Справа № 510/610/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.10.2015 року Ренійський районний суд Одеської області
у складі: головуючого: судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В :
Обвинувальний акт з додатками та угода про визнання винуватості, яка досягнута між прокурором Ренійського району та обвинуваченим ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування, надійшли до суду, складеними на українській мові.
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 підозрюється в тому, що в середині липня 2014 року, точну дату в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, перебуваючи на території колишньої військової частини, розташованої неподалік від бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на озері Кагул поблизу АДРЕСА_2 , незаконно придбав, шляхом привласнення знайденого, металевий предмет циліндричної форми з кільцем і спусковим важелем, який згідно з висновком вибуховотехнічної експертизи за № 53-В від 10.03.2015 року являється запалом УЗРГМ і призначений для вибуху розривного заряду корпусів гранат Ф-1, РГД-5, РГ-42 і являється засобом підриву, відноситься до бойових припасів та придатний для здійснення вибуху.
20.02.2015 року в ході огляду місця події з письмової згоди ОСОБА_4 у дачному будиночку, розташованому на території Ренійського дачного кооперативу, за межами м. Рені Одеської області, за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , працівниками міліції Ренійського РВ ГУМВС України в Одеській області, виявлено та вилучено вищевказаний бойовий припас.
Як вказано у обвинувальному акті, ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України, за ознаками придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Крім того, наприкінці жовтня 2014 року, точну дату в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів, з метою збуту, незаконно придбав, шляхом збору з кущів листя конопель, які проростали на закинутих дачних ділянках, розташованих за межами м. Рені Одеської області, які висушивши, перетер руками, розфасувавши у поліетиленові пакети та зберігав у дачному будинку за місцем фактичного проживання, з метою збуту. Далі, як вказано у обвинувальному акті та в угоді, 11.02.2015 року, приблизно о 17 годині, працівниками міліції сектору БНОН Ренійського РВ ГУМВС України в Одеській області проведено оперативну закупку наркотичного засобу, в ході якої закупник ОСОБА_5 , маючи при собі грошові кошти в сумі 100 грн., прибув за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , в дачний будиночок, розташований на території дачних ділянок, за межами м. Рені Одеської області, де ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, умисно, з корисливих мотивів, незаконно збув ОСОБА_5 , який діяв за постановою про проведення оперативної закупки, речовину коричнево - зеленого кольору, рослинного походження, яка згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № 16 від 16.02.2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою у висушеному стані 65, 94 гр., отримавши при цьому гроші в сумі 100 грн.
Згідно обвинувального акту та угоди, у зв`язку з означеними діями, ОСОБА_4 підозрюється у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.307 ч.2 КК України, за ознаками незаконного придбання, виготовлення та зберігання з метою збуту, а також збуту особливо небезпечного наркотичного засобу.
Крім того, 20.02.2015 року, приблизно о 16 годині, працівниками міліції сектору БНОН Ренійського РВ ГУМВС України в Одеській області знов проведено оперативну закупку наркотичного засобу, в ході якої закупник ОСОБА_5 , маючи при собі грошові кошти в сумі 100 грн., прибув за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , в дачний будиночок, розташований на території дачних ділянок, за межами м. Рені Одеської області, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, умисно, з корисливих мотивів, незаконно, повторно, збув ОСОБА_5 , який діяв за постановою про проведення оперативної закупки речовину коричнево-зеленого кольору, рослинного походження, та яка згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № 22 від 27.02.2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою у висушеному стані 94, 704 гр., отримавши при цьому гроші в сумі 100 грн.
За ці вищеозначені дії, згідно обвинувального акту та угоди ОСОБА_4 також підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.307 ч.2 КК України, за ознаками незаконного придбання, виготовлення та зберігання, з метою збуту, а також збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, вчиненого повторно.
31.03.2015 року між прокурором Ренійського району радником юстиції ОСОБА_7 і підозрюваним ОСОБА_4 на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України укладена угода про визнання винуватості, за умовами якої, підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях і зобов`язався:
а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні;
б) співпрацювати з правоохоронними органами у викритті та виявленні каналів незаконного збуту наркотичних засобів та припиненні інших подібних кримінальних правопорушень.
Сторони угоди погодились на призначення для ОСОБА_4 покарання за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 307 ч.2 КК України, у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна та за ст. 263 ч.1 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів визначити у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив факт укладення ним угоди про визнання винуватості з прокурором та пояснив, що він розуміє характер викладених у обвинувальному акті і у укладеній угоді вищеозначених кримінальних правопорушень, добровільно в ході досудового розслідування визнавав свою провину у скоєнні означених правопорушень, розумів вид і строк покарання, яке до нього буде застосовано в разі затвердження угоди про визнання ним винуватості, а також наслідки укладання та затвердження угоди та наслідки невиконання угоди. По суті викладених в угоді правопорушень пояснив, що літом 2014 року, час точно не пам`ятає, шукаючи металобрухт на території колишньої військової частини (майданчик Михайлова), знайшов ручну гранату, витягнув із неї запал, побоюючись, щоб вона не вибухнула, переніс гранату разом із запалом до себе за місцем тимчасового мешкання у дачний будиночок, розташований у дачному кооперативі за межами м. Рені, якийсь час зберігав гранату і запал у будинку, потім носив означені речі на пункт прийому металобрухту, але там не зміг здати, оскільки йому відмовили в прийомі. Згодом гранату у нього за місцем мешкання вилучили працівники міліції та він за вищевказані дії із нею вже засуджений вироком Ренійського районного суду Одеської області від 01.04.2015 року до 3 років позбавлення волі. Запал з цієї ж гранати у перший раз працівники міліції за місцем його фактичного мешкання не знайшли, а в другий раз в ході огляду місця події означений у обвинувальному акті та в угоді запал працівниками міліції був вже знайдений. Вчинення дій, кваліфікованих органами досудового слідства за ст.307 ч.2 КК України, як незаконне придбання, виготовлення, зберігання з метою збуту, а також самий збут наркотичного засобу (канабісу) повторно громадянину ОСОБА_5 , ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечує, пояснюючи, що означеного кримінального правопорушення він не вчиняв, угоду про визнання винуватості з прокурором уклав вимушено з мотивів тяжких життєвих обставин, оскільки йому не було де жити, зимувати, також не було роботи. Крім того, за поясненнями ОСОБА_4 , українську мову, на якій складена угода, він розуміє погано, угоду він тільки підписав і не пам`ятає, щоб текст угоди йому вручався на російській мові, якою він вільно володіє . На досудовому слідстві, за поясненнями ОСОБА_4 , йому надавали адвоката, але не роз`яснили, що адвокат був призначений на безоплатній основі, тому, не знаючи цього і не маючи коштів для того, щоб запросити адвоката на платній основі, він відмовився від його участі на стадії досудового розслідування справи. Також за поясненнями ОСОБА_4 у суді, він ніколи не засуджувався за злочини, пов`язані з обігом наркотичних засобів, не має такого кола знайомих, які б були пов`язані з наркотиками, ніколи не перебував на обліку у лікаря - нарколога і не вживає наркотичних засобів, тому не може пояснити, яким чином він зможе виконувати умови угоди що до співпраці з правоохоронними органами по викриттю та виявленню каналів незаконного збуту наркотичних засобів та припиненні інших подібних кримінальних правопорушень.
Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості та постановити на її підставі вирок суду.
Заслухавши думки учасників підготовчого судового засідання, вивчивши текст угоди про визнання винуватості та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що в затвердженні означеної угоди слід відмовити, а кримінальне провадження повернути прокурору для продовження досудового розслідування у порядку, передбаченому ст.ст. 468 - 475 КПК України.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про відмову у затвердженні угоди про визнання винуватості та повернення кримінального провадження для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.
Пунктами 1-6 частини 7 та ч. 6 ст. 474 КПК України передбачено, що суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди було добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, крім того, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та / або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/ або закону, якщо умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб, існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, угода не відповідає інтересам суспільства, а також якщо має місце очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань та відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Стаття 472 КПК України передбачає зміст угоди про визнання винуватості, в ній, зокрема, зазначено, що в такій угоді зазначаються істотні для відповідного кримінального провадження обставини.
Статтею 91 КПК України серед обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачено: подія кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, що є обов`язковим й для ухвалення вироку на підставі угоди за вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України із урахуванням особливостей ч.3 ст.475 зазначеного Кодексу.
Між тим, при вивченні тексту угоди, дослідженні матеріалів кримінального провадження, наданих вироків суду відносно ОСОБА_4 , судом встановлено численні недоліки досудового слідства та порушення норм УПК України.
Так, згідно останнього вироку Ренійського районного суду від 01.04.2015 року, який набрав законної сили і за яким ОСОБА_4 відбуває призначену міру покарання, він засуджений за ст. 263 ч.1 КК України за те, що в один із днів середини червня на території колишньої військової частини, розташованої за межами АДРЕСА_1 , шукаючи металобрухт, знайшов корпус ручної гранати РГД-5, який у подальшому зберігав за місцем свого проживання у покинутому будинку, розташованому у дачному кооперативі за межами м. Рені. По поясненням ОСОБА_4 у судовому засіданні, означені дії він скоїв влітку можливо в липні 2014 року, місяць точно не пам`ятає, однак гранату знайшов разом із запалом та там же на місці знайденого в один і той же час відокремив запал від гранати, а потім деякий час зберігав означені речі за своїм фактичним місцем проживання. Згідно наданого суду обвинувального акту та угоди про визнання винуватості запал ОСОБА_4 знайшов в липні 2014 року на території колишньої військової частини. Таким чином, час скоєння ОСОБА_4 одних і тих же дій досудовим слідством встановлений різний, що не може відповідати дійсності, оскільки означені дії , за поясненнями підозрюваного , ним вчинялись один раз і в один і той же час. Крім того, при розслідуванні даного епізода, органом досудового розслідування, на думку суду, не враховані вимоги ст.19 КПК України що до заборони двічі притягувати особу до кримінальної відповідальності за одне і теж саме правопорушення.
Що до дій ОСОБА_4 кваліфікованих органом досудового розслідування за ст.307 ч.2 КК України, суд зазначає наступне: огляд місця події відноситься до слідчих ( розшукових) дій і порядок його здійснення закріплений у ст.237 КПК України, у якій зазначено, що означена слідча дія здійснюється з метою встановлення та фіксації відомостей що до обставин вчинення кримінального правопорушення, слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
Відповідно до ч.2 цієї ж ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи. Відповідно до ч.2 ст. 234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді, рішення про обшук приймається слідчим суддею на підставі наданого клопотання слідчого або прокурора до якого приєднуються оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими прокурор, слідчий обґрунтовує доводи клопотання.
Для огляду житла чи іншого володіння особи КПК України також встановлює окремі вимоги. Так
проведення такого огляду повинно здійснюватися згідно з правилами, передбаченими ст.233 КПК України, якою встановлено, що проникнення до житла чи іншого володіння особи проводиться і може бути здійснено лише на підставі ухвали слідчого судді.
Слідчий суддя приймає рішення про проведення огляду у житлі або іншому володінні особи з додержанням порядку, встановленого ч.3 ст.233 КПК України. Огляд житла чи іншого володіння особи може бути проведено без ухвали слідчого судді: 1) у невідкладних випадках пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину; 2) за добровільною згодою особи, яка ними володіє. У вказаних випадках слідчий у протоколі огляду обов`язково зазначає причини, які зумовили проведення огляду без ухвали слідчого судді.
В матеріалах кримінального провадження, які досліджувались судом, на а.п.49 ,у заяві ОСОБА_4 зафіксована його згода на огляд дачного будинку, у якому він проживав, але в самому протоколі огляду від 20.02.2015 року, на а.п. 50-51, слідчим не зазначено причин, що зумовили проведення огляду місця події без ухвали слідчого судді.
Не виконані слідчим і вимоги ч.3 ст. ст.233 КПК України, оскільки зазначене у статті клопотання в матеріалах кримінального провадження відсутнє.
Глава 21 КПК України закріплює загальні положення про негласні слідчі ( розшукові) дії. Ст. 271 КПК України закріплює контроль за вчиненням злочину, який полягає у перевірці за рішенням прокурора відомостей про готування вчинення або про вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину в формі контрольованої поставки, контрольованої або оперативної закупки, спеціального слідчого експерименту, імітування обстановки злочину. Згідно ч.4 і 5 ст.246 КПК України виключно прокурор має право прийняти рішення про проведення такої негласної слідчої ( розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину. У рішенні про проведення негласної слідчої ( розшукової ) дії зазначається строк її проведення, який може бути продовжений прокурором та іншими посадовими особами на різний термін. Відповідно до ч.5 ст.271 КПК України порядок і практика означених слідчих дій визначається законодавством. Відповідно до ч.3 цієї ж ст. 271 КПК України під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати( підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, якби слідчий цьому не сприяв, або з цією ж самою метою забороняється впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем. Здобуті в такий спосіб речі і документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні. Ч.7 ст. 271 КПК України перелічує вимоги що до прийнятого рішення прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину. Відповідно до ч.8 ст.271 КПК України, якщо при проведені контролю за вчиненням злочину виникає необхідність тимчасового обмеження конституційних прав особи, воно має здійснюватись в межах, які допускаються Конституцією України, на підставі рішення слідчого судді згідно з вимогами цього Кодексу.
Так, згідно матеріалів кримінального провадження за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 два рази 11.02.2015 року і 20.02.2015 року проводилась така негласна слідча дія, як оперативна закупка особливо небезпечного наркотичного засобу ( канабісу) громадянином ОСОБА_5 . Однак в матеріалах кримінального провадження відсутня постанова або постанови ( 2) прокурора, як і б свідчили про контроль з його сторони за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичної речовини без затримання фігуранта.
Що до матеріалів кримінального провадження, то в ньому на а.п. 115 наявне тільки одне клопотання , без зазначення посадової особи до якої воно адресоване, від 06.02.2015 року т.в.о. заступника начальника Км Ренійського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_8 про надання дозволу на проведення оперативної закупки наркотичної речовини з мотивуванням підстав клопотання тією обставиною, що ОСОБА_4 , як мешканець м. Рені Одеської області , займається збутом особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу. На підставі вищенаведеного і наявних матеріалів кримінального провадження, зробити висновок про законність проведених вищеозначених негласних слідчих ( розшукових ) дій, виконання вимог ст. ст .246, 271 КПК України працівниками міліції, суд позбавлений можливості, і ця обставина обмежує суд в ухваленні законного та обґрунтованого вироку за наслідками розгляду і затвердження угоди.
На підставі встановлених у судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що укладену угоду про визнання винуватості неможливо затвердити, оскільки угода не відповідає і суперечить вимогам КПК України, при укладенні угоди мали місце порушення прав, свобод і інтересів обвинуваченого ОСОБА_4 , також існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було з його сторони добровільним, враховуючи мотиви наведені ним у судовому засіданні що до тяжких життєвих обставин, крім того, очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, та, на думку суду, відсутні фактичні підстави для визнання його винуватості.
Враховуючи все вищенаведене, суд враховує також і те, що всі зазначені недоліки та порушення неможливо усунути на стадії підготовчого судового засідання, а також в ході судового розгляду, тому за даних обставин кримінальне провадження підлягає поверненню прокурору для продовження досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 314, 369-372, 468-476 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :
У затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором Ренійського району Одеської області ОСОБА_7 та ОСОБА_4 - відмовити.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №
Роз`яснити сторонам, що відповідно до ч.8 ст. 474 КПК України повторне звернення з угодою у одному кримінальному провадженні не допускається.
Ухвала може бути оскаржена у апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області протягом 7 днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1