Справа № 4/229/9/12
Провадження №10/0290/316/2012 Категорія:
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач : Мішеніна
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2012 року

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого-судді: Мішеніної С.В.

Суддів: Дедик В.П., Кривошеї А.І.

за участю прокурора Онуфрієнко Н.Д.

слідчого Никитюка О.А.,

розглянула 31 липня 2012 року у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці справу за апеляцією ОСОБА_2 на постанову Чечельницького районного суду Вінницької області від 03.07.2012 року, якою скаргу ОСОБА_2 про скасування постанови старшого слідчого СВ Чечельницького РВ УМВС ОСОБА_3 від 31 травня 2012 року про порушення кримінальної справи за ч. 1 ст. 190 КК України залишено без задоволення.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на постанову про порушення відносно нього кримінальної справи за ч.1 ст.190 КК України.

Постановою Чечельницького районного суду Вінницької області від 03.07.2012 року, вищезазначену скаргу залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляцію, в якій просив скасувати постанову від 03.07.2012 року Чечельницького районного суду Вінницької області та винести постанову про відмову в порушенні кримінальної справи.

Свої вимоги мотивував тим, що судом першої інстанції при розгляді справи було порушено процесуальний закон, так як, всупереч вимог ст.236-1 КПК України, не винесено та не направлено йому ухвалу про відкриття провадження за скаргою на постанову про порушення справи. Не прийнято до уваги, що відсутні приводи, підстави порушення кримінальної справи, з порушенням закону відібрано у нього пояснення, не додержані слідчим вимоги ст.94,97,98 КПК України та відсутні достатні дані, які б вказували на наявність ознак злочину, передбаченого ст. 190 КК України, оскільки він себе шахраєм не вважає, умислу та наміру на вчинення злочину не мав, не використовував документів на свою користь.

Вважає, що не може бути ознакою злочину факт його працевлаштування у системі Центру зайнятості за дотриманням порядку передбаченого формою №ЗПН . Тому як постанова про порушення кримінальної справи винесена слідчим з порушенням та не дотриманням вимог ч.1,2 ст.94 п.1 ст.97,98 КПК України, суд не мав права відмовляти йому в задоволенні скарги.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважає постанову першої інстанції законною, просив відмовити в задоволенні апеляції, перевіривши матеріали справи та матеріали, на підставі яких було прийнято рішення про порушення кримінальної справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 2368 КПК України, розглядаючи скаргу на постанову про порушення справи, суд повинен перевіряти наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отримання даних, які стали підставою для винесення постанови про порушення справи і не вправі розглядати й заздалегідь вирішувати ті питання, які вирішуються судом при розгляді справи по суті.

Відповідно вимог ст. 98 КПК України, при наявності приводів і підстав, зазначених у ст.94 цього Кодексу, прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобовязаний винести постанову про порушення кримінальної справи. Для порушення справи закон вимагає наявність сукупності лише первинних даних, які в подальшому мають всебічно досліджуватися в ході досудового слідства та під час розгляду справи судом.

Як вбачається з матеріалів справи, матеріалів, на підставі яких було прийнято рішення про порушення справи приводом до порушення кримінальної справи є результати дослідчої перевірки, що надійшли від начальника МРП СДСБЕЗ МРВ УМВС України у Вінницькій області по факту незаконного заволодіння ОСОБА_2 коштами пенсійного фонду у Чечельницькому районі Вінницької області на загальну суму 12375.49 грн.

Також, в матеріалах містяться достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. До них відносяться подання про призначення пенсії від 02 червня 2010 року, протокол ЛКК № 22 від 19.05.2010 року щодо протипоказання важкій фізичній праці, копія амбулаторної картки хворого ОСОБА_2, копія трудової книжки ОСОБА_2, пояснення ОСОБА_2, інші зібрані матеріали.

Відповідно, беручи до уваги, що в матеріалах дослідчої перевірки було достатньо даних, які вказували на наявність в діях ОСОБА_2 ознак складу злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України і що відповідно вимог кримінально-процесуального закону проведення досудового слідства по справах про ці злочини є обовязкове, слідчим було порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_2 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Судом першої інстанції належним чином перевірено чи були наявні на час порушення справи передбачені ч. 1 ст. 94 КПК України приводи; чи мала особа, яка порушила справу, достатньо даних, що вказували на наявність ознак злочину (ч. 2 ст. 94 КПК України); чи компетентна особа прийняла рішення про порушення кримінальної справи і чи було додержано встановлений для нього порядок (ст. 98 КПК України) та постановлено законне й обґрунтоване рішення.

Крім того, в матеріалах справи наявна постанова суду від 27.06.2012 року про відкриття провадження по скарзі на постанову про порушення кримінальної справи, копія якої була направлена скаржнику, що спростовує твердження ОСОБА_2 щодо порушення вимог КПК України судом першої інстанції на цій стадії розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи наведені в апеляції ОСОБА_2 є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів

У х в а л и л а :

В задоволенні апеляції ОСОБА_2 відмовити.

Постанову Чечельницького районного суду Вінницької області від 03.07.2012 року, якою скаргу ОСОБА_2 про скасування постанови старшого слідчого СВ Чечельницького РВ УМВС ОСОБА_3 від 31 травня 2012 року про порушення кримінальної справи за ч. 1 ст. 190 КК України залишено без задоволення залишити без змін.

Судді: