кухню, двері якої були закриті на навісний замок. Далі ОСОБА_5 з корисливих мотивів, повторно, діючи навмисно за допомогою металевого прута, який знайшов біля вказаної кухні, зірвав навісний замок та проник в середину кухні. Звідки викрав одну пляшку горілки «Хортиця» об`ємом 0,5 л., вартістю 55 грн. та одну пляшку вина «Кагор» об`ємом 0,7 л.. вартістю 38 грн. Після цього ОСОБА_5 продовжуючи свій злочинний намір направлений на заволодіння чужим майном з території вказаного домоволодіння викрав два мідні двохжильні дроти довжиною 8 м., товщиною 4 мм. кожен, вартістю 30 грн. за 1 метр, на загальну суму 480 грн. та один алюмінієвий дріт довжиною 70 метрів, вартістю 64 грн. за 1 метр, на загальну суму 4480 грн., якими в подальшому розпорядився за власним розсудом, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 5053 грн.
Зазначені обставини викладені також в формулюванні обвинувачення.
Правова кваліфікація викладених фактичних обставин в обвинувальному акті зазначена як «…своїми умисними діями, які виразилися у таємному викрадені чужого майна, повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, ОСОБА_5 вчинив крадіжку, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України».
З огляду на викладене суд дійшов до висновку, що і крадіжка з літньої кухні і крадіжка з території домоволодіння, що були вчинені ОСОБА_5 10.07.2015 року кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, - що суперечить викладеним фактичним обставинам кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулюванню обвинувачення, в яких відсутні посилання на те, що територія домоволодіння є сховищем для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо).
Правова кваліфікація злочину не містить такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення у сховище.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).
З огляду на викладене, враховуючи той факт, що правова кваліфікація дій ОСОБА_5 , суперечить фактичним обставинам, які прокурор вважає встановленими та формулюванню обвинувачення викладеним в обвинувальному акті, суд дійшов висновку про те, що зазначене унеможливлює судовий розгляд кримінального провадження, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору через його невідповідність вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Зазначене, є недоліками обвинувального акту, встановленими під час підготовчого судового засідання і не може бути виправленим під час судового розгляду шляхом зміни обвинувачення в суді відповідно до вимог ст.. 338 КПК України.
Відповідно до п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2012 року № 223-1430: у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України: зокрема, якщо він містить положення, що суперечать одне одному.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 314, 315 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Повернути обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, прокурору для усунення недоліків.
Ухвала про повернення обвинувального акта може бути оскаржена в апеляційному порядку, протягом семи днів з дня її оголошення.
Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Донецької області через Олександрівський районний суд.
Суддя Олександрівського
районного суду ОСОБА_1