Справа № 587/1386/15-к
Провадження № 1-кп/591/264/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2015 року Зарічний районний суд м. Суми у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження №0000344 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , уродженка смт. Хотінь Сумського району Сумської області, громадянка України, з базовою середньою освітою, має на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працюючої, проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої

в скоєнні кримінального правопорушення злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 станом на 18 квітня 2015 року мешкала квартирі АДРЕСА_2 разом зі своїми батьками, чоловіком ОСОБА_8 та дітьми.

18.04.2015 року близько 22 години ОСОБА_6 та її чоловік ОСОБА_8 разом з малолітніми дітьми ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які на той час вже спали, перебували у кімнаті № НОМЕР_2 за місцем свого мешкання за адресою АДРЕСА_3 , де спілкувалися та вживали спиртні напої. Під час спілкування між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виникла сварка на побутовому ґрунті, в ході якої ОСОБА_6 словесно ображала ОСОБА_8 .

Під час конфлікту ОСОБА_6 та ОСОБА_8 вийшли на балкон кімнати №4, щоб покурити, де словесна сварка між ними продовжилася. В ході розмови ОСОБА_8 на ґрунті виниклих неприязних відносин до ОСОБА_6 , почав тягати її за одяг та вчинив її побиття, нанісши один удар кулаком правої руки в живіт. ОСОБА_12 , перебував на той момент у вказаній вище кімнаті, зробив зауваження ОСОБА_8 та припинив таким чином дії ОСОБА_8 ..

Після чого, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 пішли до кімнати №2, де через незначний проміжок часу сварка між ними продовжилася. В ході конфлікту ОСОБА_8 , перебуваючи в вищевказаній кімнаті, знову вчинив побиття ОСОБА_6 . Побачивши це, ОСОБА_12 припинив дії ОСОБА_8 та пішов до своєї кімнати, де ліг відпочивати.

Через деякий час сварка між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 продовжилася, в ході чого ОСОБА_6 , перебуваючи в коридорі квартири за місцем мешкання та захищаючись від протиправних дій ОСОБА_8 , штовхнула ОСОБА_8 , від чого останній втратив рівновагу та впав на двері кімнати №4, розбивши при цьому скло. Розлютившись ще більше, ОСОБА_8 , залишаючись в коридорі, схопив обома руками ОСОБА_6 за шию, стискаючи її таким чином протягом декількох секунд, але ОСОБА_6 вирвалася та втекла.

ОСОБА_8 не зупиняючи свої протиправні дії щодо ОСОБА_6 прослідував за нею.

ОСОБА_6 , прагнучи захистити своє життя та здоров`я від протиправного посягання, схопила ніж, який знаходився на столі у кімнаті №2, та тримаючи його в правій руці, підійшла до потерпілого, який стояв біля вхідних дверей до кімнати №2 та перешкоджав їй вийти з кімнати.

Розуміючи, що ОСОБА_8 продовжує посягання на її життя та здоров`я, усвідомлюючи, що відносно неї вчиняються суспільно-небезпечні дії, застосовуючи заходи необхідної оборони, проте перевищуючи межі необхідної оборони, тобто діючи за явної невідповідності завданої їй діями потерпілого шкоди, ОСОБА_6 умисно нанесла ОСОБА_8 один боковий удар ножем в область грудної клітини з лівого боку, після чого свої дії припинила.

Від вказаного удару ножем, ОСОБА_8 втратив свідомість та, не приходячи до тями, помер до приїзду карети швидкої допомоги.

В результаті злочинних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: «по передній поверхні грудної клітини зліва на 6 см вище пигментної ділянки соска діагонально розташована, направлена зверху донизу та справа наліво під кутом близько 30 градусів, з нижнім гострим та верхнім П-образним кінцями, рівними краями рана довжиною 1,5 см при зведених краях. У зовнішнього краю рани синець синюшного кольору розмірами 4х2 см. Пошкодження переднього середостіння, серцевої сорочки по передній та задній поверхням, лівого шлуночка серця по передній та задній поверхням, пошкодження діафрагми. Дані ушкодження утворилися в результаті однократної дії колючо-ріжучого предмету незадовго до моменту настання смерті (декілька секунд), маються ознаки тяжких та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину за наведених вище обставинах визнала частково та пояснила суду, що 18 квітня 2015 року вона та ОСОБА_8 перебували у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_8 просив щоб вона пішла за алкоголем та взяла в борг, але вона відмовилася. У зв`язку з чим розпочався конфлікт. Після чого, ОСОБА_8 став приставати до її батька ОСОБА_13 , щоб той сходив за самогоном. Вона відтягнула ОСОБА_8 від ОСОБА_13 , після чого ОСОБА_8 вдарив її ногою у спину. Дії ОСОБА_8 припинив її син ОСОБА_14 . Вона пішла на балкон, але ОСОБА_8 прослідував за нею, продовжив сварку та вдарив ногою у живіт. Вони вийшла у коридор квартири, але ОСОБА_8 подовжував її переслідувати: схопив за волосся, повалив на підлогу та продовжив побиття. Ярослав відтягнув ОСОБА_8 , а вона сховалася у дитячій кімнаті та зачинилася. ОСОБА_8 став стукати та вимагав відкрити двері. Вона відкрила, оскільки не хотіла щоб розбудили малих дітей. ОСОБА_8 схопив її за горло та вдарив ногою. Вона не втрималася на ногах та оперлася на комод та їй в праву руку потрапив предмет, як потім з`ясувалося це був кухонний ніж. ОСОБА_8 рухався на неї та не давав вийти з кімнати, вона махнула правою рукою в якій тримала ніж та вдарила ним ОСОБА_8 .. Пояснила, що про те що в руках вона тримала ніж вона побачила лише коли витягувала його з ОСОБА_8 та після цього відразу кинула його на підлогу, позвала ОСОБА_15 та стала намагатися надати допомогу ОСОБА_8 . Зазначила, що коли ОСОБА_8 випивав, він завжди влаштував сварки та бив її. З квартири вона вийти не могла, оскільки ОСОБА_8 її не випускав. Крім того, у квартирі був ОСОБА_15 , який її захищав, а на вулиці ОСОБА_8 її прибив би. Пояснила, що вона злякалася та захищалася, вбивати ОСОБА_8 вона не хотіла. Схопила перший предмет, який попав їй у руки та вдарила ним.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченою, ії вина у вчиненні умисного вбивства при перевищенні меж необхідної оборони за наведених вище обставин, підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами, клопотань про визнання яких недопустимими від сторін кримінального провадження не надходило.
Поясненнями потерпілої ОСОБА_16 , яка пояснила суду, що очевидцем подій вона не була та як все це сталося вона не знає. Пояснила, що загиблий є її сином. Він жив разом з ОСОБА_6 , батьками ОСОБА_17 та дітьми у с. Хотінь. Її син та ОСОБА_6 раніше інколи сварилися. ЇЇ син міг вдарити дружину. Вона інколи бачила, що у ОСОБА_6 були синці. Просить суворо не карати обвинувачену.

Поясненнями свідка ОСОБА_12 , якій пояснив суду, що обвинувачена є його матір`ю, а загиблий вітчимом. Він мешкає у АДРЕСА_3 разом з матір`ю, вітчимом ОСОБА_18 , сестрами та братом, а також батьками його матері. 18 квітня 2015 року з ранку він з вітчимом працювали на городі. Вітчим лаявся з його матір`ю, оскільки та сиділа на стільці та командувала. Після цього вони повернулися додому, потім з вітчимом пішли ще робити ремонт. Коли повернулися додому, вітчим, якій був у стані алкогольного сп`яніння, відразу став сваритися з ОСОБА_6 . Причину сварки він не знає, але пояснив, що ОСОБА_8 завжди сварився з ОСОБА_6 , коли був на підпитку. ОСОБА_8 став кричати на його діда ОСОБА_13 , якій був на кухні. ОСОБА_6 побігла їх розміряти. Коли він зайшов на кухню ОСОБА_8 штовхав його матір руками. Він припинив цю сварку. Після цього, коли його мати та вітчим перебували на балконі, вітчим лаявся нецензурною лайкою та вдарив ОСОБА_6 . Він знову припинив цю сварку. Мати пішла класти спати менших дітей, але вітчим пішов за нею, знову лаявся та вдарив кулаком у живіт. Мати вийшла у коридор та попросила вітчима не кричати бо спали діти, ОСОБА_8 схопив її за волосся та прижав до підлоги. Він знову попросив припинити це все. Після цього мати пішла у дитячу кімнату. Йому це все набридло та він пішов спати. Він намагався заснути, але вітчим кричав та намагався зайти до дитячої кімнати у якій була його мати, але вона тримала двері та не пускала його. Він чув як розбилося скло, але хто його розбив та як не знає. Потім, щось впало та його погукала мати. Коли він зайшов до дитячої кімнати побачив, що ОСОБА_8 лежить, а мати прижимала рану одягом. Пояснив, що весь цей конфлікт тривав більше двох годин. Зазначив, що ОСОБА_8 коли випивав ставав запальним та не розумів що робить. У такому стані він постійно лаявся та бив ОСОБА_6 .. Випивав вітчим майже кожного тижня, інколи по декілька разів на тиждень. Інколи, коли була робота, вітчим міг не пити упродовж двох тижнів. Пояснив, що ніж у дитячій кімнаті зберігався завжди, оскільки його дід усі речі забирав собі. Цей ніж його мати використовувала у побуті.

Лікарським свідоцтвом про смерть №2561 від 20.04.2015 року з якого вбачається, що смерть ОСОБА_8 настала від проникаючого колото-різаного порання грудної клітини.

Протоколом огляду трупу від 19.04.2015 року (т. 1а.с. 107-120)

Протоколом огляду місця події від 19.04.2015 в квартирі АДРЕСА_2 з якого вбачається, що у кімнаті позначеної на плані під номером №2 виявлений труп потерпілого ОСОБА_8 зі слідами насильницької смерті, ніж, одяг з слідами нашарувань речовини бурого кольору, рушник, фрагменти шпалер та килимового покриття, відбитки слідів рук. Також під час проведення даної слідчої дії зафіксоване розбите скло ( т. 1 а.с. 121-173).

Висновком експерта №367/252 з якого вбачається, що смерть ОСОБА_8 настала в наслідок проникаючого ножового поранення грубої клітини, що супроводжувалося пошкодженням серця та ускладненого тампонадою серця. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді: по передній поверхні грудної клітини зліва на 6 см вище пигментної ділянки соска діагонально розташована, направлена зверху донизу та справа наліво під кутом близько 30 градусів, з нижнім гострим та верхнім П-образним кінцями, рівними краями рана довжиною 1,5 см при зведених краях. У зовнішнього краю рани синець синюшного кольору розмірами 4х2 см. Пошкодження переднього середостіння, серцевої сорочки по передній та задній поверхням, лівого шлуночка серця по передній та задній поверхням, пошкодження діафрагми. Дані ушкодження утворилися в результаті однократної дії колючо-ріжучого предмету незадовго до моменту настання смерті (декілька секунд), маються ознаки тяжких та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. В крові виявлено спирт етиловий в концентрації 2,65 %, що відповідає сильній ступені алкогольного сп`яніння.

Висновком експерта №231 (т. 1 а.с. 233-235) з якого вбачається, що на лоскуте шкіри з трупу ОСОБА_8 виявлена колото-різана рана, яка могла бути утворена клинком ножу наданого на експертизу, або іншим клинком з аналогічними конструктивними особливостями, ступеню гостроти та властивостей обуху.

Протоколом огляді одягу потерпілого ОСОБА_8 , якій був вилучений під час огляд трупу (а.с.174-180)

Висновком експерта № 464 (т. 1 а.с. 181-182) з якого вбачається, що кров ОСОБА_6 належить до групи В з ізогемаглютінінами анти-А і анти-Н за системою АВО.

Висновком експерта № 474 (т. 1 а.с. 183-184) з якого вбачається, що кров ОСОБА_8 належить до групи А з ізогемаглютінінами анти-В і анти-Н за системою АВО.

Висновком експерта №123 з якого вбачається, що в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин потерпілого ОСОБА_8 виявлена кров людини, походження якої не виключається від потерпілого. Присутності крові ОСОБА_6 не виявлено.

Висновком експерта №107 (т. 1 а.с. 190-193) з якого вбачається, що на ножі вилученому під час огляду місця події виявлені сліди крові походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_8 .. Присутності крові ОСОБА_6 не виявлено.

Висновком експерта №475 (т. 1 а.с. 194-196) з якого вбачається, що на руків`ї ножа виявлені сліди поту, в яких можлива домішка поту ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

Висновком експерта №579 (т. 1 а.с. 197-198) з якого вбачається, що на дитячих колготах вилученому під час огляду місця події виявлені сліди крові походженням від потерпілого ОСОБА_8 .. Присутності крові ОСОБА_6 не виявлено.

Висновком експерта №477 (т. 1 а.с. 200-202) з якого вбачається, що на спортивних брюках ОСОБА_6 виявлені сліди крові походженням від потерпілого ОСОБА_8 .. Присутності крові ОСОБА_6 не виявлено.

Висновком експерта №530 (т. 1 а.с. 203-205) з якого вбачається, що на об`єктах вилучених з трупу ОСОБА_8 виявлені сліди крові походженням можливим від потерпілого ОСОБА_8 .. Присутності крові ОСОБА_6 не виявлено.

Висновком експерта №529 (т. 1 а.с. 206-208) з якого вбачається, що на футболці ОСОБА_8 виявлені сліди крові походженням від потерпілого ОСОБА_8 .. Присутності крові ОСОБА_6 не виявлено.

Висновком експерта №531 (т. 1 а.с. 209-211) з якого вбачається, що на правій шкарпетці ОСОБА_8 виявлені сліди крові походженням від потерпілого ОСОБА_8 .. Присутності крові ОСОБА_6 не виявлено.

Висновком експерта №502 (т. 1 а.с. 222) від 19.04.2015 року з якого вбачається, що у ОСОБА_6 виявлені крововиливи задньої поверхні правого та лівого бедра, які утворилися від дії тупих предметів за 4-6 діб до моменту експертизи.

Протоколом огляду (т. 1 а.с. 223-227) одягу вилученого у ОСОБА_6 під час її особистого обшуку під час затримання.

Відеозаписом слідчого експерименту з участю ОСОБА_6 (а.с. 244)

Висновком експерта №367/252 ДОП (т. 1 а.с. 232) з якого вбачається, що утворення пошкоджень виявлених при експертизі трупу ОСОБА_8 не суперечить механізму, який був продемонстрований ОСОБА_19 під час слідчого експерименту.

Висновком судово-психіатричної експертизи (т. 1 а.с. 104-106) щодо осудності ОСОБА_6 ..

Підстав не довіряти зазначеним вище доказам у суду не має.

Таким чином, досліджені під час судового розгляду у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, обґрунтовано дозволяють суду дійти висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ст.118 КК України.

Стороною обвинувачення ОСОБА_6 , обвинувачується в тому, що за вказаних обставин під час раптово виниклої сварки з ОСОБА_8 та після припинення ОСОБА_8 протиправних дій відносно неї, з метою вбивства ОСОБА_6 схопила ніж та застосувала до потерпілого насильство, яке виразилося в умисному й цілеспрямованому нанесенні одного удару ножем в життєво важливі органи в грудну клітину з лівого боку. В наслідок чого, ОСОБА_6 своїми умисними діями, направленими на протиправне позбавлення життя іншої людини на ґрунті виниклих неприязне них стосунків, спричинила ОСОБА_8 тілесні ушкодження від який наступила смерть потерпілого.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.1 ст.115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Наведене обвинувачення в умисному вбивстві суд вважає за недоведеним, а дії ОСОБА_6 суд вважає за необхідне кваліфікувати за ст. 118 КК України з огляду на наступне.

Порівняння суспільно небезпечних діянь, передбачених ст.115 КК України та ст.118 КК України, свідчить про їх певну подібність за окремими рисами, зокрема, за об`єктом посягання життя іншої людини, суб`єктом злочину фізична осудна особа, за такими ознаками об`єктивної сторони, як обстановка, спосіб та знаряддя злочину, настання наслідків у вигляді смерті.

За нормативним визначенням умисне вбивство (стаття 115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідком, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає або свідомо припускає її настання.

Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (стаття 118 КК України). Проте, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена статтею 115 КК України, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого статтею 118 КК України, є мотив діяння захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Закріплене в ст. 36 КК України право кожної особи на необхідну оборону є важливою гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань (частина третя ст. 27 Конституції України).

Згідно із частиною першою статті 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (частина третя статті 36).

Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання.

Втім, стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

З фактичних обставин, встановлених на підставі безпосередньо досліджених під час судового розгляду доказів та показань самої ОСОБА_6 , вбачається, що між обвинуваченою та потерпілим, який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, за ініціативи та активних протиправних дій останнього, раптово виник конфлікт, в ході яких потерпілий у продовж тривалого часу вчиняв протиправні дії щодо обвинуваченої та завдавав їй ударів. При цьому, саме ОСОБА_8 вчиняв протиправні дії щодо обвинуваченої, які декілька разів намагався припинити син обвинуваченої, але ОСОБА_8 не зупинявся та продовжував переслідувати обвинувачену, яка намагалася від нього сховатися. Саме під час вчинення ОСОБА_8 протиправних дій щодо обвинуваченої, остання, прагнучи захистити своє життя та здоров`я від посягання, схопила ніж. Вважаючи, що ОСОБА_8 посягає на її життя та здоров`я, усвідомлюючи, що відносно неї вчиняються суспільно-небезпечні дії, проте невірно їх оцінюючи, намагаючись захиститися від посягання на її життя та здоров`я, у зв`язку із чим, застосовуючи заходи необхідної оборони, перевищуючи межі необхідної оборони, тобто діючи за явної невідповідності завданої їй діями потерпілого шкоди, ОСОБА_6 , розмахуючи перед нападником ножем, умисно нанесла удар ножем в область тулубу, після чого відразу припинила свої дії та почала надавати потерпілому допомогу.

Викладені обставини свідчать, що ОСОБА_6 зазнала суспільно небезпечного посягання з боку потерпілого, яке, з урахування попередньої поведеними потерпілого, створювало реальну загрозу заподіяння шкоди її здоров`ю і не маючи іншої можливості уникнути подальшого насильства з його боку та спричинення більш тяжкої шкоди нападником, використала ніж, який знаходився у квартирі та використовувався сім`єю у побуті.

Такі дії ОСОБА_6 свідчать, що у неї виникла підстава для необхідної оборони, тобто виникло право на захист правоохоронюваних інтересів шляхом заподіяння шкоди тому, хто посягає, для припинення цього посягання.

За таких обставин твердження прокурора про те, що мотивом дій обвинуваченої були особисті неприязні стосунки, які виникли під час конфлікту, не можна визнати обґрунтованим та таким, що відповідають фактичним обставинам справи. В даному випадку мотивом дій ОСОБА_6 був захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Водночас застосований засіб захисту та заподіяння шкоди у вигляді позбавлення життя за даних конкретних обставин не відповідали небезпечності посягання та обстановці захисту, а відтак ОСОБА_6 вийшла за межі заходів, необхідних для захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, тобто перевищила межі необхідної оборони.

Ситуація, яка передувала вчиненню злочину, супроводжувалася завданням ударів обвинуваченій, при цьому потерпілий почав діяти перший, перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, внаслідок чого його поведінка була агресивною та неадекватною. Під час цього посягання, ОСОБА_6 не маючи іншої можливості уникнути подальшого насильства з боку потерпілого та спричинення більш тяжкої шкоди його здоров`ю, скориставшись своїм правом на застосування захисту шляхом заподіяння фізичної шкоди нападнику, використала ніж, якій використовувався у побуті.

Таким чином, правова оцінка фактичної та юридичної підстав кваліфікації діяння, інкримінованого ОСОБА_6 стороною обвинувачення , дають підстави стверджувати, що доводи прокурора про наявність у діях обвинуваченої ознак злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК є неправильним.

Як роз`яснив у своїй Постанові за № 2 від 07.02.2003 року Пленум Верховного суду України, питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Обставини щодо нанесення потерпілому тілесних ушкоджень ножем, який залучено до матеріалів справи у якості доказу, стороною захисту та обвинувачення не оспорювались, але мотиви спричинення цих ушкоджень підлягають більш детальному дослідженню.

Допитаний у судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_12 жодним чином не довів суду факт умислу з боку обвинуваченої на спричинення смерті потерпілому з мотивів особистої неприязні. Більш того, даний свідок вказав на те, що протиправні дії щодо ОСОБА_6 розпочав саме ОСОБА_8 , якій сварився з нею та наносив обвинуваченій удари. На неодноразові спроби припинити протиправні дії потерпілого, останній належним чином не зреагував та продовжував переслідування ОСОБА_6 . Також, даний свідок вказав, що ОСОБА_8 коли випивав ставав запальним та не розумів що робить. У такому стані він постійно лаявся та бив ОСОБА_6 .. Аналогічні свідчення щодо поведінки ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння надала суду й ОСОБА_16 мати ОСОБА_8 .

Твердження обвинуваченої про те, що вона не знала що в неї в руках ніж та вона не хотіла наносити їм удар, а смерть потерпілому завдала з необережності, не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та суперечать показам самої обвинуваченої, яка в судовому засіданні та в ході слідчого експерименту показала, що застосовувала ніж саме з метою захисту від протиправних посягань ОСОБА_8 .. З висновку експерта №367/252 (т.1 а.с. 229-231) вбачається, що удар був нанесений з достатньою силою, оскільки по зовнішньому краю рани відобразився крововилив, за наявності пошкодження серця.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне отстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Отже, однією із загальних засад кримінального провадження визначено змагальність сторін, яка передбачає самостійне отстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, а суд лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Таким чином, саме сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити подання доказів на обґрунтування обставин, на які посилається.

На виконання вказаних положень закону суд створював усі необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідив усі надані сторонами кримінального провадження докази та надав їм оцінку, неодноразово відкладав завершення судового розгляду для надання сторонами кримінального провадження доказів.

Відповідно до ст.17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду стороною обвинувачення в порушення ст.91 КПК України не доведено наявність у обвинуваченого умислу на вчинення умисного вбивства з мотивів особистої неприязні (тобто злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України), як зазначено в обвинувальному акті.

Тому суд вважає за необхідне кваліфікувати дії обвинуваченої за ст.118 КК України.

Таким чином суд вважає за доведеним обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 118 КК України (Умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони), оскільки вона діючи умисно протиправно заподіяла смерть іншій особі при перевищенні меж необхідної оборони при захисті від протиправних дій особи, якій заподіяно смерть.

При призначенні обвинуваченій покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
ОСОБА_6 щиро кається, раніше не судима, має на утримання малолітніх та неповнолітніх дітей і дані обставини суд визнає такими що пом`якшують покарання обвинуваченої.
Враховуючи сукупність обставин що пом`якшують покарання обвинуваченої, обставини вчинення злочину та особу обвинуваченої, думку потерпілої, суд приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_6 можливе і без реального відбування нею покарання, тому вважає за необхідне призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75, 76 КК України, оскільки воно є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в розмірі 1381,80 грн. - підлягають стягненню з обвинуваченої.

Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Підстав для зміни чи скасування раніше застосованого відносно обвинуваченої запобіжного заходу суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 375 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення - злочину передбаченого ст. 118 КК України та призначити їй покарання за цим законом у вигляді одного року п`яти місяців позбавлення волі.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на три роки, зобов`язавши її:

1.не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

2.повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання;

3.періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1381,80 грн.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_6 залишити у вигляді цілодобового домашнього арешту та необхідність виконання обов`язків, а саме: 1) прибувати за кожною вимогою суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) носити електронний засіб контролю.

Речові докази :

- ніж, дитячі колготки, виріз фрагменту шпалер, мікронакладення з долонь обох рук трупу ОСОБА_8 , рушник, виріз килимового покриття, зрізи вільних країв нігтьових пластин, одяг ОСОБА_8 (чорна футболка, сірі штани, чорні шкарпетки), одяг ОСОБА_6 (чорна футболка, чорні штани, шкарпетки), змиви з обох рук ОСОБА_6 та вільні краї нігтьових пластин з кістей обох її рук; зразки крові та слини ОСОБА_6 ; сліди відбитків рук знищити

- мобільний телефон повернути ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з моменту його проголошення, а особами, що не була присутні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання копії судового рішення.
Судді