Дата документу 06.11.2015

Справа № 334/8220/15-к
Провадження № 1-кс/334/1667/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2015 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність процесуального прокурора Ленінського району м.Запоріжжя ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0007

встановив:
04.09.2015 року ОСОБА_5 звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя зі скаргою, на бездіяльність процесуального прокурора Ленінського району м.Запоріжжя ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0007.

У скарзі зазначено, що у провадженні Ленінського СВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження № 0007.

06.08.2015 року ОСОБА_5 , через адміністрацію СІЗО подав клопотання процесуальному прокурору по кримінальному провадженню № 0007 ОСОБА_4 , в якому виклав усі обставини скоєння правопорушення, передбаченого ст..ст.375,371 КК України та просив виконати слідчі дії, а саме: приєднати до матеріалів кримінального провадження допити свідків.

До теперішнього часу, ОСОБА_5 не має ніяких відомостей щодо результатів розглядання його клопотання та прийнятих з цього приводу рішень, тому він змушений був звернутися до суду з відповідною скаргою та просив суд визнати явку процесуального прокурора у судове засідання обов`язковою.

У судовому засіданні, яке проводилося у режимі дистанційного судового провадження, ОСОБА_5 наполягав на фактах, викладених у скарзі, просив суд задовольнити її у повному обсязі, зобов`язавши процесуального прокурора ОСОБА_4 вирішити його клопотання від 06.08.2015 року в порядку ст..220 КПК України.

Прокурор у судове засідання неодноразово не з» являвся, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно. Судом були вжиті певні заходи щодо явки прокурора, проте у відповідності до ч. 3 статті 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги. Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що заяв про розгляд скарги у його відсутність не надходило, що є проявом принципу диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без участі прокурора в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Заслухавши заявника та дослідивши матеріали скарги, оцінивши докази, надані заявником, суд приходить до наступного.

При розгляді даної скарги суд виходить з того, що інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування є важливою гарантією захисту прав учасників кримінального процесу, зокрема, відповідно до приписів п.17 ч.1 ст.7 КПК Українизабезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності є однією із загальних засад кримінального провадження.

Приорітетними завданням кримінального провадження визначено захист осіб від кримінальних правопорушень (ч.1 ст.3 КПК України).

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

В судовому засіданні з пояснень скаржника встановлено, що ОСОБА_5 ще 06.08.2015 року через адміністрацію СІЗО подав клопотання процесуальному прокурору по кримінальному провадженню № 0007 ОСОБА_4 , в якому виклав усі обставини скоєння правопорушення, передбаченого ст..ст.375,371 КК України та просив виконати слідчі дії, а саме: приєднати до матеріалів кримінального провадження допити свідків.

Процесуальний прокурор проігнорував подане йому клопотання, не прийняв за кримінальним провадженням жодного рішення, не надав ніяких відповідей на звернення заявника, що протирічить вимогам КПК, а тому є незаконним.

В судовому засіданні будь-яких доказів, які б спростували обставини скарги не добуто.

Виходячи з наведеного, оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих доказів, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність процесуального прокурора Ленінського району м.Запоріжжя ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0007 слід задовольнити. Отже висновки суду узгоджуються із зібраними у справі доказами і не суперечать вимогам законодавства.

Керуючись ст. ст..93,303,307 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність процесуального прокурора Ленінського району м.Запоріжжя ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0007 - задовольнити.

Зобов`язати процесуального прокурора Ленінського району м.Запоріжжя ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0007 провести необхідні слідчі дії по фактам, викладених у клопотанні ОСОБА_5 від 06.08.2015 року в порядку, передбаченому ст..220 КПК України.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1