№ 1-кс/201/2777/2015
У Х В А Л А
08 квітня 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровськ

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника скаржника адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 17 грудня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000270, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду із відповідною заявою в якій оскаржує постанову старшого слідчого прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 17 грудня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000270, у зв`язку з тим, що досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню було проведено неповно, необ`єктивно, односторонньо та з порушення його прав, передбачених чинним кримінально-процесуальним законом.

В судовому засіданні ОСОБА_4 доводи скарги підтримав та просив скасувати постанову про закриття кримінального провадження на підставі неповноти досудового розслідування, проведеного слідчим прокуратури. Також наголосив, що заява про скоєння кримінального правопорушення вносилась стосовно конкретних осіб,однак в постанові про закриття були зазначено про відсутність складу правопорушення в діях «працівників СБУ».

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на те, що оскаржувана постанова винесена законно і обґрунтовано.

Суд, безпосередньо вислухавши пояснення сторін кримінального провадження та дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 чинного кримінального процесуального закону слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Постановою старшого слідчого прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 17 грудня 2014 року про закриття кримінального провадження кримінальне провадження № 0000270, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2014 року було закрито у зв`язку з відсутністю в діях співробітників Управління СБУ в Дніпропетровській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально процесуального закону слідчим не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження від 17 грудня 2014 року не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування з огляду на зміст заяви ОСОБА_5 про кримінальне правопорушення.

За змістом постанови про закриття кримінального провадження від 17 грудня 2014 року висновок про встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 192 КПК України слідчий обґрунтував тим, що слідством не здобуті докази, які б підтверджували факти, щодо зловживання довірою під виглядом укладання домовленостей про купівлю-продаж корпоративних прав суб`єкта співробітниками Управління СБУ в Дніпропетровській області. Проте, суд вважає, що слідчим не було дотримано вимог ст.ст. 9, 91, 110 КПК України, оскільки останній зробив висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі, передчасно, без належної перевірки обставин викладених в заяві ОСОБА_5 та не надавши відповідно оцінки доказам, які були здобуті під час проведення досудового розслідування.

Крім того, в ході розгляду даної скарги у судовому засіданні судом було встановлено, що кримінальне провадження № 0000270 вже підлягало закриттю за аналогічних підстав раніше, про що слідчим було винесено постанову від 30 жовтня 2014 року, яка була скасована постановою старшого прокурора прокуратури Дніпропетровської області від 25.11.2014 та матеріали кримінального провадження направлені до СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області для здійснення досудового розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що старшим слідчим прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000270, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України, не були дотримані вимоги чинного кримінально процесуального закону щодо всебічності та повноти, що в свою чергу робить необґрунтованою відповідну постанову від 17 грудня 2014 року, яка на підставі цього підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 318-380 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 17 грудня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000270 задовольнити.

Постанову старшого слідчого прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 17 грудня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000270 скасувати.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1