АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/259/16 Справа № 201/1363/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст.284 КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Дніпропетровської області
у складі головуючого- судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі- ОСОБА_5
за участю прокурора- ОСОБА_6
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,-
В С Т А Н О В И Л А:
В обґрунтування своїх вимог, особа, яка подала скаргу, посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки судом не було прийнято до уваги, що знаходячись в СІЗО м.Кривого Рогу Дніпропетровської області відносно нього робітники даної установи чинили фізичне насильство, для подальшого визнання провини по справі, свідками якого були співкамерники заявника, в тому числі ОСОБА_12 , однак зазначені особи допитані по справі не були, його не було визнано потерпілим по справі, не зміг ознайомитися з матеріалами справи, що на думку скаржника й призвело до неповноти та необ`єктивного досудового розслідування. Просить розглядати дану апеляційну скаргу без його участі.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який прохав залишити скаргу без задоволення, а ухвалу суду та постанову слідчого без змін, вивчивши матеріали скарги, судового та кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до змісту ч.3 ст.395 КПК України особа, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Оскільки ухвалу слідчого судді, яку оскаржує заявник ОСОБА_7 , котрий на час розгляду справи знаходився під вартою, суд першої інстанції направив 16 лютого 2016 року /а.с.п.18/, остання була отримана апелянтом 18 лютого 2016 року, що витікає з повідомлення посадової особи Дніпропетровського слідчого ізолятору /а.с.п.35/, апеляційну скаргу заявником подано 22 лютого 2014 року /а.с.п.19/, тому строк на апеляційне оскарження заявником не пропущено.
Крім того, відповідно до п.3) ч.1 ст.303 КПК України заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Виходячи зі змісту ст.284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті- встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
При цьому, відповідно до вимог ч.5 ст.110 КПК України процесуальне рішення слідчого, прийнятого у формі постанови повинно відповідати певним вимогам кримінального процесуального закону, в тому числі містити ти мотиви прийняття постанови та їх обґрунтування.
Разом з тим, слідчий, при винесенні оскаржуваної заявником постанови, цих вимог не дотримався у повному обсязі.
При цьому слідчий обґрунтував свої висновки, викладені у цьому процесуальному документі, свідченнями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , співкамерників заявника, свідченнями свідка ОСОБА_9 - працівника слідчого ізолятору, на якого безпосередньо скаржився заявник, а також висновками службового розслідування, проведеними Криворізькою УВП № 3, відповідно від 05 травня 2015 року та 27 липня 2015 року.
Разом з цим, закриваючи провадження у справі, слідчий не встановив у повному обсязі фактичні обставини по справі та належним чином не виклав мотив прийнятого рішення у постанові про закриття провадження, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, наданого прокурором, згідно того ж таки висновку службового розслідування від 05 травня 2015 року /а.с.п.30-32/, на який посилається слідчий у своїй постанові, витікає, що в межах службової перевірки відбиралися пояснення не лише від співкамерників заявника ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , але й від свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а крім того, відповідно до доручення слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_16 від 20 липня 2015 року, на підставі поданого заявником клопотання, з метою повного встановлення фактичних обставин доручався допит свідка ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак зазначені свідки так і не були допитані, що вказує на неповноту проведеного досудового розслідування.
Тому, колегія суддів вважає, що при наявності таких обставин, необхідно усунути зазначені вище неповноту досудового розслідування, більш детально з`ясувати усі обставини справи, в тому числі й ті, на які вказує у своїй скарзі заявник ОСОБА_7 , з метою правильної та належної їх оцінки, відповідно до вимог ст.94 КПК України.
02 лютого 2016 року заявник звернувся до суду першої інстанції зі скаргою на вказану постанову та просив її скасувати.
Відповідно до положень ст.306 КПК України, ст.307 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.318 КПК України-ст.380 КПК України за результатами яких постановляється одна з таких ухвал про: 1)скасування рішення слідчого чи прокурора; 2)зобов`язання припинити дію; 3)зобов`язання вчинити певну дію; 4)відмову у задоволенні скарги.
Однак розглядаючи скаргу заявника ОСОБА_7 на зазначену вище постанову органу досудового розслідування слідчий суддя на вказані істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неповноту проведеного слідства увагу не звернув, безпідставно відмовивши у задоволенні скарги ОСОБА_7 .
Що ж стосується доводів скаржника ОСОБА_7 , зазначених в апеляційній скарзі, про безпідставну відмову у визнанні його потерпілим та не ознайомлення його матеріалами провадження, то рішення з цього приводу органом досудового розслідування може бути прийняте лише після повного з`ясування всіх обставин по справі.
На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.376 КПК України, ст.405 КПК України, ст.422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на вказану ухвалу- задовольнити частково.
Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4