Справа № 520/1157/15-к
Провадження № 1-кп/520/170/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.03.2015 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005394 від 27.12.2014 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину 2012 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, 21 грудня 2014 року близько 00.30 години з метою особистої наживи, переслідуючи злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись поблизу будинку № 175 по Люстдорфській дорозі у м. Одесі обвинувачений ОСОБА_6 застосував фізичне насильство до потерпілого ОСОБА_7 , яке не є небезпечним для життя та здоров`я, що виразилось у нанесенні йому удару кулаком руки в область затилку, від якого останній впав на землю. Після цього реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_6 відкрито викрав з нагрудної кишені куртки потерпілого грошові кошти в сумі 2500 гривень, мобільний телефон «Samsung GT 3116», вартістю 899 гривень, та документи на ім`я потерпілого, а саме паспорт громадянина республіки Молдова, паспорт громадянина республіки Молдова для виїзду за кордон, свідоцтво про державну реєстрацію автомобіля «Hyundai H200» та страховий поліс на вказаний автомобіль, чим спричинив потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 3399 гривень. З місця скоєння кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_6 зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Вказаними умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 186 ч. 2 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив суду, що 21.12.2014 року знаходився у стані алкогольного сп`яніння на вул. Люстдорфська дорога в м. Одесі та вирішив викрасти майно потерпілого ОСОБА_8 . Для цього він, обвинувачений ОСОБА_6 , підійшов до потерпілого, вдарив його кулаком у потилицю, від чого той впав, після чого дістав з кишені вдягнутої на потерпілому куртки його мобільний телефон, гроші та документи. Після цього він побіг з місця злочину, викрадені гроші витратив, а документи потерпілого ОСОБА_7 в подальшому повернув.

Окрім визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення його винуватість доведена свідченнями потерпілого та сукупністю наявних у кримінальному провадженні доказів, а саме:

- свідченнями потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив, що ввечері 21.12.2014 року знаходився у стані алкогольного сп`яніння по вул. Люстдорфська дорога в м. Одесі, розпивав алкогольні напої, та коли хотів йти додому відчув удар у потилиці та впав на землю. Розплющивши очі він, потерпілий ОСОБА_5 , побачив як обвинувачений ОСОБА_6 в цей час заліз до його нагрудної кишені, звідки викрав гроші в сумі 2500 гривень, мобільний телефон «Samsung GT3116», вартістю 899 гривень, та його документи, всього на суму 3399 гривень, та зник з місця злочину. На даний час йому, потерпілому ОСОБА_5 , повернуто документи та мобільний телефон, в зв`язку з чим просить стягнути з обвинуваченого 2500 гривень, а також просить не позбавляти обвинуваченого ОСОБА_6 волі, так як пробачив його, і на утриманні ОСОБА_6 знаходяться малолітні діти;
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_9 від 21.12.2014 року,

- заявою ОСОБА_6 , в якій він добровільно розповів про обставини скоєного ним кримінального правопорушення, а саме 21.12.2014 року близько 01.00 години, в чому розкаявся,

- заявою ОСОБА_6 від 21.12.2014 року, згідно якої він добровільно видав співробітникам міліції паспорт на ім`я ОСОБА_7 та водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_7 у шкіряній обкладинці.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ст.337 ч. 1 КПК України.

При встановлених обставинах, повно, всесторонньо та об`єктивно оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у відповідності до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає визнання провини, щире каяття, активне сприяння розкриттю вчиненого кримінального правопорушення. Крім цього, суд враховує позитивну характеристику ОСОБА_6 та наявність на його утриманні малолітньої дитини 2012 року народження та вагітної дружини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи сукупність вищезазначених обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливо без ізоляції його від суспільства, тобто суд вважає за можливе і доцільне застосувати дію ст. 75 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням, бо це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.

Потерпілим ОСОБА_5 укримінальному провадженні заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на суму 2500 гривень, який підлягає задоволенню в повному обсязі, так як знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи та був визнаний обвинуваченим.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судових експертиз у відповідності зі ст. 124 КПК України немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 370-374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

У відповідності зі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду у сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

Речові докази вважати повернутими за належністю потерпілому.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1