Справа №1- 772010 p.
В И Р О К

І М Я М У К Р А Ї Н И

15 січня 2010 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Гудима Л.Я.

при секретарях Дробчак Г.К., Монастирській Н.В.

з участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бориславі справу про обвинувачення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2»є Старосамбірського району Львівської області, українки, громадянки України, не військовозобов»язаної, ІНФОРМАЦІЯ_3, заміжньої, працюючої молодшою сестрою ЗАТ «Трускавецькурорт», раніше не судимої, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, у вчиненні злочину передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2»є Старосамбірського району Львівської області, українки, громадянки України, не військовозобов»язаної, ІНФОРМАЦІЯ_6, розлученої, працюючої бухгалтером санаторію «Женева» м. Трускавець, раніше не судимої, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_7, у вчиненні злочину передбаченого ст. 126 ч. 1 КК У країни,-

В С Т А Н О В И В:

24.11.2007 року близько 07 год. 20 хв. на автобусній станції в м. Бориславі ОСОБА_4 чекала на автобус за маршрутом Борислав-Стрілки для поїздки в с. Тур»є Старосамбірського району, щоб провідати свою бабусю ОСОБА_5. Серед присутніх на автобусній станції вона побачила знайомих їй колишню свекруху ОСОБА_6 та її сестру ОСОБА_3, які стояли від неї приблизно за 15-18 метрів.

До ОСОБА_4 підійшла ОСОБА_6, відносно якої Бориславським міським судом 18 грудня 2009 року винесено постанову, якою ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, а кримінальну справу про її обвинувачення провадженням закрито на підставі акту амністії - п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року, який набрав чинності 26.12.2008 року, і вимогливо в грубій формі зажадала відійти в сторону, щоб поговорити, на що ОСОБА_4 відповіла, що не хоче з нею говорити, бо у них немє нічого спільного і відходити з місця, де стоїть, немає потреби. В приказовій формі із нецензурними словами вона зажадала від неї повернення меблів, грошей та весільних подарунків. ОСОБА_4 відповіла, що нехай її син ОСОБА_7 звертається до суду і яку суму визнає суд, вона йому віддасть. Тоді ОСОБА_6, обзиваючи її нецензурною лайкою і продовжуючи вимагати видачі меблів та весільних грошей, вдарила її рукою в обличчя, погрожуючи розправою особами, яких вона найме. Вона продовжила бити ОСОБА_4 сумкою, яку тримала в руках, наносячи удари по голові, обличчі та інших частинах тіла на виду пасажирів, які знаходилися на автостанції. На допомогу ОСОБА_6 підбігла її сестра ОСОБА_3, яка стежила за ними і теж почала бити її по обличчю та голові, тягати за волосся, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою. Вони виштовхали її за приміщення автостанції, де не видно було їх пасажирам і там продовжували обзивати та наносити побої. ОСОБА_6, зокрема кричала, що через неї її син ОСОБА_7, із яким у неї розірваний шлюб, почав пиячити. Свої дії сестри ОСОБА_6 та ОСОБА_3 супроводжували криком, лайкою, шарпали обидві її за одяг, а ОСОБА_3 навіть наносила удари по голові і обличчю букетом квітів, які тримала в руці. Невідомий мужчина заступився за ОСОБА_4, на його вимогу припинити її бити, обидві сестри не звертали уваги і штовхали її дальше за приміщення автобусної станції. ОСОБА_6 в черговий раз ударила її сумкою по голові і з силою штовхнула в груди, від чого вона впала і головою вдарилася до землі та втратила свідомість. Коли ОСОБА_4 опритомніла, почула від ОСОБА_6 погрозу, якщо вона їх не зрозуміла, то вони наймуть когось за гроші для розправи з нею.

Згідно виписки №831 історії хвороби Бориславської міської лікарні в п.6 «Повторний діагноз» зазначено, що в лікарню ОСОБА_4 госпіталізована із струсом головного мозку, забоєм поперекового відділу. На стаціонарному лікуванні знаходилася з 26.11.2007 року по 11.12.2007 року.

ОСОБА_6 і ОСОБА_3 умисно, за домовленістю між собою побили ОСОБА_4, спричинивши їй, згідно акту судово-медичного дослідження №1392 легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров»я.

В судовому засіданні ОСОБА_6 показала, що 24.11.2007 року близько 07 год. 30 хв. зі свєю сестрою ОСОБА_3 вони були на території автобусної станції, що по вул.Тернавки у м. Бориславі, на території автостанції вона побачила свою бувшу невістку і підійшла до неї щоб поговорити за розподіл спільного майна - ОСОБА_4 та свого сина. Під час розмови між ними виникла сварка, у ході якої ОСОБА_4 зірвала з її правого вуха золоту сережку та стискала і викручувала їй руки. У результаті насильницьких дій ОСОБА_4 їй було завдано фізичного болю, і не було спричинено тілесних ушкоджень. У даному випадку фізичний біль її було завдано як від стискання та викручування її рук, про що свідчить тріснувший та деформований золотий перстень на її правій руці, так і від зірвання з правого вуха ОСОБА_6 золотої сережки. Коли до них підійшла її сестра ОСОБА_3, ОСОБА_4 хотіла вдарити її, однак, замахнувшись, вдарила букет квітів, які ця тримала в руках. Коли на автостанцію приїхав автобус, вона, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сіли у автобус і на цьому розмова між ними закінчилась.

Таким чином, вважає, що ОСОБА_4 скоїла злочин, передбачений ч.І ст.126 КК України, поскільки умисно вчинила насильницькі дії проти неї, які виражалися у стисканні та викручуванні обох її рук та зірванні з її правого вуха золотої сережки, і ці насильницькі дії завдали їй фізичного болю, і не спричинили тілесних ушкоджень.

Крім того, злочинними діями ОСОБА_4 заподіяно її, як потерпілій майнову та моральну шкоду, поскільки ОСОБА_4 завдала їй матеріальних збитків та фізичних і моральних страждань. Матеріальна шкода полягає у витратах на виготовлення другої сережки, проби 585, вагою 1,9 г., яка по вині ОСОБА_4 була нею втрачена 24.11.2007 року на автостанції м. Борислава, а також у реставрації золотого персня, який, по вині ОСОБА_4 був тріснутий та деформований. Згідно наряду - замовлення від 31.03.2008 року, виданого приватним підприємством «Перлина» загальна вартість виготовлення золотої сережки та реставрації золотого персня становить 530 грн. Моральну шкоду вона оцінює у розмірі 12000 грн.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_3 свою вину у вчиненому нею злочині не визнала і дала показання аналогічні змісту показанням ОСОБА_6

Не дивлячись на невизнання підсудною ОСОБА_3 своєї вини, її вина у вчиненні інкримінованого їй злочину знайшла своє повне доведення здобутими по справі доказами, зокрема:

- показаннями у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_4, яка показала, що 24.11.2007 року близько 07 год. 20 хв. вона чекала на автобусній станції в м.Бориславі на автобус за маршрутом Борислав-Стрілки для поїздки в с. Тур»є Старосамбірського району, щоб провідати свою бабусю ОСОБА_5. На автостанції вона побачила свою колишню свекруху ОСОБА_6 та її сестру ОСОБА_3, які стояли від неї приблизно за 15-18 метрів. До неї підійшла ОСОБА_6 і вимогливо в грубій формі зажадала відійти в сторону, щоб поговорити, вона ОСОБА_6 відповіла, що у неї з нею немає про що говорити, бо у них немє нічого спільного і відходити з місця, де стоїть, немає потреби. Після цього, ОСОБА_6, виражаючись нецензурними словами, зажадала від неї повернення меблів, грошей та весільних подарунків, на що вона їй відповіла, що нехай її син ОСОБА_7 звертається до суду і яку суму визнає суд, вона йому віддасть. Тоді ОСОБА_6, обзиваючи її нецензурною лайкою, вдарила її рукою в обличчя, погрожуючи розправою особами, яких вона найме. Вона продовжувала її бити сумкою, яку тримала в руках, наносячи удари по голові, обличчі та інших частинах тіла на виду людей, які знаходилися на автостанції. На допомогу ОСОБА_6 підбігла її сестра ОСОБА_3, яка теж почала бити її по обличчю та голові, тягати за волосся, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою. Вони виштовхали її за приміщення автостанції, де не було людей і там продовжували наносити її побої. ОСОБА_6 кричала, що через неї її син ОСОБА_7, із яким у неї розірваний шлюб, почав пиячити. Свої дії сестри ОСОБА_6 та ОСОБА_3 супроводжували криком, лайкою, шарпали обидві її за одяг, ОСОБА_3 наносила удари по голові і обличчю букетом квітів, які тримала в руці. ОСОБА_6, в черговий раз ударила її сумкою по голові і з силою штовхнула в груди, від чого вона впала і головою вдарилася до землі та на деякий час втратила свідомість. Коли опритомніла, почула від ОСОБА_6 погрозу, що якщо вона їх не зрозуміла, то вони з нею розправляться.

Після цього, вона встала із землі і пішла сідати в автобус, за нею у автобус сіли ОСОБА_6 та ОСОБА_3, однак більше між собою вони не спілкувалися. У автобусі їй було погано, боліла голова та нудило. Наступного дня, 25.11.2007 року вона за медичною допомогою звернулася у Бориславську ЦМЛ. Згідно виписки №83 і історії хвороби Бориславської міської лікарні в п.6 «Повторний діагноз» зазначено, що в лікарню її госпіталізована із струсом головного мозку, забоєм поперекового відділу. На стаціонарному лікуванні знаходилася з 26.11.2007 року по 11.12.2007 року.

Вважає, що ОСОБА_6 і ОСОБА_3 умисно, за домовленістю між собою побили її, спричинивши легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров»я, тобто скоїли злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України.

Своїми діями ОСОБА_6 і ОСОБА_3 також спричинили її матеріальні збитки, які виразилися в тому, що вона змушена була купляти необхідні медикаменти, витрати на посилене харчування та догляд, обстеження на комп»ютерну томографію та додаткові розходи на поїздки. На такі цілі витрачено 687 грн. 80 коп. Крім того, ОСОБА_6 і ОСОБА_3 завдали їй моральну шкоду, яка виразилася в припиненні фізичного болю у зв»язку із нанесенням побоїв, приниженні її честі і гідності на очах у багатьох осіб в громадському місці, а тому просить стягнути з підсудних солідарно 687 грн. 80 коп. матеріальної шкоди та по 3000 грн. моральної шкоди.

- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_8, яка показала, що вона 24.11.2007 року була присутня при інциденті між ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки цього дня, біля 07 год. 30 хв. знаходилася на автобусній станції в м. Бориславі, так як їхала в с. Тур»є. З нею стояла ОСОБА_9 Вона бачила, як ОСОБА_6 підійшла до ОСОБА_4 і вони про щось розмовляли. Пізніше ОСОБА_6 почала сваритися з ОСОБА_4 і вдарила її рукою по лиці, після цього до них підійшла сестра ОСОБА_6 - ОСОБА_3 і вони удвох заштовхали ОСОБА_4 за автобусну станцію. У руках ОСОБА_3 знаходився букет квітів. Що відбувалося дальше вона вже не бачила. Через деякий час прибув автобус і вона сіла у нього, в салоні якого вже сиділа ОСОБА_4

- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_9, які аналогічні змісту показанням свідка ОСОБА_8 Також свідок додатково показав, що коли ОСОБА_6 била ОСОБА_4 рукою по лиці, остання прикривана руками своє лице. 24.11.2007 року була суха погода. ОСОБА_4 добровільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 за автостанцію не пішла. Коли вона зайшла в автобус там вже була ОСОБА_4, обличчя в неї було заплакане. В селі Тур»є через декілька днів чула, що ОСОБА_4 знаходиться на лікуванні у лікарні.

- показаннями у судовому засіданні експерта ОСОБА_10, який показав, що він працює судмедекспертом Дрогобицького районного відділення ГУ03 ЛОД. 26.11.2007 року по скеруванні ДІМ Бориславського МВ УМВСУ у Львівській області Дем»яновського він оглядав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8. У скеруванні було зазначено обставини справи. Крім цього, ОСОБА_4 пояснила, що 24.11.2007 року, коли вона знаходилася на автостанції у м. Борислав, до неї підійшла бувша її секруха зі своєю сестрою, вимагаючи у неї гроші. При цьому ОСОБА_6 била її по обличчі, а ОСОБА_3 шарпала за волосся. Коли ОСОБА_6 її штовхнула вона впала головою до асфальту і втратила на деякий час свідомість. В цей день не зверталася за медичною допомогою, так як думала, що головна біль та нудота пройдуть. У ОСОБА_4 був струс головного мозку та садна. Коли її оглядав, вона була на лікуванні у травматологічному відділенні Бориславської ЦМЛ, у ОСОБА_4 була необхідність у лікуванні протягом двох тижнів.

- протоколом телефонного повідомлення від 25.11.2007 року про те, що в чергову частину Бориславського МВ ГУМВСУ у Львівській області о 20 год. 05 хв. надійшло повідомлення від чергового лікаря травматологічного відділення Бориславської ЦМЛ, що за медичною допомогою звернулася ОСОБА_4

відмовний матеріал №311 -0819;

- заявою ОСОБА_4 від 25.11.2007 року на ім»я начальника Бориславського МВ ГУМВСУ у Львівській області про спричинення її тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та ОСОБА_3

відмовний матеріал №311 -0819;

- скеруванням ДІМ Бориславського МВ ГУМВСУ у Львівській області Демяновського від 26Л 1.2007 року, яким призначено судово-медичне обстеження щодо ОСОБА_4

відмовний матеріал №311 -0819;

- актом судово-медичного дослідження №1392 від 26.11.2007 року, в якому зазначено, що у ОСОБА_4 малися тілесні ушкодження, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров»я.

відмовний матеріал №311 -0819;

- копією виписки №831 історії хвороби Бориславської міської лікарні, де в п.6 «Повторний діагноз» зазначено, що в лікарню її госпіталізована із струсом головного мозку, забоєм поперекового відділу. На стаціонарному лікуванні знаходилася з 26Л1.2007 року по 11.12.2007 року.

а.с. 14;

- копіями товарних чеків від 26.11.2007 року, копіями квитанцій до прибуткового касового ордера №1958, №1959 від 06.12.2007 року, копіями фіскальних чеків, якими підтверджується покупка ліків, медичне обстеження та витрати на дорогу, понесені потерпілою ОСОБА_4

а.с. 15, 16;

- висновком експерта №1267 «д» від 02.12.2008 року, в якому зазначено, що у ОСОБА_4 малися тілесні ушкодження, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров»я.

а.с. 47,48.

- оригіналом медичної карти №831 хворої ОСОБА_4, в якій описано весь процес її лікування після отриманих нею травм 24.11.2007 року.

Крім цього, потерпілою ОСОБА_6 обвинувачується підсудна-потерпіла ОСОБА_4 в тому, що вона 24.11.2007 ро&у близько 07 год. 30 хв., перебуваючи на території автобусної станції, що по вул. Тернавки у м.Бориславі, вчинила сварку з ОСОБА_6, у ході якої, ОСОБА_4 на грунті особистих неприязних відносин умисно вчинила насильницькі дії проти ОСОБА_6, а саме: зірвала з її правого вуха золоту сережку та стискала і викручувала руки ОСОБА_6

Дії підсудної ОСОБА_4 потерпілою ОСОБА_6 кваліфіковано за ст. 126 ч. 1 КК України, оскільки ОСОБА_4 умисно вчинила насильницькі дії проти ОСОБА_6, які виражалися у стисканні та викручуванні обох рук ОСОБА_6 та зірванні з її правого вуха золотої сережки, і ці насильницькі дії завдали ОСОБА_6 фізичного болю, і не спричинили тілесних ушкоджень.

Суд дійшов висновку, що підсудну ОСОБА_4 слід виправдати за сг. 126 ч. 1 КК України, оскільки в ході судового слідства не здобуто доказів винності підсудної у пред»явленому їй потерпілою ОСОБА_6 обвинуваченні за ст. 126 ч. 1 КК України.

Зокрема, підсудна ОСОБА_4 у судовому засіданні своєї вини у пред»явленому їй потерпілою ОСОБА_6 обвинуваченні не визнала і показала, що 24.11.2007 року близько 07 год. 20 хв. вона чекала на автобусній станції в м. Бориславі щоб поїхати до своєї бабусі в с. Тур»є. До неї підійшла її колишня свекруха ОСОБА_6 та її сестра ОСОБА_3 Після цього, ОСОБА_6, виражаючись нецензурними словами, зажадала від неї повернення меблів, грошей та весільних подарунків, вдаривши її рукою в обличчя. Вона продовжувала її бити сумкою, яку тримала в руках, наносячи удари по голові, обличчі та інших частинах тіла на виду людей, які знаходилися на автостанції. ОСОБА_6 та ОСОБА_3 виштовхали її за приміщення автостанції, де не було людей і там продовжували наносити її побої. ОСОБА_6 з силою штовхнула в груди, від чого вона впала і головою вдарилася до землі та на деякий час втратила свідомість.

Після приїзду з с. Тур»є, наступного дня, 25.11.2007 року вона за медичною допомогою звернулася у Бориславську ЦМЛ. Згідно виписки №831 історії хвороби Бориславської міської лікарні в п.6 «Повторний діагноз» зазначено, що в лікарню її госпіталізована із струсом головного мозку, забоєм поперекового відділу. На стаціонарному лікуванні знаходилася з 26.11.2007 року по 11.12.2007 року.

Показанням у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 з приводу того, що остання 24.11.2007 року зранку була на автостанції в м. Борислав і бачила як ОСОБА_4 крутила руки ОСОБА_6, а пізніше вона та підсудні ОСОБА_6 та ОСОБА_3 сіли в автобус, суд не надає віри, оскільки такі повністю спростовуються показаннями у судовому засіданні свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та показаннями самої потерпілої ОСОБА_4

При цьому суд критично відноситься та не надає віри показанням підсудної ОСОБА_3, а також показанням ОСОБА_6 в тій частині, де вони стверджують, що не наносили ударів потерпілій ОСОБА_4, так як їх твердження повністю спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_4, яка в ході судового слідства чітко та послідовно показала, що саме ОСОБА_6 наносила їй удари, а підсудна ОСОБА_3 штовхала її та шарпала за волосся, актом судово-медичного дослідження №1392 від 26.11.2007 року та висновком експерта №1267 «д» від 02.12.2008 року, в яких зазначено, що у ОСОБА_4 малися тілесні ушкодження, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров»я, а тому суд розцінює такі показання ОСОБА_6 та підсудної ОСОБА_3 як намагання ОСОБА_3 уникнути покарання за вчинення нею даного злочину.

Оцінюючи наведені докази в їх сукупності суд приходить до висновку про повне доведення вини підсудної ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого її злочину.

Дії підсудної ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки вона умисно спричинила ОСОБА_4 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров»я.

При обранні виду і розміру покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину та особу підсудної ОСОБА_3, що вона раніше не судима, по місцю проживання характеризуються позитивно.

Обставини, які обтяжують або пом»якшують покарання підсудній відсутні.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку про можливість обрання підсудній ОСОБА_3 міри покарання у виді штрафу.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає до задоволення, тому з підсудної ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 слід стягнути 687 грн. 80 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, оскільки саме така сума витрат на лікування є не відшкодованою потерпілій ОСОБА_4 і такі витрати пітверджені документами, які знаходяться в матеріалах справи.

При вирішенні цивільного позову про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 моральної шкоди в сумі 3000 грн., суд вважає, що такий підлягає до задоволення частково - в сумі 1500 грн.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди в сумі 3000 грн. слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України і обрати їй покарання у виді штрафу в розмірі 1020 грн.

До набрання вироком законної сили обрати засудженій ОСОБА_3 запобіжний захід - підписку про невиїзд.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди задоволити - стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 687 грн. 80 коп. у відшкодування матеріальної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задоволити частково - стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 1500 грн. у відшкодування моральної Шкоди, в решті позову про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 1500 грн. у відшкодування моральної шкоди відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 грн. - залишити без розгляду.

Підсудну ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 126 КК України виправдати.

На даний вирок протягом 15 діб може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області.

Суддя: