Справа № _11а- 38 /2010 р. Головуючий у 1 інстанції:Качмар В.Я.
Категорія ст. 128КК України Доповідач:ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2010 року. Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді:ОСОБА_2

суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_3

з участю прокурора:ОСОБА_4

та засудженого: ОСОБА_5

потерпілого: ОСОБА_6

представника потерпілого- адвоката: ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляційною скаргою заступника Дрогобицького міжрайонного прокурора Буня А.Я. та адвоката ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.10.2009 року

ВСТАНОВИЛА:

цим вироком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 та житель ІНФОРМАЦІЯ_3, українець громадянин України, студент четвертого курсу Київського Національного Авіаційного Університету, раніше не судимий,

визнаний винним та засуджений за ст..128 КК України до 180(сто вісімдесять) годин громадських робіт.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_5 залишено підписку про невиїзд.

За вироком суду ОСОБА_5 21.06.2009р. біля 23 год., знаходячись на проїздній частині дороги в с.Ріпчиці Дрогобицького району Львівської області, під час раптово виниклого через словесну перемовку конфлікту з ОСОБА_8, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити(злочинна недбалість), відштовхнув останнього від себе, від чого ОСОБА_8 спиною впав на асфальтне покриття та вдарився об нього потиличною частиною голови, в результаті чого отримав тілесні ушкодження у вигляді рани у потиличній ділянці волосяної частини голови ліворуч, закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку та внутрішньочеревним крововиливом (під твердою мозковою оболонкою та в підпавутинний простір) з мозковою комою, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як таке, що було небезпечне для життя в момент заподіяння та в процесі подальшого перебігу, тобто спричинив ОСОБА_8 тяжке тілесне ушкодження через необережність.

На даний вирок адвокат ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 подав апеляцію, в якій просить вирок місцевого суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Свою скаргу мотивує тим, що є неповнота та однобічність судового слідства. Вважає, що судом неправильно кваліфіковано дії ОСОБА_5за ст..128 КК України, оскільки вірною буде кваліфікація за ч.1 ст.121 та ст. 296 КК України. Крім цього покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину.

Прокурор у своїй апеляції просить вирок суду скасувати у звязку з невідповідністю покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину. Вважає, що суд не врахував, що потерпілий далі продовжує лікуватися, у нього погіршився зір та став інвалідом третьої групи.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляцію та частково підтримав апеляцію в інтересах потерпілого, адвоката ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_8, який підтримав свою апеляцію та апеляцію прокурора, потерпілого ОСОБА_8, який підтримав апеляцію адвоката в його інтересах та апеляцію прокурора, засудженого ОСОБА_5, який заперечив апеляцію адвоката ОСОБА_7 та прокурора, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають до задоволення із наступних підстав.

Засуджений ОСОБА_5 на досудовому слідстві та в суді першої інстанції давав показання про те, що 21.06 2009 року о 23 год. Він разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 стояли на роздоріжжі в центрі с.Ріпчиці Дрогобицького району. До них підійшов ОСОБА_8, янкий був в стані сильного алкогольного спяніння. ОСОБА_6 Р став йому хамити, виражатися в його адресу нецензурними словами та копнув парасолю. Далі схопив його за шию та вдарив кулаком по голові. У відповідь він долонею вдарив його в голову. Після удару ОСОБА_8 присів навколішки і, піднявшись, зняв із себе курточку і годинник, передав це своєму братові та наніс два удари кулаками по його руках. У відповідь він кулаком наніс удар в грудну клітку і обома руками відштовхнув його від себе. Від поштовху ОСОБА_8 оступився і зробив два кроки назад упав на асфальт, вдарившись головою об дорожнє покриття. (а.с.20-21; 43; 102)

При проведенні відтворення обстановки та обставин події ОСОБА_5 на місці показав та розказав про обставини події, які узгоджуються із його показаннями.(а.с.52-63)

Однакові показання засуджений ОСОБА_5 давав протягом усього досудового слідства та в суді, їх не змінював, а тому посилання адвоката в апеляції, що ОСОБА_5 змінював свої показання є безпідставні.

Місцевий суд вірно оцінив та надав віри показанням ОСОБА_5 оскільки вони є послідовні, не викликають сумнівів у своїй правдивості та обєктивно узгоджуються із іншими доказами у справі.

Зокрема потерпілий ОСОБА_8 у своїх показаннях на досудовому слідстві підтвердив показання ОСОБА_5, що від його поштовху, він, відходячи назад, оступившись впав на спину і вдарився головою об шутрове покриття дороги.

При проведенні відтворення обстановки та обставин події потерпілий ОСОБА_8 на місці показав, де і яким чином його відштовхнув ОСОБА_5, внаслідок чого він упав на землю та ударився головою.(а.с.46-51)

Свої покази про те, що від поштовху він упав та отримав травму голови, потерпілий підтвердив і при проведенні ставки віч-на-віч із ОСОБА_5(а.с.68-70)

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, які були безпосередніми очевидцями цих подій також підтвердили показання ОСОБА_5

Згідно висновку судово-медичної експертизи №736 від 17.07.2009р. у ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці правої очниці більше на нижній повіці і ближче до внутрішнього краю, на верхній губі рота праворуч ближче до червоної облямівки, в скроневій ділянці волосяної частини голови праворуч та в потиличній ділянці праворуч ближче до межі зросту волосся, в потиличній ділянці ліворуч, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, садна на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, поверхневої рани на верхній губі рота ліворуч ближче до червоної облямівки, забійно-рваної рани потиличної ділянки волосяної частини голови ліворуч, закритої важкої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку середнього ступеня тяжкості, що супроводжувався набряком мозку та мозковою комою, геморагічного забою лобної долі справа з плащевидною субдуральною гематомою справа та травматичного субарахноїдального крововиливу, які спричинені дією тупого предмета, можливо і при ударі кулаком з наступним падінням та ударом об дорожнє покриття, які по ступеню тяжкості(крім синця та садна на задній поверхні лівого ліктьового суглобу) відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що були небезпечними для життя в момент заподіяння та в процесі подальшого перебігу(а.с.ЗІ-ЗЗ)

Експерт ОСОБА_11, котрий проводив судово-медичну експертизу, будучи допитаним на досудовому слідстві підтвердив свій висновок та додатково пояснив, що при таких обставинах, як вказано в протоколах відтворення обстановки та обставин події не виключна можливість отримання травми голови потерпілим при такому механізмі, якщо врахувати, що він був в нетверезому стані.(а.с.64)

Місцевий суд достовірно встановив, що потерпілий ОСОБА_8 травму голови отримав внаслідок падіння та удару головою об асфальт.

Посилання апелянта в апеляції, що травму голови потерпілий отримав не внаслідок падіння на асфальт, а від ударів його ОСОБА_5 в голову є безпідставне, нічим не підтверджено.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи в апеляції про необхідність кваліфікувати дії ОСОБА_5 за ч.1 ст. 121 та ст..296 КК України є безпідставні і повністю спростовуються доказами у справі, яким суд першої інстанції дав вірну правову оцінку.

На підставі аналізу всіх зібраних у справі доказів, яким дана належна оцінка відповідно до вимог ст. 67 КПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_5 у скоєнні злочину передбаченого ст. 128 КК України.

Не виявлено допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону, які тягнули б за собою скасування чи зміну вироку, на які апелянт посилається в апеляції.

При призначенні покарання суд першої інстанції врахував обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного. Враховано, що ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину та вчинив внаслідок неправомірний дій потерпілого, а також, що злочин є невеликої тяжкості, засуджений раніше не судимий, позитивно характеризується, навчається на четвертому курсі вищого навчального закладу.

Колегія суддів вважає, що покарання засудженому призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України у межах встановлених у санкції статті, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Посилання скаржників в апеляціях, що потерпілому не відшкодовано збитки є безпідставне, оскільки потерпілий не заявляв цивільного позову. Суд також врахував і ступінь тяжкості злочину, та особу винного. про що зазначено у вироку. Тому доводи апелянтів про те, що покарання засудженому не відповідає тяжкості злочину та особі винного є безпідставні.

Керуючись ст.ст. 366, 377 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.10.2009 року

відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляціюзаступника Дрогобицького міжрайонного прокурора Буня А.Я. та адвоката ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 без задоволення.

Головуючий:

Судді: