Ухвала

іменем україни

18 лютого 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1.,
суддів: при секретарі ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4.,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004, за обвинуваченням

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, мешканця АДРЕСА_2, в силу ст. 89 КК України такого, що не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6.

в с т а н о в и л а:

Вироком Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 12 березня 2013 року ОСОБА_5 засуджено за:

- ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

- ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Ухвалою Апеляційного суду автономної Республіки Крим від 23 травня 2013 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_13. просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважає, що дії ОСОБА_5 судом помилково кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України , оскільки умислу на заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень у нього не було, тому його дії слід перекваліфікувати на ст. 128 КК України , як необережне тяжке тілесне ушкодження та призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

У запереченні на касаційну скаргу адвоката ОСОБА_13. прокурор просить судові рішення залишити без зміни, а касаційну скаргу без задоволення.

Згідно з вироком суду, 11 листопада 2012 року о 1 годині 00 хвилин ОСОБА_5, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння біля буд. 22, підійшов до ОСОБА_7 та на грунті особистих неприязнених відносин, нехтуючи існуючими правилами і нормами поведінки в суспільстві, висловлюючись нецензурною лексикою, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства та діючи з особливою зухвалістю, дістав пневматичний пістолет, і з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, став стріляти в ОСОБА_7, завдавши йому при цьому 4 кульові поранення в обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також одне в праву брову з пошкодженням правого вхідного яблука, що ускладнилось повною втратою зору на вказане око, яке відносить до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Фактичні обставини кримінального провадження, які були предметом оцінки судів першої та апеляційної інстанцій, перегляду відповідно до ст. 438 КПК України у касаційному порядку не підлягають.

Разом із тим, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, та правильність кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, обґрунтовані сукупністю розглянутих у судовому засіданні та наведених у вироку доказів.

Зокрема, вони підтверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_7, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, які пояснили, що виниклий конфлікт носив виключно словесний характер, тобто без застосування будь-яких дій відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_12, між тим постріли з пістолету засуджений здійснював цілеспрямовано у потерпілого та компанію його друзів, а не в гору і в бік, з метою попередити конфлікт чи полякати; даними протоколу огляду місця події та висновком судово-медичної експертизи. Усі наведені докази в повній мірі узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі, а тому суд обґрунтовано поклав їх в основу вироку.

З огляду на викладене доводи касаційної скарги адвоката ОСОБА_13. про те, що судом не доведено наявність у ОСОБА_5 умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, колегія суддів вважає непереконливими, а тому вимоги його скарги щодо необхідності перекваліфікації дій засудженого з ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 128 КК України є безпідставними.

Суд апеляційної інстанції ретельно перевірив доводи апеляції адвоката ОСОБА_13., аналогічні викладеним у його касаційній скарзі, та обґрунтовано їх відхилив, належним чином умотивувавши своє рішення. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України .

Покарання ОСОБА_5 призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України , є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для пом'якшення покарання, як про це ставиться питання в касаційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли б вплинути на правильність та обґрунтованість судових рішень, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 12 березня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду автономної Республіки Крим від 23 травня 2013 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_13. - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

_______________ ___________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3