Справа № 740/2397/15 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/741/2015
Категорія - ст. 115 ч. 1 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000407 від 14 березня 2015 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 червня 2015 року по кримінальному провадженню, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черняхівка Ніжинського району, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_6 визнано винним і призначено йому покарання за ст. 115 ч. 1 КК України у виді 12 (дванадцяти ) років позбавлення волі і за ст. 185 ч. 1 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 визначено за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.

В строк відбуття покарання зараховано строк затримання та перебування під вартою і початок строку відбуття покарання обчислювати з 14 березня 2015 року,

В задоволення цивільного позову стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 30 (тридцять тисяч) грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертиз 675 грн. 18 коп.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишено у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Як встановив суд 06 березня 2015 року близько 04-00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, спільно з ОСОБА_10 пересувались ґрунтовою дорогою неподалік церкви по АДРЕСА_2 , де між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбувся конфлікт, вході якого ОСОБА_6 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті ОСОБА_10 , та бажаючи їх настання, умисно завдав останньому декілька ударів ножем в область передньої та бокової поверхонь шиї зліва, та справа та один удар ножем в область передньої поверхні грудної клітки зліва, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді множинних відкритих ран шиї та колото-різаного поранення грудної клітини зліва. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 номер на місці події.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 63 від 10.04.2015 року смерть ОСОБА_10 , настала від гострої крововтрати на тлі глибокої різаної рани шиї лівої переднє-бокової поверхні з ушкодженням великих кровоносних судин та проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки з ушкодженням серцевої сорочки та серця.

Після вчиненого ОСОБА_6 , маючи умисел на приховання кримінального правопорушення, шляхом таємного викрадення особистих речей потерпілого ОСОБА_10 , переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання наслідків у вигляді заподіяння матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, доводячи свої злочинні дії до кінця, з одягу ОСОБА_10 , таємно викрав мобільний термінал марки «Nokia» 2610, чорного кольору вартістю 133 грн. 33 коп., та з викраденим зник з місця злочину.

До апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , в якій він просить вирок районного суду скасувати та закрити провадження в частині визнання його винним за ч. 1 ст. 185 КК України та пом`якшити покарання за ч. 1 ст. 115 КК України.

Свої вимоги мотивує тим, що він не мав наміру викрадати майно та не отримав користі від крадіжки телефону, не мав матеріальної зацікавленості, а тому відповідно відсутній склад злочину.

Щодо пом`якшення призначеного покарання, ОСОБА_6 вказує, що судом першої інстанції не в повному обсязі враховані обставини справи та така пом`якшуюча обставина, як наявність дитини.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених в ній підстав, адвоката ОСОБА_11 , який підтримав позицію свого підзахисного та просив задовольнити його апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок районного суду скасувати в частині цивільного позову, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, та ніким не оспорюється.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, і є обґрунтованим.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 допитаний в суді першої інстанції, вказував, що саме він забрав у ОСОБА_10 мобільний телефон «Nokia» 2610 та віддав його ОСОБА_12 .

При проведенні слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_6 він повідомив, що забирав мобільний телефон у ОСОБА_10 , що підтверджується протоколом даної слідчої дії та фото таблицею до нього.

Крадіжка вважається закінченою з моменту вилучення майна і реальної можливості розпоряджатися ними як своїми власними: продати, сховати, подарувати, використати на свої потреби.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 забрав мобільний телефон «Nokia» 2610, що належав ОСОБА_10 та віддав його ОСОБА_12 , що підтверджує наявність можливості у ОСОБА_6 розпоряджатися ним.

Тому твердження ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі про відсутність в його діях складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України є такими, що не заслуговують на увагу та розцінюються колегією, як захисну версію обвинуваченого для уникнення відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчинених правопорушень, дані про особу винного, який раніше не судимий в порядку 89 КК України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, позитивну характеристику за місцем проживання, пом`якшуючи обставини: щире каяття, молодий вік та обтяжуючи обставини: вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Наявність малолітньої дитини у обвинуваченого ОСОБА_6 , на думку колегії суддів, не може бути пом`якшуючою обставиною, оскільки відповідно до копії свідоцтва про народження серія: НОМЕР_1 батьком вказаної дитини записаний ОСОБА_13 (а.с. 31).

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

З матеріалів провадження вбачається, що потерпіла ОСОБА_8 є сестрою покійного та проживала окремо від нього своєю сім?єю, тому не входить до вищевказаного переліку осіб, який є вичерпний. Ттому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково задовольнив цивільний позов ОСОБА_8 .

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та пом`якшення йому призначеного судом покарання, однак вважає за необхідне скасувати вирок в частині вирішення цивільного позову і в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

В порядку ст. 404 КПК України вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 червня 2015 року щодо ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову про стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_8 скасувати і в задоволенні позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4