Справа № 362/6191/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/103/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 28.01.2016

УХВАЛА
Іменем України
28 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

захисників: ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження № 0001062 за апеляційними скаргами прокурора, захисників та обвинуваченого на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року, яким

ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, -

засуджено: за ч. 2 ст. 121 КК України і призначено йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 296 КК України і призначено йому покарання у виді 3 (трох) років позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, остаточне покарання призначено у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі;

ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,-

засуджено: за ч. 2 ст. 121 КК України і призначено йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 296 КК України і призначено йому покарання у виді 3 (трох) років позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі;

ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,-

засуджено за ч. 2 ст. 296 КК України і призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; у відповідності до ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки та покладено на нього обовязки, передбачені ст. 76 КК України;

ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та мешканця АДРЕСА_4 , українця, громадянин України, освіта середня спеціальна, не одруженого, працюючого різноробочим в ТОВ «Біржа Сервіс», раніше не судимого, -

засуджено за ч. 2 ст. 296 КК України і призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; у відповідності до ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки та покладено на нього обовязки, передбачені ст. 76 КК України;

ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, -

засуджено за ч. 2 ст. 296 КК України і призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; у відповідності до ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки та покладено на нього обовязки, передбачені ст. 76 КК України;

ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця та мешканця АДРЕСА_4 , українця, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,-

засуджено за ч. 2 ст. 296 КК України і призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; у відповідності до ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки та покладено на нього обовязки, передбачені ст. 76 КК України;

ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_5 українця, громадянина України, освіта повна середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, -

засуджено за ч. 2 ст. 296 КК України і призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; у відповідності до ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки та покладено на нього обовязки, передбачені ст. 76 КК України;

ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця та мешканця АДРЕСА_4 , українця, громадянина України, освіта повна середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, -

засуджено за ч. 2 ст. 296 КК України і призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; у відповідності до ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки та покладено на нього обовязки, передбачені ст. 76 КК України. Постановлено стягнути з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 22798 грн. та моральну шкоду в розмірі 160 000 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до вироку суду, 24 серпня 2014 року під час знаходження ОСОБА_12 разом з ОСОБА_16 та ОСОБА_13 , в барі, який розташований по АДРЕСА_6 між ОСОБА_12 та жителями с. Барахти ОСОБА_31 і ОСОБА_32 виникла сварка, в ході якої учасники конфлікту нанесли один одному по декілька ударів руками та ногами по різним частинам тіла, після чого ОСОБА_12 та ОСОБА_16 сіли до автомобіля марки «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 та направилися до с. Митниця, Васильківського району, Київської області.

Приїхавши до бару, який розташований по вул. Леніна, 15, с. Митниця Васильківського району Київської області, ОСОБА_16 разом з ОСОБА_12 розповіли про даний випадок своїм знайомим, а саме: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та запропонували повернутись в с. Барахти, Васильківського району, Київської області та розібратись з кривдниками.

Погодившись на дану пропозицію всі вказані особи сіли до автомобілів марки «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого перебував ОСОБА_13 та автомобіль «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_16 і вирушили до с. Барахти, Васильківського району, Київської області.

25 серпня 2014 року, близько 02 години 20 хвилин, вказані особи під`їхавши до приміщення бару, розташованого по АДРЕСА_6 , де ОСОБА_12 спільно із ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 та ОСОБА_19 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , які алкогольні напої не вживали, знаходячись в громадському місці, маючи намір на вчинення хуліганських дій, спільно підбігли до приміщення бару за вищевказаною адресою, де в цей час на вулиці відпочивали ОСОБА_10 , ОСОБА_33 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_34 , які ніякого відношення до конфлікту з ОСОБА_12 не мали.

Після цього, ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_35 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи демонстративну зневагу до встановлених в суспільстві норм та правил поведінки, з особливою зухвалістю, безпричинно умисно почали завдавати ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_36 численні удари руками і ногами по різних частинах тіла. Після вчинення зазначених хуліганських дій, ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_35 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 з місця вчинення кримінального правопорушення на вищезазначених автомобілях зникли.

Хуліганські дії продовжувались тривалий час на протязі 5-10 хвилин, порушуючи спокій та умови відпочину людей.

В результаті нанесених ударів потерпілі отримали тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 449 від 26 вересня 2014 року у ОСОБА_10 маються тілесні ушкодження у вигляді: садна верхньої губи, крововилив у підборідній області, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 446 від 17 вересня 2014 року у ОСОБА_7 маються тілесні ушкодження у вигляді: множинних саден в лівій завушній області, в центральній частині лобної області, на спинці носа і задньої поверхні спини зліва, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 586 від 24 листопада 2014 року у ОСОБА_11 маються тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток носа, крововиливи біля очних областей, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 445 від 24 вересня 2014 року у ОСОБА_8 маються тілесні ушкодження у вигляді: гематоми з крововиливом в праву частину потиличної області, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я.

Окрім цього, під час вчинення зазначених хуліганських дій, 25 серпня 2014 року, близько 02 години 20 хвилин, ОСОБА_12 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом з ОСОБА_13 , який алкогольні напої не вживав, знаходячись поруч з баром, що розташований за адресою: АДРЕСА_6 , де відпочивали ОСОБА_34 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_37 та ОСОБА_10 , маючи на меті спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_38 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , реалізуючи спільний злочинний умисел, наблизились до останнього, який перебував на майданчику поряд з вказаним баром та умисно з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, діючи групою осіб, завдали ОСОБА_36 численні удари руками і ногами в голову та інші частини тіла.

В результаті отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_34 помер на місці.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 242 від 05 листопада 2014 року, у ОСОБА_39 виявлені наступні тілесні ушкодження: садно в тім`яній ділянці голови, садна на лівому променево-зап`ясному суглобі, в ділянці таза з ліва, садно на передній поверхні лівого колінного суглоба, крововиливи в м`які тканини голови, крововиливи під тверду та м`яку мозкову оболонку, крововилив у шлуночки головного мозку, забій головного мозку.

Смерть ОСОБА_39 настала від закритої черепно-мозкової травми у вигляді садна на голові, крововиливу в м`які тканини голови, крововиливів під оболонки та у шлуночки головного мозку, забою головного мозку.

Закрита черепно-мозкова травма перебуває в причинновому зв`язку зі смертю, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознаками небезпеки для життя.

В апеляційних скаргах:
- прокурор просить вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року в частині вирішення цивільного позову змінити у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону; виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку рішення про стягнення з обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_12 витрат на проведення поминального обіду в сумі 11 273 гривня, зазначивши про стягнення на користь потерпілої ОСОБА_9 витрат на проведення поховання у сумі 2 525 гривень; в решті вирок залишити без змін. Вимоги обгрунтовує тим, що при розгляді судом першої інстанці питання про вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 , всупереч вимогам ст. 1201 ЦК України, витрати, понесені на організацію поминального обіду, було віднесено до витрат на поховання, що, на думку апелянта, потягло за собою істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

- захисники ОСОБА_21 та ОСОБА_22 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 просять вирок Васильківського міськрайонного суду від 21 жовтня 2015 року скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції. Свою розицію обгрунтовують тим, що судом першої інстанції не прийнято до уваги доводів сторони захисту щодо відсутності в обвинуваченні конкретного формулювання обвинувачення та встановлення ролі кожного з обвинувачених у вчиненні протиправних дій, що являє собою неповноту судового розгляду і, в свою чергу, унеможливлює здійснення належного захисту прав ОСОБА_12 . Окрім того, не взято до уваги твердження захисту про недопустимість наданих обвинуваченням доказів. Зокрема, суд першої інстанції вдався лише до загального формулювання, як такого, що обвинувачені наносили потерпілим численні тілесні ушкодження у різні частини тіла, що не дає змоги зрозуміти, як кожен з 8 обвинувачених наносив тілесні ушкодження кожному з 5 потерпілих, що за своїм змістом не відповідає дійсності і даний факт підтверджується показаннями обвинувачених та потерпілих. Також, на думку апелянтів, судом було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про допит свідків захисту, а саме: ОСОБА_40 та ОСОБА_41 з метою встановлення об`єктивних даних про участь ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у бійці, що обмежило сторону захисту у наданні та дослідженні доказів, які мають важливе значення для кримінального провадження та встановлення ряду обставин. Також відеозапис з камер відеоспостереження за 25 серпня 2014 року, на якому грунтуююся висновки про винуватість ОСОБА_12 , на думку захисників, є недопустимим, оскільки даний диск не був перевірений жодним чином у встановленому КПК порядку, до того ж не було встановлено джерело походження вказаного запису. Як зазначають апелянти, орган досудового слідства не звертався до ОСОБА_42 з метою тимчасового доступу до вищевказаного запису з камер відеоспостереження та не отримував вказаний запис. Захисники звертають увагу суду на те, що в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_12 міститься лише формулювання обвинувачення, а опис фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, і які повинні бути викладені відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України перед формуванням обвинувачення взагалі відсутнє; у зміні обвинувачення відсутнє обґрунтування прийнятого рішення щодо зміни обсягу обвинувачення, що суперечить вимогам КПК України.

