АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/208/16 Справа № 204/6413/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 , Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську кримінальне провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002281 від 04 вересня 2015 року за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2015 року якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Молдови, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_8 ,

в апеляції:

- прокурор просить зазначену ухвалу суду скасувати а обвинувальний акт направити до суду першої інстанції на новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування зазначає, що ухвала суду є незаконною і несправедливою. Вказане рішення судом ухвалене з істотним порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України, що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Суд приймаючи рішення про недійсність адреси місця проживання обвинуваченого, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК України не посилався на докази, що вказують на те, що встановлені в ході досудового розслідування місце проживання обвинуваченого не відповідає дійсності, крім лише рапортів співробітників поліції, який доказом у кримінальному провадженні не може бути визнаний згідно вимог ст. 84 КПК України. Проте судом, обвинувачений ОСОБА_7 у розшук не оголошувався, таким чином судом не вжито всіх передбачених КПК України процесуальних заходів для забезпечення доставки обвинуваченого до суду та вчасного проведення судового розгляду. Також вказує на те, що судом порушено вимоги п. 3 ч. 1 ст. 103 та ч. 4 ст. 107 КПК України, та не здійснено фіксування судового засідання 30.09.2015 року, 05.10.2015 року та 15.10.2015 року, що підтверджується відсутністю журналів судових засідань відповідних дат.

Згідно обвинувального акту, органами досудового розслідування ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні, суд першої інстанції обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 повернув прокурору, мотивуючи тим, що в обвинувальному акті порушено вимоги п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки містить відомості, які не відповідають дійсності стосовно місця проживання обвинуваченого ОСОБА_7 , так як останній на призначені судом дати підготовчого судового засідання не з`являвся, ухвали суду про привід обвинуваченого не були виконані, згідно наданих рапортів співробітників поліції і відповідно до їх змісту, місце знаходження ОСОБА_7 встановити не виявилось можливим.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, просила ухвалу суду скасувати, а обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 направити до суду першої інстанції на новий підготовчий судовий розгляд, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Суд при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК.

Стаття 291 КПК України визначає вимоги до змісту та форми обвинувального акту. Частиною другою цієї статті визначений певний перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, зокрема анкетні дані обвинуваченого, місце його проживання.

При цьому, суд може повернути обвинувальний акт прокурору виключно з підстав невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України.

Згідно з вимогами п. 3 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має анкетні відомості кожного обвинуваченого ( прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце проживання, громадянство).

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції неодноразово здійснювалися виклики за адресою яке зазначене в обвинувальному акті обвинуваченого ОСОБА_7 у підготовче судове засідання. Окрім того, 25.11.2015 року, 03.12.2015 року, 14.12.2015 року судом були винесені ухвали про привід обвинуваченого, які були направлені для виконання начальнику Красногвардійського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, та для контролю виконання прокурору Красногвардійського району м. Дніпропетровська, однак ухвали суду виконані не були, до суду обвинувачений не доставлявся, а згідно змісту наданих до суду рапортів, місце знаходження ОСОБА_7 встановити не виявилось можливим.

Таким чином, вказані прийняті судом процесуальні заходи щодо забезпечення доставки обвинуваченого до суду свідчать про безпідставність зворотних стверджень прокурора в апеляційній скарзі.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції повинен був оголосити розшук ОСОБА_7 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до ч.3 ст.314 КПК України, суд не уповноважений приймати таке рішення на стадії підготовчого провадження.
Щодо стверджень прокурора про те, що в порушення вимог ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось фіксування судових засідань 30.09.2015р., 05.10.2015р., 15.10.2015р., то вони є безпідставними і надуманими.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб.
Як вбачається з матеріалів справи, в зазначені прокурором дати, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, оскільки в судове засідання не прибули особи, які брали участь у судовому засіданні, в тому числі не прибув і прокурор, що підтверджується відповідними довідками складеними секретарем судового засідання від 30.09.2015р., 05.10.2015р., 15.10.2015р. (а.с. 13, 15, 16) .
Доводи прокурора в апеляційній скарзі в частині того, що обвинувачений вчасно з`являвся на виклики слідчого під час досудового розслідування і інші позитивні характеристики обвинуваченого і що анкетні дані, які зазначені в обвинувальному акті, а саме місця проживання обвинуваченого підтверджується формою №1 із заяв про видачу паспорта ОСОБА_7 є необґрунтованими і такими що спростовуються вище вказаними встановленими обставинами, які свідчать по те, що за вказаною в обвинувальному акті адресою обвинуваченого, останній там не проживає і встановити його місце проживання не надається можливим.

Невідповідність зазначених в обвинувальному акті відомостей стосовно місця проживання ОСОБА_7 позбавляє можливості суд першої інстанції належним чином, у відповідності до вимог ст. 314 КПК України, за обов`язковою участю обвинуваченого провести підготовче судове засідання.
Враховуючи наведене, колегії суддів вважає, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про невідповідність зазначених в обвинувальному акті даних про місце проживання обвинуваченого, та необхідність у зв`язку з цим повернення обвинувального акту прокурору, що ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, є очевидними і не викликають будь-яких сумнівів. А доводи прокурора щодо істотного порушення судом вимог кримінального процесуального закону при ухваленні судового рішення про повернення обвинувального акту є необґрунтованими.
Таким чином, невідповідність обвинувального акту вимогам закону позбавляє суд в подальшому розглянути кримінальне провадження по суті та прийняти законне та обґрунтоване рішення у відповідності до закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу_ Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2015 року якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України повернуто прокурору залишити без змін.

Судді апеляційного суду:

_______________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3