Дата документу Справа № 315/568/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 315/568/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/1657/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.336 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2015 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження з апеляційною скаргою прокурора Гуляйпільської прокуратури Запорізької області на вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 07 липня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхня Терса Гуляйпільського району Запорізької області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, розлученого, не працюючого, не депутата, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ст.336 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирішена доля речових доказів по справі.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_9 , маючи військовий квиток серії НОМЕР_1 , виданий 24.11.1992 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучі військовозобов`язаним, перебуваючи на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинив злочин у сфері забезпечення призову та мобілізації.

Згідно ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року, військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

07,04.2015 року о 12 годині ОСОБА_10 на виконання Указу Президента України №15/2015 від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію» для проведення призову за мобілізацією, проходження медичного огляду з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованого по АДРЕСА_3 , де йому була надана картка обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного. Після чого, на підставі обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_11 рішенням лікарів КУ «Гуляйпільська центральна районна лікарня» від 07.04.2015 року було визнано придатним за станом здоров`я для проходження військової служби.

Цього ж дня ОСОБА_10 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_3 , де співробітниками вказаного військового комісаріату було роз`яснено про його подальший призов до Збройних Сил України на військову службу та о 12-00 годині ОСОБА_7 на виконання Указу Президента України від 14.01.2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 було вручено повістку про необхідність прибуття 24.04.2015 року о 08-00 годині в ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться за вищевказаною адресою, з речами та документами для відправлення у команду В007 Збройних Сил України, про що ОСОБА_7 власноручно розписався у розписці до вказаної повістки.

Проте, військовозобов`язаний ОСОБА_10 , всупереч вимог ст. 65 Конституції України, ст. ст. 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 14.01.2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», з метою ухилення від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином попередженим про прибуття, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, не з`явився без поважних причин до призовного пункту, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що розташований по АДРЕСА_3 , о 08.00 годині 24.04.2015 року, для подальшого проходження служби в Збройних Силах України, тим самим ухилився від призову на військову службу за мобілізацією.

Крім цього, 21.05.2015 року, о 15.00 годині, ОСОБА_12 , на виконання Указу Президента України від 14.01.2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 , що розташований по АДРЕСА_3 , було повторно вручено повістку про необхідність прибуття 26.05.2015 року о 07.00 годині в ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться за вищевказаною адресою, з речами та документами для відправлення у команду НОМЕР_2 Збройних Сил України, про що ОСОБА_10 власноручно розписався у розписці до вказаної повістки.

Проте, військовозобов`язаний ОСОБА_10 , всупереч вимог ст. 65 Конституції України, ст. ст. 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 14.01.2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», з метою ухилитися від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином попередженим про прибуття, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, не з`явився без поважних причин до призовного пункту, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що розташований по АДРЕСА_3 , о 07.00 годині 26.05.2015 року, для подальшого проходження служби в Збройних Силах України, тим самим ухилився від призову на військову службу за мобілізацією.

Таким чином, ОСОБА_9 24.04.2015 року та 26.05.2015 року у м. Гуляйполе Запорізької області ухилився від призову за мобілізацією.

В апеляції прокурор, не оспорюючи доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненому кримінальному правопорушенні та кваліфікацію його дій, вважає вирок суду незаконним та необгрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості. Просить вирок суду скасувати та призначити йому покарання за ст. 336 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді по справі; прокурора, в т.ч. в судових дебатах, який підтримав апеляцію та наполягав на її задоволенні, обвинуваченого ОСОБА_9 в судових дебатах та в останньому слові, який заперечував проти апеляції прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи викладені в апеляції, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні злочину зазначеного у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового розгляду не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ст. 336 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статей Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний ним злочин.

При цьому суд у відповідності до ст. 66 КК України врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, не працює, його щире каяття.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що виправлення і перевиховання ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, з призначенням покарання, вказаного у вироку суду, що буде необхідним і достатнім для попередження вчинення ним вподальшому нових кримінальних правопорушень.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляцію прокурора залишити без задоволення, а вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 07 липня 2015 року відносно ОСОБА_7 за ст. 336 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізоіаного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий:

Судді: