Справа № 11а-385/2010 р. Головуючий у 1-ій інстанції - ОСОБА_1
Категорія: ст.81 КПК України Доповідач - Ревер В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2010 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого, судді Перетятька В.О.

суддів Волинця М.М., Ревера В.В.

з участю прокурора Фединця В.М.

засудженого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляцію засудженого ОСОБА_2 на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 березня 2010 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою відмовлено у задоволенні спільного подання адміністрації ДВК № 40 та спостережної комісії при Дрогобицькому міськвиконкомі про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3.

В мотивах постанови зазначено, що за час відбуття покарання засуджений три рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, з них один раз за невиконання законних вимог адміністрації слідчого ізолятору та два рази за відмову від робіт по благоустрою установи. В справі відсутні дані щодо участі ОСОБА_2 в суспільному житті відділення соціально-виховної та психологічної служби. Також не приймав участь в спортивних та культурних заходах, бажання здобути спеціальну освіту не виявляв.

Поведінка засудженого не сумлінна, ставлення до праці посереднє, впевненості в тому, що засуджений ОСОБА_2 довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення не має.

В поданій апеляції засуджений ОСОБА_2 не погоджується з постановою суду, мотивуючи тим, що суд переслідуючи матеріальні міркування, не взяв до уваги рішення спостережної комісії про його умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_2 на підтримання апеляції, думку прокурора Фединця В.М. про безпідставність апеляції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув певну частину призначеного строку покарання.

ОСОБА_2 відбув 2/3 строку покарання, однак з врахуванням тяжкості вчиненого злочину та його поведінки в місцях позбавлення волі, суд правомірно відмовив в умовно-достроковому звільненні, оскільки засуджений не довів свого виправлення та не заслуговує на застосування умовно-дострокового звільнення.

Як вбачається з характеристики ОСОБА_2, за час відбування покарання, на нього три рази накладалися дисциплінарні стягнення, два з яких за відмову від робіт по благоустрою. Двічі заохочувався, при цьому лише один раз за зразкову поведінку, що є домінуючим при вирішенні питання умовно-дострокового звільнення. Відмовляючи в умовно-достроковому звільнені, суд правомірно визнав, що засуджений не довів свого виправлення.

Постанова суду є законною та обґрунтованою. Підстав для її скасування не вбачається.

Покликання в апеляції на матеріальну зацікавленість суду є надуманими та не приймаються до уваги. Також недостатнім для застосування до ОСОБА_2 положень ст. 81 КК України є наявність рішення спостережної комісії. Саме суд визначає чи засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Керуючись ст.ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 березня 2010 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а його апеляцію без задоволення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5