Дата документу Справа № 314/2169/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1367/15
Єдиний унікальний № 314/2169/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 81 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку дистанційно в режимі відеоконференції матеріали провадження відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новий Труд Генічеського району Херсонської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

26.02.2007року за ст. 309 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

18.06.2007року за ст. ст. 309 ч. 2, 71 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 24.03.2010 року умовно-достроково на невідбутий строк 9 місяців 1 день;

12.12.2012 року за ст. 309 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

10.06.2013 року Шевченківським райсудом м. Запоріжжя за ст. ст. 185 ч. 3, 69, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

за участю прокурора ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 посилаючись на незаконність і необґрунтованість оскаржуваної ухвали через невідповідність викладених у ньому висновків, фактичним обставинам провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону зазначає, що судом безпідставно були відхилені клопотання учасників провадження щодо дослідження певних доказів та проведення певних процесуальних дій, що вплинуло на правильність ухваленого судового рішення, а також, що в матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання. На підставі цього, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та змінити стосовно нього міру запобіжного заходу на непов`язану з позбавленням волі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який вважав, що судове рішення зміні чи скасуванню не підлягає; колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 травня 2015 року відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Згідно ухвали, до суду від засудженого ОСОБА_6 надійшла заява про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, за наслідками якої суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого ОСОБА_6 пільги, передбаченої ст. 81 КК України.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Як вбачається з матеріалів справи, суд розглядаючи заяву засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, належним чином врахував, що останній з 14.08.2013 року відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 101). За час відбування покарання має одне заохочення у виді подяки - дата заохочення 19.01.2015 р., стягнень не має. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом з метою встановлення з ними неслужбових стосунків. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова просвіта». Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування. Працевлаштований у промисловій зоні установи на дільниці «швейна». В період з серпня 2013 року по січень 2014 року та з березня 2014 року по листопад 2014 року не працював, хоча мав можливість працевлаштуватися, був працездатним. Має позов на відшкодування матеріальних збитків за виконавчими листами - 200 гривень. Комісією Кам`янської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№ 101) питання про можливість застосування, відповідно до ст. 101 КВК України змін умов тримання, визнано недоцільно. Комісією Кам`янської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№ 101) питання про внесення подання щодо заміни на підставі ст. 82 КК України невідбутої частини покарання більш м`яким, визнано недоцільно. Враховуючи вищевказане, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що матеріали справи в своїй сукупності не свідчать про виправлення засудженого, а тому на законних підставах відмовив у задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Голослівним є твердження засудженого ОСОБА_6 про незаконність і необґрунтованість оскаржуваної ухвали через невідповідність викладених у ньому висновків, фактичним обставинам провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема внаслідок того, що суд безпідставно відхилив клопотання учасників провадження щодо дослідження певних доказів та проведення певних процесуальних дій, що вплинуло на правильність ухваленого судового рішення, а також щодо відсутності журналу судового засідання, оскільки в матеріалах справи є журнал судового засідання від 21.05.2015 року (а.с. 12-13), із якого вбачається, що засуджений ОСОБА_6 ніяких клопотань про дослідження певних доказів у судовому засіданні не заявляв, а висновки районного суду в ухвалі відповідають фактичним обставинам справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з рішенням районного суду, яким відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. В зв`язку з чим необґрунтованим є довід засудженого і про зміну стосовно нього міри запобіжного заходу на непов`язану з позбавленням волі, оскільки запобіжний захід застосовується до особи тільки до набрання вироком законної сили, а останній вирок відносно засудженого ОСОБА_6 набрав законної сили ще 10.07.2013 року.

При перевірці матеріалів справи колегія суддів не вбачає неправильного застосування кримінального закону та істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які є безумовною підставою для зміни або скасування оскаржуваного судового рішення.

Між тим, ухвала районного суду підлягає уточненню.
У вступній, мотивувальній та резолютивній частині ухвали суду по різному вказане як прізвище « ОСОБА_8 » та « ОСОБА_9 », а також по батькові « ОСОБА_10 » та « ОСОБА_11 ». Враховуючи, що у документах про особу правильно вказано прізвище « ОСОБА_9 », а по батькові « ОСОБА_10 », колегія суддів уточняє ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 травня 2015 року і вважає, що у судовому рішенні правильно написано прізвище засудженого « ОСОБА_9 », а по батькові « ОСОБА_10 ».
Керуючись ст. ст. 336, 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 травня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без змін.

Уточнити ухвалу суду і вважати, що у судовому рішенні правильно написано прізвище засудженого « ОСОБА_9 » замість « ОСОБА_8 », а по батькові « ОСОБА_10 » замість « ОСОБА_11 ».
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3