печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1395/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2016 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю слідчого ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про поновлення строку подачі клопотання про арешт майна та про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :
14 січня 2016 року у провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, вилучене під час затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України, а саме мобільний телефон марки «Nokia C5-03» (IMEI): НОМЕР_1 із сім-картою мобільного оператора «Київстар» - « НОМЕР_2 » № НОМЕР_3 , кольоровий рюкзак та кольорову сорочку(вишиванку).

Обґрунтовуючи подане клопотання слідчий посилається на те, що Генеральною прокуратурою України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000613 від 19.11.2015, за фактами подій біля Верховної Ради України 31.08.2015, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 258, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 342, ч. 3 ст. 345, ч.2 ст. 294, ст. 348 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 31.08.2015р. приблизно о 8 год поруч із будівлею Верховної Ради України, за адресою: м. Київ вул. Грушевського буд.5, керівництвом партії ВО «Свобода» організовано зібрання членів даної партії та її прихильників для масових виступів у зв`язку із запланованим Верховною радою України голосуванням за внесення змін до Конституції України.

Після зібрання представників політичної партії ВО «Свобода» та її прихильників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, маючи при собі дерев`яні та металеві палиці, вибухові пакети та вибухові пристрої, розташувалися навпроти кордонів з працівників правоохоронних органів, які виконували покладені на них обов`язки по охороні громадського порядку під час роботи Верховної Ради України.

Близько 13.30 год вказані особи, дізнавшись про результати голосування та прийняття в першому читанні проекту змін до Конституції України, бажаючи спровокувати натовп до масових заворушень, розпочали активну фізичну протидію представникам правоохоронних органів, яка супроводжувалася застосуванням предметів, спеціально пристосованих для заподіяння тілесних ушкоджень, димових шашок, вибухових пакетів та вибухових пристроїв.

У результаті своїми узгодженими діями зазначені особи приймали активну участь у масових заворушеннях, що супроводжувалися фізичною протидією представникам влади із застосуванням зброї та предметів, які використовувались як зброя, що призвело до отримання смертельних поранень працівників правоохоронних органів, а саме: ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , а також спричинення тілесних ушкоджень 182 особам.

31.08.2015 ОСОБА_6 в рамках розслідування кримінального провадження № 0005672 від 31.08.2015 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

01.09.2015 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 294, ч. 3 ст. 345 КК України.

19.11.2015 із кримінального провадження № 0005672 виділені матеріали досудового розслідування стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_24 , ОСОБА_6 та ОСОБА_16 в окреме провадження, яке зареєстровано в ЄРДР в той же день під № 0000613.

Під час затримання ОСОБА_6 у нього був вилучений мобільний телефон марки «Nokia C5-03» чорного кольору із сім-картою мобільного оператора «Київстар» - « НОМЕР_2 », який використовувався як засіб для вчинення кримінального правопорушення, сорочка та рюкзак, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Наступним робочим днем після вилучення зазначеного майна є 01.09.2015р., проте у цей день клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано не було, оскільки проводились невідкладні слідчі та процесуальні дії, спрямовані на встановлення фактичних обставин розслідуваних у кримінальному провадженні злочинів, здобувались відповідні докази та здійснювалось повідомлення про підозру, а також обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 , а також іншим особам, причетним до вказаних кримінальних правопорушень. В подальшому у кримінальному провадженні тривалий час проводились комп`ютерно-технічна експертиза по зазначеному мобільному телефону та молекулярно-генетична, хімічна експертизи сорочки та рюкзаку ОСОБА_6

10 грудня 2015 року після проведення комп`ютерно-технічної експертизи вказаний мобільний телефон із сім-картою був у даному кримінальному провадженні визнаний речовим доказом та долучений до матеріалів кримінального провадження № 0000613 від 19.11.2015р.

Посилаючись на наведені обставини та з урахуванням того, що вказані речі відповідають критеріям визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, слідчий просив клопотання задовольнити та визнати поважними причини пропуску встановленого строку звернення з клопотанням.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні, обґрунтувавши в судовому засіданні необхідність поновлення процесуального строку для подачі зазначеного клопотання та накладення арешту на перелічене майно підозрюваного.

Захисник підозрюваного проти задоволення клопотання заперечував посилався на те, що слідчим при зверненні з клопотанням до слідчого судді було пропущено строк звернення з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а відтак клопотання подано без додержання вимог ст. 171 КПК України і має бути повернуто прокурору без поновлення процесуальних строків для вирішення цього питання. Одночасно в судовому засіданні також зазначив, що ухвалою слідчого судді ОСОБА_41 від 29.12.2015р. у справі № 757/48743/15-к встановлено протиправність утримання зазначеного майна та зобов`язано слідчого повернути ОСОБА_6 вилучено майно, відтак питання про арешт майна вже розглянуто.

Посилаючись на наведені обставини захисник підозрюваного просив клопотання слідчого повернути прокурору, а вилучене майно негайно повернути підозрюваному ОСОБА_6 .

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали додані до клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що Генеральною прокуратурою України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000613 від 19.11.2015р. за фактами подій біля Верховної Ради України 31.08.2015р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 258, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 342, ч. 3 ст. 345, ч.2 ст. 294, ст. 348 КК України, які виділено із матеріалів кримінального провадження № 0005672 від 31.08.2015р.

31.08.2015р. ОСОБА_6 в рамках розслідування кримінального провадження № 0005672 від 31.08.2015р. затримано в порядку ст. 208 КПК України.

01.09.2015р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 294, ч. 3 ст. 345 КК України.

19.11.2015р. із кримінального провадження № 0005672 виділені матеріали досудового розслідування стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_24 , ОСОБА_6 та ОСОБА_16 в окреме провадження, яке зареєстровано в ЄРДР в той же день під № 0000613.

Під час затримання 31.08.2015р. ОСОБА_6 у нього був вилучений мобільний телефон марки «Nokia C5-03» чорного кольору із сім-картою мобільного оператора «Київстар» - « НОМЕР_2 », який використовувався як засіб для вчинення кримінального правопорушення, сорочка та рюкзак, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, що підтверджено протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, від 31.08.2015р.

Положеннями КПК України передбачені два самостійні інститути забезпечення заходів кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно, а саме накладення арешту на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану їх діями з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову (ст.170 КПК України), а також накладення арешту на речі та документи, які мають режим тимчасово вилученого майна (ч. 5 ст. 171, ч. 2 ст. 167 КПК України).

Відповідно до ст. 167 КПК тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

За вимогами ст. 168 КПК тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

За вимогами ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо окремих питань накладення арешту на майно з метою усунення корупційних ризиків при його застосуванні» від 10.11.2015р., якими передбачено, що клопотання про арешт майна, що надійшли на розгляд слідчих суддів, судів та рішення за якими не прийнято до набрання чинності цим Законом, розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом, та що р ечі, вилучені в ході обшуку житла чи іншого володіння особи на виконання відповідної ухвали слідчого судді, суду до набрання чинності цим Законом, мають правовий статус, визначений законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, розгляд зазначеного клопотання судом здійснюється на підставі законодавства, яке діє після внесення змін в КПК України відповідно до зазначеного Закону.

Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Слідчий суддя, вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, враховуючи, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у частині 2 ст. 167 КПК України, а саме, є тимчасово вилученим майном, та могло зберегти на собі сліди злочину, використано як засіб вчинення злочину, враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, вважає, що особою, яка подала клопотання, доведено необхідність такого арешту.

У даному кримінальному провадженні на даний час, всупереч ствердженням сторони захисту, існують вагомі докази, які приведені у клопотанні прокурора, що мобільний телефон має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні мобільного телефону, одягу та рюкзака підозрюваного до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Арешт майна з підстав, передбачених ст. 170 КПК України, щодо майна, яке є засобом або знаряддям злочину, або зберегло на собі сліди злочину, по суті являє собою форму забезпечення доказів, та є самостійною правовою підставою для арешту майна.

Слідчим в судовому засіданні доведено необхідність накладення арешту на зазначене майно з метою забезпечення збереження майна як речового доказу до постановлення у кримінальному провадженні кінцевого рішення, оскільки в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучені речі є предметом кримінального правопорушення, використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та могли зберегти на собі сліди злочину, можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає, а тому доводи сторони захисту стосовно незаконності та необґрунтованості заявленого клопотання слідчого слід визнати непереконливими.

При цьому, слідчий суддя враховує достатність доказів на обґрунтування підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а також те, що особою, яка подала клопотання, доведено необхідність такого арешту. Також слідчий суддя приймає до уваги той факт, що в судовому засіданні достовірно встановлено, та це не оспорювалося учасниками судового розгляду, що тимчасово вилучене майно у ОСОБА_6 йому не повернуто, знаходиться на зберіганні у сторони обвинувачення, та з цього приводу ухвала слідчого судді Печерського райсуду від 29.12.2015р. про повернення майна органом досудового розслідування не виконана, крім того зазначене майно стало предметом дослідження за призначеними у кримінальному провадженні судово-криміналістичними експертизами.

За вимогами ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Вимогами ст. 117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Оцінюючи в сукупності представлені сторонами докази, слідчий суддя вважає наведені слідчим підстави поважності причин пропуску строку звернення з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України, наявними та обґрунтованими, з приводу чого слідчий суддя вважає за необхідне поновити строк подачі клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна, а відтак доводи захисника підозрюваного про необхідність повернення клопотання прокурору є недоцільними.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.

Поновити строк подачі клопотання слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна.

Накласти арешт на майно, вилучене 31.08.2015р. в ході обшуку затриманого в якості підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України, а саме:

- мобільний телефон марки «Nokia C5-03» (IMEI): НОМЕР_1 із сім-картою мобільного оператора «Київстар» -« НОМЕР_2 » № НОМЕР_3 ;

- кольоровий рюкзак та кольорову сорочку (вишиванку).

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до апеляційного суду міста Києва.

Слідчий суддя ОСОБА_1