Справа № 529/18/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2016 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого, відносно якого обвинувальний акт про вчинення ним злочину, передбаченого ст. 336 КК України, та угода з прокурором про визнання винуватості надійшли до суду, -

ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що будучи військовозобов`язаним, маючи спеціальність сташого стрільця, був звільнений з строкової служби у запас із званням рядового та перебував на військовому обліку. На виконання Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 21.07.2014 року № 607/2014 обвинувачений ОСОБА_4 був зарахований як рядовий до складу команди НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_2 і, згідно висновку лікарської комісії, визнаний придатним для проходження військової служби в Збройних Силах України. 13.08.2014 року від начальника відділення Диканського РВК обвинувачений ОСОБА_4 отримав під підпис повістку про відправку 15.08.2014 року до вказаної вище військової частини, а також був попереджений про кримінальну відповідальність у випадку ухилення від призову за мобілізацією. Але всупереч вказаним вище нрмативно-правовим актам, з метою ухилення від призову за мобілізацією та через небажання виконувати обов`язок проходження військової служби як громадянин України щодо захисту Вітчизни та не маючи передбачених ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" підстав для звіьнення від призову на військову службу під час мобілізації обвинувачений ОСОБА_4 умисно 15.08.2015 року о 13 год. 00 хв. не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшої відправки до визначеної військової частини з метою проходження служби у Збройних силах України.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_4 своїми злочинними діями, які виразились в ухиленні від призову за мобілізацією, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України.

В ході проведення досудового розслідування прокурор та обвинувачений ОСОБА_6 уклали угоду про визнання останнім винуватості у вчиненні вказаного злочину, де зазначені сторони угоди, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація, вказано, що ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненому, беззастережно визнав свою винуватість в ухиленні від призову за мобілізацією, а також правильність кваліфікації його дій за ст. 336 КК України. В цій угоді зазначене узгоджене прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 покарання у виді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком, який повинен визначити суд, а також зазначені наслідки укладення та затверджені наслідки невиконання даної угоди.

Розглянувши у відкритому підготовчому засіданні угоду між прокурором і обвинуваченим про визнання винуватості, вислухавши з приводу цього пояснення обвинуваченого, який її повністю підтримав, його захисника, міркування прокурора про її затвердження, перевіривши укладену угоду про визнання винуватості на відповідність її вимогам діючого кримінального процесуального законодавства, роз`яснивши сторонам наслідки її затвердження, суд приходить до переконання, що угода про визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 може бути затверджена та обвинуваченому призначене узгоджене покарання у виді 2 років позбавлення волі з застосуваням ст. 75 КК України з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої тяжкості, злочинів середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, угода про визнання ОСОБА_4 винуватості укладена щодо вчинення ним злочину середньої тяжкості, внаслідок яких була завдана шкода лише державним та суспільним інтересам.

При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, зазначені у ст. 470 КПК України.

Як вбачається з пояснень обвинуваченого в суді, змісту угоди про визнання винуватості, вона укладена на добровільних засадах, не суперечить вимогам КПК України та інтересам суспільства, не порушує прав, свобод та інтересів сторін або інших осіб, у матеріалах справи відсутні відомості, що вона укладена через застосування насильства, примусу, погроз, що підтвердив у суді і сам обвинувачений ОСОБА_4 , у матеріалах провадження зафіксовані фактичні обставини вчинення ОСОБА_4 злочину, що дають обєктивні підстави для визнання ним винуватості у його скоєнні.

Таким чином суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди між прокурором і обвинуваченим про визнання винуватості та призначення узгодженого ними покарання за вчинене цим обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 468476 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Миргородської місцевої прокуратури і обвинуваченим ОСОБА_4 15 січня 2016 року.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 /двох/ років позбавлення волі .

В порядку ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

В порядку ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 протягом випробувального строку не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти її про зміну місця свого проживання та роботи, а також періодично з`являтися туди для реєстрації.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому ОСОБА_4 та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошенн шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд засудженим, його захисником, з підстав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України, а прокурором виключно з підстав, передбачених п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України.

Головуючий: