Справа № 548/1991/15-к
Провадження №1-кс/548/131/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2015 року м. Хорол

Слідчий суддя Хорольського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника (представника ВДВС Хорольського РУЮ) ОСОБА_3 , прокурора прокуратури Хорольського району ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ст.306 КПК України скаргу ВДВС Хорольського РУЮ на постанову слідчого СВ Хорольського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 28.10.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000630 від 25.11.2014 року за ч.1 ст.382 КК України, -

в с т а н о в и в:

05.11.2015 року начальник ВДВС Хорольського РУЮ ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області зі скаргою в порядку п.3 ч.1 ст.303 КПК України про скасування постанови слідчого Хорольського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000630 від 25.11.2014 року за ч.1 ст.382 КК України.

Свою скаргу мотивувала тим, що постановою слідчого СВ Хорольського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 28 жовтня 2015 року, копію якої вона отримала 28.10.2015 року, вчергове закрито кримінальне провадження №0000630, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.11.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч.1 КК україни по факту невиконання ОСОБА_7 судового рішення. Вважає вищевказану постанову слідчого незаконною, оскільки, в матеріалах справи є достатньо данних, які свідчать про те, що ОСОБА_7 умисно не влаштовується на роботу, щоб несплачувати грошові кошти за рішенням суду. В зв`язку з чим просить вищевказану постанову скасувати, як незаконну.

В судовому засіданні представник ВДВС Хорольського РУЮ ОСОБА_3 подану скаргу підтримала у повному обсязі, в своїх поясненнях посилалась на обставини, що викладені у скарзі і просила її задовольнити, крім того пояснила, що майновий стан боржника перевірявся на наявність транспортних засобів, в тому числі і сільськогосподарського призначення, нерухомості, земельних ділянок, рахунків в банках, неодноразово здійснювалися виїзди за його місцем проживання де майна на яке можливо накласти стягнення виявлено не було. В ході всього виконавчого провадження ОСОБА_7 ніколи не висловлював намір невиконувати судове рішення, навпаки говорив, що буде його виконувати, коли влаштується на роботу, дій спрямованих на ухилення від виконання судового рішення не вчиняв. Також не було встановлено фактів, що ОСОБА_7 переховує своє майно. Вважає, що незважаючи на всі перелічені обставини, ОСОБА_7 підлягає кримінальній відповідальності, так як є працездатною молодою людиною, яка може влаштуватися на роботу, заробляти гроші, частину яких спрямовувати на виконання судового рішення.

Прокурор прокуратури Хорольського району ОСОБА_4 в судовому засіданні посилався на те, що підстави для скасування постанови відсутні, оскільки в діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину, передбаченого ст. 382 ч.1 КК України, так як в нього немає майна і грошових коштів, за рахунок яких можливо було б виконати рішення суду, а його непрацевлаштування неможливо розцінювати як ухилення від виконання судового рішення, так як, відповідно до Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про зайнятість населення» праця є правом людини, а не її обов`язком , використання примусової праці забороняється, ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю. Відповідно жодний орган державної влади чи місцевого самоврядування не уповноважений зобов`язати особу працевлаштуватися або стати на облік до центру зайнятості.

Слідчий СВ Хорольського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, він належним чином повідомлений про день і час розгляду скарги, подав суду заяву про рогляд справи у його відсутність, просив скаргу залишит без задоволення.

Згідно ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги, а тому судовий розгляд проведено у вдсутність слідчого..

Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника ВДВС Хорольського РУЮ, міркування прокурора, вивчивши матеріали судового провадження за цією скаргою та дослідивши матеріали кримінального провадження №0000630, матеріали зведеного виконавчого провадження надані в судове засідання представником скаржника, і надавши їм належну оцінку приходить до висновку, що в даний час відсутні передбачені законом підстави для задоволення скарги, виходячи з таких підстав.

Діючий КК України встановлює, що за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконання, передбачена кримінальна відповідальність за ч.1 ст.382 КК України.

Основним безпосереднім об`єктом даного кримінального правопорушення є інтереси правосуддя в частині забезпечення повного і своєчасного виконання судового рішення.

Предметом кримінального правопорушення є судовий акт органів правосуддя (вирок, рішення, ухвала, постанова), який набрав законної сили і був постановлений з будь-якої категорії судових справ (кримінальних, цивільних, господарських, адміністративних), будь-яким судом (загальним чи спеціалізованим) та будь-якою інстанцією (першою, апеляційною чи касаційною).

Суб`єкт вказаного кримінального правопорушення є загальний.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення характеризується прямим умислом.

Доказування суб`єктивної сторони злочину можливе лише на підставі аналізу її зовнішніх проявів.

Склад кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.382 КК України є формальним, а його об`єктивна сторона вичерпується діянням, з моменту вчинення якого кримінальне правопорушення визнається закінченим і яке полягає у невиконанні судового рішення або в перешкоджанні його виконання. З моменту невиконання судового рішення кримінальне правопорушення набуває триваючого характеру.

Невиконання судового рішення полягає у невжитті особою, до якої звернуто виконання вироку, рішення, ухвали або постанови суду, що набрали законної сили, передбачених законом заходів щодо їх виконання. Невиконання може виражатися у прямій відмові виконати судове рішення або в ухиленні від його виконання. Відмова означає явне, відкрите, висловлене усно або письмово небажання особи виконати судове рішення. Ухилення - та сама відмова, яка має завуальований характер: особа відкрито не заявляє про відмову виконати судове рішення, але діє таким чином, що фактично унеможливлює його виконання.

Для наявності складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.382 КК України не потрібно, щоб невиконання судового рішення було злісним. Кримінальне правопорушення є закінченим з моменту відмови виконати судове рішення (з початку ухилення від виконання судового рішення), або з моменту перешкоджання його виконання.

В ході судового розгляду встановлено, що 25.11.2014 року СВ Хорольського РВ УМВС України в Полтавській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000630 за фактом умисного невиконання ОСОБА_7 рішення Хорольського районного суду Полтавської області про стягнення з останнього на користь ОСОБА_8 47450 грн. у відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_9 47450 грн. у відшкодування моральної шкоди, малолітнього ОСОБА_10 в особі його матері ОСОБА_11 37450 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_12 37450 грн. та на користь малолітнього ОСОБА_13 37450 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди на загальну суму 207 250 грн.

Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 382 КК України.

З матеріалів кримінальної справи та матеріалів виконавчого провадження, що були досліджені в судовому засіданні вбачається, що згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна, ДФС України, ПФУ, центру з надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів ДАІ з обслуговування Семнівського, Глобинського та Хорольського районів, Держземагентства у Хорольському районі, Держсільгоспінспекції в Полтавській області, банківських установ за ОСОБА_7 майно з якого можливо було б здійснити стягнення не рахується, будь яких доходів, у тому числі пенсії, ОСОБА_7 не отримує, відкритих рахунків в банківських установах не має. Також, ОСОБА_7 в період часу з 01.04.2014 року і по теперішній час на обліку в УПСЗН Хорольської РДА не перебуває та ніяких видів допомоги не отримує. Судом встановлено, що запити у вищевказані установи як слідчим, так і державним виконавцем подавалися неодноразово, отримані відповіді свідчили про відсутність майна та грошових коштів.

В кримінальному проваджені маються відомості, які свідчать про те, що 11.11.2014 року, 02.07.2015 року, 27.10.2015 року державними виконавцями ВДВС Хорольського РУЮ було проведено перевірку майнового стану за місцем проживання ОСОБА_7 . Згідно актів державних виконавців ВДВС Хорольського РУЮ майна, на яке можна звернути стягнення з метою реалізації та погашення боргу, належного боржнику, не виявлено.

Допитані в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , пояснили, що ОСОБА_7 не має змоги виплачувати грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди, оскільки ніде не працює бо змушений здійснювати догляд за непрацездатними матір`ю ОСОБА_16 , яка відповідно до довідки Миргородського МСЕК від 16.01.2015 року, являється інвалідом 1-ї групи та потребує стороннього догляду, а також за бабою ОСОБА_17 . Крім цього, на облік у районний центр зайнятості ОСОБА_7 не може стати у зв`язку з відсутністю необхідного стужу роботи та за станом здоров`я (перелом бедренної кістки правої ноги після ДТП). Будь-якого майна у власності не має, у тому числі земельних ділянок, нерухомості, автомобілів, відкритих рахунків у банках.

В матеріалах справи відсутні відомості, які свідчать про те, що ОСОБА_7 має інші джерела доходів крім пенсії за віком баби та пенсії по інвалідності матері, з якими він проживає.

