№ 1-247/201O p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2010 р.

Білопільський районний суд Сумської Області

в складі: головуючого судді Кліщ О.В.

при секретарі: Подибайло Л.М.

за участю прокурора: Топоркової О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Білопіллі кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, не одруженого, учня ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше не судимого, -

- у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

19 серпня 2010 року, близько 24:00 години, ОСОБА_1, перебуваючи на території заміського оздоровчого табору «Дружба» за адресою: м. Білопілля, вул. Гай, 1, зайшов до будиночку №7, двері якого були відчинені. Перебуваючи в середині будиночку на деревяній тумбочці помітив мобільний телефон марки «Nokia 5130» синього кольору, та в нього виник умисел на заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном та переслідуючи корисливий мотив, шляхом вільного доступу, таємно викрав з будиночку майно, яке належить ОСОБА_2, а саме:

- мобільний телефон «Nokia 5130», вартістю 694 грн.32 коп.;

-карту памяті на 1 гб., вартістю 48 грн;

-стартовий пакет МТС на рахунку якого було 3 грн.63 коп., вартістю 10 грн., чим завдав ОСОБА_2 матеріальних збитків.

Згідно висновку Товарознавчої експертизи № 1856 від 07.09.2010 року загальна вартість викраденого майна становить 755 грн. 95 коп.

Викрадене майно ОСОБА_1 використав у своїх корисних цілях.

Таким чином ОСОБА_1 таємно викрав чуже майно.

Допитаний в якості підсудного ОСОБА_1 вину свою у скоєнні злочину визнав повністю за предявленим йому обвинуваченням та пояснив, що він є сиротою, знаходився на вихованні в інтернаті з пяти років, а на даний час навчається в ліцеї залізничного транспорту і проживає у хрещеної та бабусі.

У серпні 2010 року, а 19.08.2010 року, близько 21.00 години, прийшовши на дискотеку до дитячого табору «Дружба» в м. Білопілля він після закінчення

дискотеки прийшов до знайомих хлопців в будинок №1, де дивилися фільм, а потім, згадавши, що знайомий хлопець обіцяв дати диски з кінофільмами, пішов в будинок №7 та не знайшовши того хлопця в будинку, з тумбочки біля пустого ліжка взяв мобільний телефон синього кольору та вийшов з будинку. При цьому, коли він перебував у будинку №7, хлопці вже спали на ліжках і його ніхто не помітив.

Вийшовши на територію табора по дорозі він вийняв сім-карту та викинув, а карту памяті вставив в свій телефон. Пізніше він поміняв обводку на панелі телефону та в смт. Улянівка помінявся з ОСОБА_3 телефоном. Про крадіжку нічого не говорив.

Через деякий час його викликали до Білопільського райвідділу і він зізнався у вчиненому злочині. Телефон потерпілому разом з сім-картою повернув вибачився за скоєне. Протиправність своїх дій усвідомив, щиро розкаявся.

3 висновком судово-товарознавчої/ експертизи ОСОБА_1 згоден.

Зясувавши думку учасників судового розгляду про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками процесу не оспорюються доведеність вини підсудного та кваліфікація його дій, зясувавши правильне розуміння підсудним змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, розяснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає що обвинувачення, предявлене ОСОБА_1, знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органами досудового слідства за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна.

Призначаючи підсудному вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який не є тяжким, відсутність цивільного позову, особу винного - його вік, сімейний стан, те, що він є сиротою, освіту, задовільну характеристику з місця проживання та позитиву характеристику за місцем навчання.

Обставинами, що помякшують покарання підсудному, суді визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

З урахуванням викладеного, суд. приходить до висновку, що ОСОБА_1 необхідно призначити покарання у виді штрафу.

Долю речових доказів вирішити відповідно до СТ.81 КПК України.

Керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, -

3 А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому за цим законом покарання у виді штрафу у сумі 850 /вісімсот пятдесят/ грн. в доход держави.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити і попередню, - підписку про невиїзд.

Речові докази: мобільний телефон /а.с.74-75/ - залишити потерпілому ОСОБА_2, як власнику.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Сумській області витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у сумі 258 /двісті пятдесят вісім/ грн. /а.с. 69/.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя -