Справа № 466/6666/15-к Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 11-кп/783/976/15 Доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року м. Львів
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :
Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
у справі № 466/6666/15-к за клопотанням адміністрації Личаківської виправної колонії № 30 і спостережної комісії при Шевченківській районної державній адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 ,
за участю :

прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2015 року, якою у задоволенні клопотання відмовлено
в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , покликаючись на необґрунтованість і незаконність ухвали районного суду, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою подання задовольнити.

У доведеність своїх вимог зазначає, що при розгляді подання суд проявив однобічність і неповноту, не врахував наявність у нього підстав, передбачених ст. 81 КК України, що на момент розгляду подання він відбув більше 14 років визначеного строку покарання, протягом цього строку неодноразово заохочувався адміністрацією місць ув`язнення, зарекомендував себе позитивно, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, за час відбування покарання здобув дві професії.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого про зміст судового рішення і доводи апеляційної скарги, думку прокурора про законність ухвали й необхідність залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали справи, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, встановила наступне.

Вироком Апеляційного суду Чернівецької області від 01 березня 2002 року ОСОБА_7 засуджений за ст.ст. 93 п. п. « а » та « і », 142 ч. 3 КК України 1960 року до п`ятнадцяти років позбавлення волі і відбуває покарання у Личаківській виправній колонії № 30.

Початок строку відбування покарання 06.07.2001, кінець 06.07.2016.

28 серпня 2015 року адміністрація виправної колонії і спостережна комісія при Шевченківській районній державній адміністрації Львівської міської ради звернулись до Шевченківського районного суду м. Львова із клопотанням в порядку ст. 81 КК України про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання.

У своєму клопотанні зазначили, що на момент звернення ОСОБА_7 відбув ? строку покарання, встановлений порядок відбування покарання не порушував з 09.12.2011, неодноразово заохочувався.

Ухвалою районного суду від 28 жовтня 2015 року у задоволенні клопотання відмовлено.

Мотивуючи свої рішення суд послався на те, що адміністрацією місць ув`язнення не надано достатніх доказів, що ОСОБА_8 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення.

З правильністю цього висновку погоджується й суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 107 КВК України, належне виконання законних вимог представників адміністрації виправної колонії та дотримання встановлених норм щодо порядку і умов відбування покарання є обов`язковим для засуджених упродовж усього строку відбування ними покарання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 засуджений судом за вчинення особливо тяжких злочинів до п`ятнадцяти років позбавлення волі і відбуває покарання з 06 липня 2001 року. За час відбування покарання він неодноразово допускав порушення режиму утримання, за що керівництвом установи виконання покарань на нього сім разів накладались дисциплінарні стягнення.

Надана адміністрацією виправної колонії позитивна характеристика і наявність у нього десяти заохочень ще не є свідченням сумлінної поведінки та виправлення ОСОБА_8 ..

З врахуванням наданих виправною колонією матеріалів та характеризу-ючи даних про особу ОСОБА_8 , колегія суддів приходить до висновку про правильність рішення районного суду про відсутність підстав для застосування до засудженого ст. 81 КК України, оскільки протягом усього строку відбування покарання він своєю поведінкою не довів свого виправлення.

Клопотання адміністрації виправної колонії про умовно-дострокове звільнення від покарання, на що звертає увагу в апеляції засуджений, не є основним критерієм для застосування судом ст. 81 КК України, оскільки застосування даної норми є правом, а не обов`язком суду.

Зважаючи на викладене підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає і залишає рішення районного суду без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів -
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання адміністрації Личаківської виправної колонії № 30 і спостережної комісії при Шевченківській районній державній адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього дня протягом трьох місяців може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим в той самий строк з дня отримання її копії.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3