- захисник ОСОБА_20 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_19 просить скасувати вирок Васильківського міськрайонного суду в частині обвинувачення ОСОБА_19 за ч. 2 ст. 296 КК України та направити матеріали кримінального провадження на новий судовий розгляд у суд І інстанції, або за наявності для цього підстав скасувати обвинувальний вирок суду першої інстанції та ухвалити виправдувальний вирок щодо ОСОБА_19 . Вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, зясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. Так, було відхилено клопотання захисників ОСОБА_12 - ОСОБА_21 та ОСОБА_22 про допит певних осіб, зокрема, було відмовлено у допиті потерпілих та свідка ОСОБА_33 з наступним переглядом відеозапису з камер спостереження у місці події. Апелянт зазначає, що не було здійснено допит слідчого ОСОБА_43 , який нібито вилучав диск із відеофіксацією з камер спостереження з місця події. Таким чином, все вищенаведене, на думку апелянта, призвело до неповноти судового розгляу та упередженого ставлення до обвинувачених, та на його підзахисного чинили тиск. Захисник вказує, що диск із відеозаписом, який є одним із основних доказів обвинувачення, вилучено із порушенням вимог КПК України, тому він не може бути належним і допустимим доказом. Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції не була встановлена жодна фактична або ймовірна шкода, нанесена діями ОСОБА_19

- обвинувачений ОСОБА_13 просить скасувати вирок Васильківського міськрайонного суду та звільнити його з під варти в залі суду. Вимоги обґрунтовує тим, що вирок суду першої інстанції є незаконним і несправедливим, оскільки він засуджений за злочин, якого не скоював. Так, в судовому засіданні це підтвердили обвинувачені ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ОСОБА_15 , які вказали, що він не скоював ніяких злочинів, а лише був водієм. Окрім того, потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 вказали, що він нікого не бив. Також інші свідки підтвердили, що він не вживав спиртних напоїв, а свідки, які були допитані в судовому засіданні, вказали, що злочин було вчинено ОСОБА_12 , а не ним. Обвинувачений зазначає, що відеозапис з місця події підтверджує, що він нікого не бив і ніякого злочину не вчиняв.

В змінах до апеляційної скарги прокурор просить вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання. Зміну апеляційної скарги мотивує тим, що зміст обвинувального акту у вищевказаному кримінальному провадженні не містить належним чином сформульованого обвинувачення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка повністю підтримала зміни до поданої апеляційної скарги та просила їх задовольнити, апеляційні скарги захисників та обвинуваченого ОСОБА_13 підтримала в частині скасування вироку суду; потерпілих, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг всіх учасників судового розгляду та просили залишити їх без задоволення; обвинуваченого ОСОБА_12 , який підтримав апеляційну скаргу своїх захисників, прокурора та захисника Лісовика, заперечуючи при цьому проти апеляційної скарги ОСОБА_13 ; обвинуваченого ОСОБА_13 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу, захисника Лісовика та прокурора, заперечуючи проти апеляційної скарги захисників ОСОБА_12 ; обвинуваченого ОСОБА_19 , який підтримав подану його захисником апеляційну скаргу, прокурора та захисників Неїжкаши; обвинуваченого ОСОБА_14 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, захисників Неїжкаши та не підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_13 , інших обвинувачених, які підтримали всі подані апеляційні скарги; захисників ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , які підтеримали свою апеляційну скаргу, зміни до апеляційної скарги прокурора, захисника ОСОБА_20 та заперечували проти апеляційної скарги ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_20 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу, зміни до апеляційної скарги прокурора, захисників Неїжкаши та заперечував проти апеляційної скарги ОСОБА_13 , перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора в частині змін підлягає до задоволення, а апеляційні скарги захисників та обвинуваченого ОСОБА_13 підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.
У відповідності до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Що стосується посилання в апеляційній скарзі прокурора та захисників на невідповідність обвинувального акта вимогам закону, то слід зазначити наступне.

Пунктом а) ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

У п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України зазначено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 314 КПК України, після отримання обвинувального акта суд призначає і проводить підготовче судове засідання, в якому має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Суд першої інстанції залишив поза увагою невідповідність обвинувального акта вимогам закону та призначив кримінальне провадження до розгляду по суті.

Як убачається з обвинувального акта та вироку суду, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 при вчиненні хуліганських дій, грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи демонстративну зневагу до встановлених в суспільстві норм та правил поведінки, з особливою зухвалістю, безпричинно умисно завдавали ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_36 численні удари руками і ногами по різних частинах тіла.
Після цього, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 маючи на меті спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_36 , реалізуючи спільний злочинний умисел, наблизились до останнього, який перебував на майданчику поряд з баром та умисно з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, діючи групою осіб, завдали ОСОБА_36 численні удари руками і ногами в голову та інші частини тіла.

Тобто, дії обвинувачених під час вчинення ними хуліганських дій та завдання тяжкого тілесного ушкодження органом слідства не розмежовані і не конкретизовані. В суді апеляційної інстанції обвинувачені зазначали хто і кому наносив тілесні ушкодження, а саме: ОСОБА_14 ОСОБА_36 ногами по ногах; ОСОБА_18 ОСОБА_11 , ОСОБА_17 ОСОБА_7 , ОСОБА_15 ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , ОСОБА_16 ОСОБА_11 . ОСОБА_13 зазначив, що тілесних ушкоджень нікому не наносив, був лише водієм, а ОСОБА_12 вказав, що від тих тілесних ушкоджень, які він завдав ОСОБА_36 не могла наступити смерть останнього.
09 вересня 2015 року в ході судового розгляду, обвинувальний акт у кримінальному провадженні було змінено прокурором /т. 1 а. п. 167-185/.
Частиною 1 статті 338 КПК України визначено, що з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа. У частині 2 вищенаведеної статті вказано, що дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог ст. 341 КПК України складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення.
Однак, змінюючи обвинувачення, прокурор знову припустився тієї ж помилки, що і при складані основного обвинувального акта, а саме формулюванням обвинуваченням підмінив виклад фактичних обставин кримінального провадження, не конкретизував дії обвинувачених при вчиненні ними хуліганства та тяжкого тілесного ушкодження.
З приводу визнання недопустимим доказу, а саме диску з камер відеоспостереження, то слід зазначити, що згідно зі ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України.
Частиною 2 статті 237 КПК України передбачено, що огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи. Тобто, у відповідності до ст. 234 КПК України.

Так, відповідно до протоколу огляду місця події від 25 серпня 2014 року, було оглянуто підсобне приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_8 », що по АДРЕСА_6 . Проте в протоколі, в порушення вимог п. 3 ч. 3 ст. 104 КПК України, не зазначено відомостей про вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації.

Таким чином, аргументам захисників з приводу того, що запис з камер відеоспостереження за 25 серпня 2014 року, які розташовані на будівлі приміщення кафе за адресою: АДРЕСА_6 , вилучений із порушенням норм КПК України та є не допустимим доказом, необхідно надати належну оцінку при повторному розгляді кримінального провадження.

Згідно ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Оскільки питання про відповідність обвинувального акта, який направляється до судового розгляду вимогам закону, вирішується на стадії підготовчого судового засідання, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

При повторному розгляді кримінального провадження необхідно врахувати доводи, викладені в поданих апеляційних скаргах та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора в частині поданих змін підлягає до задоволення; апеляційні скарги захисників ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 та обвинуваченого ОСОБА_13 підлягають до часткового задоволення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора в частині змін - задовольнити.

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , обвинуваченого ОСОБА_13 задовольнити частково.

Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стаді підготовчого судового засідання.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строк тримання під вартою на 30 днів, а саме до 26 лютого 2016 року включно.

С У Д Д І :

____________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4