АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1801/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 2 ст. 186 Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0003972 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_7 , який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 06 серпня 2015 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 06.03.2012 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільненого 26.07.2013 року по відбуттю строку;

- 12.06.2015 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі,

який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

встановила:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 06 серпня 2015 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 12.06.2015 року остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

По справі вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 26.04.2015 року приблизно о 01 год. 00 хв., знаходячись разом із ОСОБА_9 та невстановленими досудовим розслідуванням особами в приміщенні кафе «Щедрий Келих» по вул. Г. Наумова в м. Києві, побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_10 , який в той час також знаходився у вказаному кафе та вирішив повторно відкрито викрасти чуже майно, яке належить ОСОБА_10 .

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_8 приблизно о 03-00 год. прослідував за ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до під`їзду №2 по АДРЕСА_3 та зайшов за ними до під`їзду. Перебуваючи на першому поверсі зазначеного під`їзду, ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_10 рукою по обличчю, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, повалив останнього на землю, чим подолав волю ОСОБА_10 до супротиву та, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, відкрито заволодів майном останнього, а саме мобільним телефоном «GSMART», вартістю 2000 грн. Після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В апеляції прокурор ОСОБА_7 , який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, вказує на неправильність застосування судом кримінального закону, а саме застосування ст.71 КК України, яка не підлягала застосуванню. Просить в цій частині вирок суду змінити: вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 12.06.2015 року, до остаточного покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, апеляції не подані.

Обвинувачений ОСОБА_8 в своїй заяві до апеляційного суду м. Києва просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора та розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляцію державного обвинувача, враховуючи заяву обвинуваченого на підтримку поданої апеляції, провівши судові дебати, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Подію злочину, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 в його вчиненні, кримінально - правову оцінку цього діяння, правильність призначення покарання за ч.2 ст.186 КК України відповідно до вимог ст. 404 КПК України колегія суддів не перевіряє, оскільки законність та обґрунтованість вироку в цій частині не оскаржувались.

В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки суд першої інстанції незважаючи на те, що ОСОБА_8 вчинив інкримінований злочин до ухвалення вироку Дарницького районного суду м. Києва від 12.06.2015 року призначив остаточне покарання за сукупністю вироків, застосувавши замість ч.4 ст.70 КК України положення ст. 71 КК України, тобто застосував закон України про кримінальну відповідальність, який не підлягав застосуванню.

Ці доводи апеляції колегія суддів вважає обґрунтованими.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 12.06.2015 року вироком Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_8 був засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі за злочин, вчинений ним 16.12.2014 року.

Злочин, за який ОСОБА_8 засуджено за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 06.08.2015 року, вчинений ним 26. 04.2015 року, тобто до постановлення вироку Дарницьким районним судом м. Києва від 12.06.2015 року.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 12.06.2015 року cуд остаточно призначив ОСОБА_8 покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Однак, згідно ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті. У цьому випадку в строк покарання остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні покарання за сукупністю злочинів, суд першої інстанції не дотримався цих вимог закону та помилково послався у вироку при призначенні остаточного покарання на положення ст.71 КК України, якою передбачено призначення покарання за сукупністю вироків, а не на положення ч.4 ст.70 КК України, які підлягали застосуванню в даному випадку.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, щодо необхідності призначення засудженому покарання за сукупністю злочинів за правилами ч.4 ст.70 КК України підлягає задоволенню, а вирок суду щодо ОСОБА_8 підлягає зміні в частині, що стосується призначення покарання за сукупністю злочинів, при цьому залишити без зміни принцип часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком до покарання призначеного за даним вироком суду відповідно до положень ч.1 ст.70 КК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407,413, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 , який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 06 серпня 2015 року відносно ОСОБА_8 в частині остаточного призначення покарання змінити, застосувавши замість ч.1 ст.71 КК України положення ч.4 ст.70 КК України.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання до покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 06 серпня 2015 року волі, невідбутого покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 12.06.2015 року, вважати ОСОБА_8 засудженим за цими вироками до остаточного покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4