Та обставина, що на даний час ОСОБА_7 зареєстрований не за місцем проживання матері та баби по АДРЕСА_1 , не свідчить про те, що він не здійснює за вищевказаними особами нагляд, так як допитані в ході досудового слідства особи прямо зазначили, що саме сини ОСОБА_18 та ОСОБА_19 доглядають за непрацездатними матірю та бабою. Інших даних, які б вказували, що ОСОБА_7 не здійснює нагляд за цими особами, а в цей час десь працює чи проводить дозвілля немає як в матералах кримінального провадження так і в матеріалах виконавчого провадження.

Суд констатує, що в ході досудового слідства не здобуто доказів, що ОСОБА_7 веде спосіб життя, який свідчить про наявність в нього надлишкових коштів.

Більш того, з показань в судовому засіданні представника ВДВС Хоролськього РУЮ ОСОБА_3 вбачається, що домашня обстановка за місцем проживання ОСОБА_7 є старою, нових побутових речей немає. З її пояснень вбачається, що немає підстав сумніватися в тому, що ОСОБА_7 не здійснює нагляд за матір`ю, так як кожного разу коли вони приходили для перевірки його матеріального стану, він був в помешканні з матір`ю, сторонніх осіб в помешканні не було.

В матеріалах справи та матеріалах виконавчого провадження відсутні письмові докази висловлення ОСОБА_7 відмови від виконання судового рішення. В цих провадженнях немає данних, з приводу приховування майна ОСОБА_7 , чи перешкодження у вчиненні державним виконавцем своїх обов`язків.

За відсутності майна та грошових коштів, які ОСОБА_7 міг би одноразово чи частково спрямувати на сплату встановленних рішення суду сум моральної шкоди родині ОСОБА_20 , відсутності висловлювань, щодо відмови чи небажання виконувати судове рішення, дій які прямо про це свідчать, та дій, які свідчать про ухилення від виконання судового рішення, з урахуванням зайнятості ОСОБА_7 по догляду за матірю та бабою, неможливо говорити про наявність в ОСОБА_7 прямого умислу на невиконання судового рішення.

На переконання слідчого судді доводи представника ВДВС з приводу того, що ОСОБА_7 умисно не влаштовується на роботу саме з метою невиконання судового рішення є надуманими та носять характер припущення, не підтвердженні ніякими доказами, а тому суд не може їх прийняти як підтвердження наявності в діях останнього прямого умислу, як складу злочину, передбаченого ст. 382 ч.1 КК України.

Сам факт непрацевлаштування (офіційного чи неофіційного) та непостановки на облік до Центру зайнятості не може бути підставою для кримінального переслідування такої особи.

Вказане прямо передбачено ст. 43 Конституції України, згідно якої кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Крім того ст. 4 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», підписаної 01.11.1950 та яка набрала чинність в Україні 11.09.1997 року, передбачено, що нікого не можна тримати в рабстві або в підневільному стані. Ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю. Згідно ст. 1 Протоколу № 4 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", «Ніхто не може бути позбавлений волі тільки на підставі неможливості виконати своє зобов`язання».

Також, ст. 3 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що кожен має право на вільно обрану зайнятість. Примушування до праці у будь-якій формі забороняється. Добровільна незайнятість особи не може бути підставою для притягнення її до відповідальності.

Таким чином, згідно законодавства України праця є правом людини, а не її обов`язком. Відповідно жодний орган державної влади чи місцевого самоврядування не уповноважений зобов`язати особу працевлаштуватися або стати на облік до центру зайнятості, для отримання допомоги.

Досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, зокрема, закриттям кримінального провадження (п.5 ст. 3 КПК України).

Згідно ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Поняття верховенства права та його зміст розкрито у Рішеннях Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 та від 11.10.2011 року №10-рп/2011.

Відповідно до положень ст.9 цього Кодексу, під час кримінального провадження слідчий зобовязаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу та інших актів законодавства (принцип законності).

При цьому, слідчий зобов`язаний (а не має право) всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчий суддя констатує, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є повною, обгрунтованою та мотивованою, винесена на підставі аналізу здобутих в ході досудового слідства фактичних данних, після усунення зазначених в ухвалах слідчого судді від 17.04.2015 року та 06.07.2015 року недоліків, а тому є законною, та такою, що не підлягає скасуванню як з матеріальних так і процесуальних підстав.

Згідно положень ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.9, 110, 283, 284, 303-307 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні скарги ВДВС Хорольського РУЮ на постанову слідчого СВ Хорольського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 28.10.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000630 від 25.11.2014 року за ч.1 ст.382 КК України.

Постанову слідчого СВ Хорольського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 28.10.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000630 від 25.11.2014 року за ч.1 ст.382 КК України- залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області протягом пяти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя