АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/792/15 Справа № 701/744/15-к Категорія: ч.1 ст. 122 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого в режимі

відеоконференції ОСОБА_7 ,

захисника в режимі

відеоконференції ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора області ОСОБА_9 на вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 07.07.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, на 1 рік обмеження волі;

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 2,3 ч. 1 ст. 76 КК України.

в с т а н о в и л а :
Вироком Маньківського районного суду Черкаської області ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 11.06.2015 року близько 20 години, перебуваючи по АДРЕСА_2 , на грунті неприязних відносин, взявши ОСОБА_10 за праву руку почав викручувати її, чим умисно спричинив останній тілесні ушкодження, у виді закритого перелому ліктєвої кістки на межі середньої та нижньої третини зі зміщенням, які відповідно до висновку експерта відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

На вказаний вирок прокурор подав апеляційну скаргу в якій не оспорюючи фактичні обставини справи, просив вирок суду скасувати, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 п.п.2,3 ст. 76 КК України. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі не застосовується до осіб, які досягли пенсійного віку, а обвинувачений ОСОБА_7 являється особою пенсійного віку.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора області; думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обгрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким не оспорюється.

Дії ОСОБА_7 за ч.1 ст. 122 КК України кваліфіковано вірно.

Разом з тим, на думку колегії суддів, при призначенні ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі, судом першої інстанції не дотримано вимоги ч. 3 ст. 61 КК України, у зв`язку з чим вирок суду підлягає скасуванню, в цій частині, з постановленням по матеріалах кримінального провадження нового вироку.

Так, відповідно до санкції ч. 1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину,- карається виправними роботами на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Тобто, санкцією сказаної статті, крім обмеження волі, передбачені й інші альтернативні види покарання.

Частиною 3 ст. 61 КК України визначено, що обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку.

При призначенні покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України судом першої інстанції не було дотримано вказаних вимог, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 , 1951 року народження, вчинив інкримінований йому злочин у віці 64 роки, тобто згідно чинного законодавства є особою, що досягла пенсійного віку, і обмеження волі до нього не може бути застосовано.

Тобто, судом першої інстанції при винесенні вироку щодо ОСОБА_7 було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Вказані порушення можливо виправити у судовому засіданні апеляційної інстанції, відповідно до положень ст.ст. 407,409,413,414,420 КПК України, шляхом скасування вироку районного суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання і ухвалення нового вироку з призначенням нового покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України з врахуванням положень ч. 3 ст. 61 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, є пенсіонером, раніше не судимий, пом`якшуючі покарання обставини щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину, що особи похилого віку, та вважає, що йому необхідно призначити покарання з ч.1 ст.122 КК України - 1 рік позбавлення волі.

При цьому колегія суддів вважає, що з врахуванням вищевикладених обставин, а також того, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, у скоєному щиро розкаявся, має позитивні характеристики, є особою, що досягла пенсійного віку, тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, з застосуванням вимог ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 п.п.2,3 ст. 76 КК України.

В решті вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст. 404, п.3 ч.1 ст.407, п.3,п.4 ч.1 ст. 409, ст.413,ст.414,ст. 420 КПК України, колегія суддів судової палати, -

з а с у д и л а :
Апеляційну скаргу заступника прокурора області ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 07 липня 2015 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання скасувати. Постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, та призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України - 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених ч.1 п.п.2,3 ст. 76 КК України.

В решті - вирок суду залишити без змін.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України протягом трьох місяців з моменту його проголошення

Головуючий :

Судді :