справа № 691/996/15-к
провадження № 1-кп/691/111/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2015 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Городище кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мліїв, Городищенського району, Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 336 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , знаходячись на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовозобов`язаним, у зв`язку з оголошенням часткової мобілізації і призовом на військову службу у збройні сили України за мобілізацією у відповідності до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 15.01.2015 року», 09.04.2015 року пройшов медичний огляд та, за наслідками, військово-лікарською комісією його визнано придатним для проходження військової служби.

11.05.2015 року, ОСОБА_5 , під час вручення йому повістки, всупереч вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 15.01.2015 року», діючи умисно, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних на те причин (з особистих міркувань), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання, будучи придатним до військової служби та не маючи права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, передбачену ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відмовився від подальшого призову за мобілізацією.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 порушив порядок комплектування збройних сил України, а також вимоги аб. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до яких громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибути за викликом районного військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних.

Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 336 КК України, тобто ухилення від призову за мобілізацією.

26.08.2015 року між заступником прокурора Городищенського району та підозрюваним була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор та ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 336 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 - у виді 2 (двох) років позбавлення волі зі звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 1 рік. На ОСОБА_5 покладені обов`язки по виконанню пунктів 2, 3, 4 ст. 76 КК України, зокрема: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально - виконавчій інспекції.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно п. 2 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 336 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом роз`яснено, що наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку, згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України.

Обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснено зміст ст. 389-1 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за умисне невиконання угоди про визнання винуватості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження на стадії досудового розслідування не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду від 26 серпня 2015 року про визнання винуватості між заступником прокурора Городищенського району та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 336 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого ОСОБА_5 : не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання ним угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Вирок на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Черкаської області через Городищенський районний суд протягом 30 днів, з дня його проголошення.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1