ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2015 року вересня 30 дня Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, одноособово, під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за секретаря ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровськ у залі суду в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 1 2015 04 , справу за висунутим обвинуваченням проти:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, народженої у м. Дніпропетровськ, українки за національністю, з професійно-технічною освітою з кваліфікацією повара четвертого розряду, незаміжньої, маючої на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 2008 р.н., працюючої барменом в кафе «Акація» з середньомісячним заробітком до 2500 гривень, яка проживає в м. Дніпропетровську за зареєстрованою адресою на АДРЕСА_1 , раніше не судимої ,

у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
29.06.2015 близько 05 години 00 хвилин в м. Дніпропетровську поблизу торгівельного центру «Терра» на вулиці Героїв Сталінграду, 118Д, з метою обернення на свою користь телефону ОСОБА_4 з користі, скориставшись вільним доступом до залишеного без нагляду мобільного телефону торгівельної марки «FLY», модель IQ 4503 QYAD, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , умисно взяла його з парапету, тим самим таємно заволоділа майном вартістю у 1199 гривні 40 коп., що належить ОСОБА_6 , яким розпорядилася на власний розсуд, залишивши місце злочину.

Підсудна ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у скоєному діянні, щиросердно розкаялася, та засудила вчинене і, будучи допитаною в судовому засіданні, докладно розповіла про встановлені вище обставини злочину. Пояснила суду, що за встановленого слідством часу вона розпивала з подругою на ім`я ОСОБА_7 алкогольні напої на парапеті поблизу ТЦ «Терра», де до них після знайомства приєднались потерпіла з подругою. Зі слів підсудної, через дві години спільного вживання алкогольних напоїв до ОСОБА_7 приїхав хлопець, з яким вона осторонь з`ясовувала стосунки, а потерпіла з подругою також відійшли на деяку відстань від місця спільного розпивання алкогольних напоїв, залишивши на парапеті телефон, який підсудна, вирішивши поїхати додому, взяла з собою з метою присвоїти та сіла до викликаного нею таксі. Як зазначила ОСОБА_4 , викрадений нею телефон по приїзду додому вона забула в таксі та через декілька днів, дізнавшись у диспетчера номер телефону водія, домовилась з ним про його повернення, однак його раніше вилучили співробітники міліції, які, таким чином, викрили її у скоєному.

Окрім зізнання підсудної, її вина у вчинені злочину підтверджується сукупністю достатніх даних, здобутих за допомогою зібраних доказів, достовірність яких учасниками судового провадження не заперечується, на підставі чого фактичні обставини у судовому засіданні з`ясовані згідно з істиною у встановленому порядку за частиною третьою статті 349 КПК України.

Зокрема, сторони обвинувачення і захисту не оспорюють фактичні дані заяви потерпілої про вчинення злочину під протокол від 29.06.2015 (т. 1 а.с. 5), які в сукупності з відомостями наданих нею акту приймання-передавання № 1879-004446 та коробки від телефону, долучених до справи в копії (т. 1 а.с. 60- 62), підтверджують належність ОСОБА_6 на праві власності викраденого майна, визнаного речовим доказом (т. 1 а.с. 32), вартістю у 1199 гривні 40 копійок за висновком експерта-товарознавця № 3253-15 від 09.07.2015 (т. 1 а.с. 13-16), що доводить дійсність предмету злочину і саму подію таємного заволодіння ним. Відомості огляду телефону у присутності понятих під протокол (т. 1 а.с. 6-8), що 02.07.2015 добровільно виданий ОСОБА_8 , в сукупності з даними пред`явлення йому для впізнання підсудної під протокол від 15.07.2015 (т. 1 а.с. 51-55), прямо викривають ОСОБА_4 у причетності до викрадення чужого майна. Достовірність показань ОСОБА_4 , які вона давала як на досудовому, так і на судовому слідстві, про обраний нею спосіб заволодіння майном потерпілої перевірені на місцевості в результаті проведення слідчого експерименту під протокол від 14.07.2015 (т. 1 а.с. 44-50).

Оцінивши показання ОСОБА_4 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, належить дійти переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних підсудною добровільно, значення змісту яких вона правильно розуміє, що згідно зі ст. 18 і ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Суд за стійким внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному та всебічному дослідженні всіх з`ясованих обставин обвинувачення в їх сукупності, дійшов висновку, що вина підсудної ОСОБА_4 та обставини нею скоєного знайшли своє підтвердження в судовому засіданні дослідженими достатніми доказами, а її умисні дії, що виразилися у протиправному таємному заволодінні чужим майном, підлягають кваліфікації крадіжкою за ч. 1 ст. 185 КК України.

Призначаючи у відповідності до ст. 65 КК України вид і міру покарання, суд, керуючись правосвідомістю, враховує характер корисливого злочину, віднесеного кримінальним Законом за формальними ознаками до злочинів середньої тяжкості, які посягають на відносини приватної власності, непорушність яких гарантована державою. За повного визнання своєї вини підсудною, яка на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання, суд до пом`якшуючої покарання обставини згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України відносить активне сприяння розкриттю вчиненого злочину та проявлене в судовому засіданні щире каяття.

Відповідно, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням характеру і ступеня тяжкості вперше вчиненого злочину, особи винної, її працездатного віку і освітньо-кваліфікаційного рівня, стану здоров`я і майнового стану суд дійшов до стійкого внутрішнього переконання в можливості виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, але з залученням до суспільно корисної праці в умовах громадського впливу і соціально-виховної роботи, на підставі чого знаходить за необхідне відповідно до ст. 65 КК України призначити у виді покарання громадські роботи, визначивши достатній для її ресоціалізації і попередження нових злочинів строк, за якого мета покарання за ст. 50 цього Кодексу буде досягнута, а підсудну спіткає справедлива кара за скоєне за ст. 185 КК України.

Виявлений і вилучений під протокол від 02.07.2015 мобільний телефон, що був предметом злочину, переданий потерпілій під розписку (т. 1 а.с. 33), а інші збитки до відшкодування не заявлені, що визначає достатність кримінально-процесуальної реституції в питанні відшкодування шкоди.

Процесуальні витрати згідно ст. 124 КПК України належить віднести на рахунок підсудної.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватою за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні передбаченої за ч. 1 ст. 185 КК України крадіжки, призначивши у виді покарання 100 (сто) годин громадських робіт.

Речові докази:

мобільний телефон торгівельної марки «FLY», модель IQ 4503 QYAD, IMEI : НОМЕР_1 . IMEI 2: НОМЕР_2 , переданий під розписку ОСОБА_6 на відповідальне зберігання, вважати повернутим у законне володіння за належністю;

протоколи допитів потерпілої, свідків та інші документи про зафіксовані процесуальні дії, зберігати у кримінальній справі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави на розрахунковий рахунок 0004, відкритий УДКС в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська () в ГУДКС України у Дніпропетровській області (МФО 805012), 123 гривні з призначенням платежу: «оплата витрат на залучення експерта згідно акту № 3253-15 від 09.07.2015», поклавши на підсудну процесуальні витрати.

Вирок, за виключенням підстав заперечення обставин, дослідження яких під час судового розгляду визнано недоцільним, підлягає оскарженню до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги протягом 30 днів, починаючи з наступного після його проголошення дня, із плином яких набирає законної сили. Копію вироку вручити підсудній та прокурору негайно.
Головуючий