Справа № 203/1999/15-к
У Х В А Л А
25.08.2015 Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська
у складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисників - ОСОБА_5
Прокурор у відкритому судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 строком на 60 днів, в обґрунтування якого посилався на те, що на волі обвинувачений зможе перешкодити встановленню істини у справі, вплинути на свідків, переховуватися від слідства і суду із метою уникнення відповідальності.
Обвинувачений та його захисники заявили клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який домашній арешт.
Вислухавши думку учасників провадження, та ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , при цьому виходить із наступних причин.
Відповідно до ч.1,2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Так, ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, в тому числі у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, судове дослідження доказів по справі не проведене, а отже перебуваючи на волі обвинувачений зможе перешкодити встановленню істини у справі, вплинути на свідків, переховуватися від слідства і суду із метою уникнення відповідальності.
Окрім того, суд враховує обставини, визначені статтею 178 КПК України, зокрема тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні якого він обвинувачуються.
Також, суд враховує підстави за яких обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і які наразі не втратили своєї актуальності.
Отже, враховуючи наявність ризиків вчинення обвинувачених дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи у сукупності обставини визначені ст.178 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів із дня закінчення строку визначеного відповідною ухвалою.
У задоволені клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу відмовити, у зв`язку з вищевикладеним.
На підставі викладеного та керуючись ст. 331 КПК України, суд
У задоволені клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу - відмовити.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 строком на 60 днів, тобто до 04 листопада 2015 року включно.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1