Ухвала

іменем України 17 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_5

суддів ОСОБА_6., ОСОБА_7

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Славутицького міського суду Київської області від 9 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 28 липня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000129,

встановила:

вироком Славутицького міського суду Київської області від 9 червня 2015 року

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця Чернігівської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Вирішені питання щодо речових доказів у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 28 липня 2015 року цей вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 3 травня 2015 року, приблизно о 22 годині проходячи з ОСОБА_2, між будинком № 1 Московського кварталу та пекарнею «Колобок», розташованою по Московському кварталу, 3 м. Славутича Київської області, зустрів раніше незнайомих йому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і в нього виник умисел на відкрите заволодіння цінним майном. ОСОБА_1 реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, наніс потерпілій ОСОБА_3 один удар рукою в область шиї, від якого вона впала на асфальтні плити. Сівши зверху на потерпілу, застосовуючи фізичну силу, зірвав з її лівого вуха дві золоті сережки, спричинивши потерпілій легкі тілесні ушкодження та матеріальну шкоду на загальну суму 1957 гривень. Після вчинення злочину ОСОБА_1 з місця вчинення злочину зник.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений ставить питання про пом'якшення призначеного йому покарання. Зазначає, що він вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, бажає стати на шлях виправлення та просить застосувати ст. 69 КК України.

Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення та кваліфікація його дій у касаційному порядку засудженим не оспорюються.

Що стосується призначеного ОСОБА_1 покарання, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону судом дотримані.

Суд з достатньою повнотою врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого тяжкого злочину, особу винного, який не працює, за місцем проживання характеризується формально позитивно, має не зняті та непогашені судимості за вчинення тяжких злочинів.

Обґрунтовано визнано судом та взято до уваги обставини, що пом'якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, та ту, що його обтяжує - рецидив злочину.

З урахуванням усіх обставин справи, у тому числі й тих, на які посилається засуджений, обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання, суд призначив ОСОБА_1 мінімальне покарання, передбачене санкцією статті обвинувачення.

Колегія суддів погоджується, що призначене ОСОБА_1 покарання є справедливим, сприятиме його виправленню і перевихованню, попередженню вчинення ним нових злочинів, а тому не вбачає підстав для прийняття рішення про його пом'якшення та застосування ст. 69 КК України.

Доводи засудженого, які аналогічні доводам його касаційної скарги, належно перевірені апеляційною інстанцією, на них надано вмотивовані відповіді, ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Інших доводів, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень, у касаційній скарзі засудженого не наведено.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги засудженого та вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Славутицького міського суду Київської області від 9 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 28 липня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7