Справа - 1-50/2010 року
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2010 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області

у складі: головуючого судді - Левченко А.В.,

при секретарі - Банасько І.В.,Кравчук М.І,

ОСОБА_1, ОСОБА_2 ушко Л.В,

ОСОБА_3А,

з участю прокурора - Леонтьєвої Г.А, ОСОБА_4М

ОСОБА_5П, Дідо рук С.І,

адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борисполі Київської області кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м. Березань Київської області, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, не одруженого, проживаючого за за адресою: м. Київ, вул. Ілліча б. 8, кв. 2, раніше судимого, 16.07.1999 Баришівським районним судом Київської області за ч. 3 ст.81, ч. 2ст. 140, ст 42 КК України (в редакції 1960 року), до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст.46-1 звільнений від відбуття покарання з відстрочкою на 2 роки. 07.09.2001 Березанським міським судом Київської області за ч.2 ст. 140, ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією. Звільнений 28.08.2002 р. умовно достроково. 27.03.2003 Березанським міським судом Київської області за ч. 1 ст. 152, ч.1 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. 14.11.2007 року звільнений з Березанської виправної колонії №95 Київської області у звязку з відбуттям строку покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

25 грудня 2008 року приблизно о 16 год. ОСОБА_7, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись в електропоїзді сполученням «Київ - Яготин», зустрів раніше незнайомих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих спонукань, де, субєктивно усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, бажаючи діяти саме таким чином, попросив у ОСОБА_8 її мобільний телефон марки Nokia 6151, imei 07144 чорного кольору, вартістю 970 грн. з сім картою оператора Діджус №8-096-994-94-43, вартістю 25 грн. з метою подзвонити. В цей момент електропотяг прибув на ст. Бориспіль, що в м. Бориспіль Київської області. Там ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пригостити їх кавою та повідомив, що піде придбає її в магазині, після чого направився з електропотягу в бік приміщення залізничного вокзалу ст. Бориспіль з мобільним телефоном, який належить ОСОБА_8 та, ігноруючи волю потерпілої та ОСОБА_9 на їх численні прохання щодо повернення мобільного телефону, утримуючи мобільний телефон, скрився з ним з місця злочину, завдавши ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 995 грн. В подальшому викраденим мобільним телефоном розпорядився на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_7 свою вину в предявленому йому обвинуваченні визнав частково та показав , що 25 грудня 2009 року він сів на станції «Дарниця» в електропоїзд «Київ -Яготин» та пішов в останній вагон, де познайомився з двома дівчатами ОСОБА_8 та ОСОБА_10 Знаходячись в вагоні електропоїзда вони спільно розпивали спиртні напої , котрими він пригощав дівчат. У вагоні він попросив у ОСОБА_8 телефон, щоб перекидати музику на свій телефон, остання йому його передала. Після того, як вони вийшли з вагону на зупинці в м.Бориспіль, він запропонував дівчатам кави, на що дівчата погодились. Після чого він пішов в магазин, котрий розташований на привокзальній площі, а дівчата залишались на платформі. Перебуваючи в магазині в нього його наглядно знайомий хлопець викрав телефон ОСОБА_8, після чого він, щоб не відповідати за скоєне, втік. Про те, що потерпіла кричала йому про повернення телефону, він не чув. 20.02.2009 р. він був заарештованим працівниками міліції ЛВ Дарниця. Визнає свою вину в тому, що заволодів майном потерпілої шляхом шахрайства , оскільки даний телефон йому передала потерпіла добровільно. Шкода, яка завдана від його дій потерпілій відшкодована і вона до нього претензій не має. На досудовому слідстві підписував протоколи допиту не читаючи, під примусом працівників міліції, без адвоката.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8показала, що 25 грудня 2008 року близько 15 годин разом зі своєю невісткою ОСОБА_9 вона вирушила зі станції Дарниця в м.Києві електропотягом до м. Яготин. Під час руху в тамбурі електропотягу з ними познайомився ОСОБА_7 Під час тридцятихвилинної зупинки в м.Бориспіль вони вийшли на платформу, спілкувались. Сходили на пропозицію підсудного в приміщення вокзалу, де він придбав пива та пригостив їх. Під час вживання пива на платформі , коли потерпіла слухала музику на своєму телефоні NOKIA , вона дала ОСОБА_7 на його прохання подивитись її телефон, заборонивши з нього телефонувати. Підсудний тоді зателефонував незнайомому чоловіку з телефона ОСОБА_9, який наддала остання на його прохання . Повернувши телефон ОСОБА_9 та утримуючи в себе телефон ОСОБА_8, ОСОБА_7 запропонував дівчатам випити кави і направився в бік вокзалу. ОСОБА_8 запропонувала віддати їй належний телефон, а потім кудись іти. На це ОСОБА_7 не зреагував, а направився в бік вокзалу. Потерпіла почала вимагати повернення телефону, йдучи вслід за ним, але ОСОБА_7 тільки відповідав «зараз,зараз», прискоривши біг. Коли він забіг до вокзалу, вони його вже більше не бачили. Після цього вони викликали працівників міліції.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повністю підтвердила показання потерпілої ОСОБА_8 та зауважила, що вона також вимагала повернення телефону у підсудного, наздоганяючи його разом з потерпілою.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що проводячи оперативні міроприємства по заяві потерпілої ОСОБА_8, 20.02.2009 року було встановлено місце перебування підсудного та його затримано.Того ж дня його обуло передано для з»ясування обставин у відділ дізнання.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показав,що в нього в провадженні знаходилась кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_7 Під час проведення досудового слідства від ОСОБА_7 не надходило клопотань та зауважень щодо тиску на нього працівників міліції, слідчі дії проводились в присутності адвоката, документи по справі він читав сам без окулярів і на зір не скаржився.

Крім часткового визнання своєї вини в скоєнні даного злочину підсудним, показань допитаних в судовому засіданні потерпілої та свідків, вина підсудного в скоєнні даного злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: - даними протоколів впізнання потерпілою та свідком ОСОБА_9 підсудного по фотознімках ( а.с.42,43); - даними протоколів очних ставок між підсудним , потерпілою та свідком ОСОБА_9 під час яких потерпіла та свідок підтвердили свої показання по обставинам справи, а ОСОБА_7 зазначив, що дійсно він викрав даний телефон, на вимоги потерпілої та свідка його повернути не реагував , побіг в строну вокзалу, де передав його чоловіку на ім.»я Анатолій ( а.с.63,64); -приєднаними до справи речовими доказами ( а.с.87,153); - актом стаціонарної судово-психіатричної експертизи за №188 від 19.05.2009 року , згідно якого у ОСОБА_7 виявлено ознаки органічного розладу особистості і поведінки (F07.8 згідно МКБ-10), ознак яких-небудь тимчасових хворобливих розладів в психічній діяльності не виявлено. За своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керуватися ними. В даний час ОСОБА_7 проявляє ознаки органічного розладу особистості та поведінки (F07.8 згідно МКБ-10). За своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керуватися ними. В застосуванні до нього примусових заходів медичного характеру не потребує ( а.с. 143-144 ), матеріалами перевірки за №1/97 по заяві ОСОБА_7, проведеною прокуратурою з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області, проведеною в липні 2009 року.

Таким чином, оцінюючи в сукупності встановлені і перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повністю. На думку суду по справі зібрана достатня кількість належних та допустимих доказів на підтвердження такої вини.

Своїми умисними діями, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно , ОСОБА_7 скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України.

Позиція підсудного та його захисника щодо необхідності перекваліфікації його дій з ч.2 ст.186 КК України на ст..190 КК України, за якою підсудний визнає свою вину, є на думку суду, спроба його пом»як шити відповідальність за скоєне і оцінюється судом критично, виходячи з наступного.

Відповідно до роз»яснень , які містяться в постанові №10 від 6 листопада 2009 року Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про злочини проти приватної власності» з наступними змінами, « обман чи зловживання довірою при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов»язковості передачі їй майна або права на нього…Якщо обман чи зловживання довірою були лише способом отримання доступу до майна, а саме вилучення майна відбувалось таємно чи відкрито, то склад шахрайства відсутній.»

Дослідженими в судовому засіданні обставинами справи встановлено, що привід необхідності зателефонувати підсудному з телефону потерпілої ОСОБА_8 був лише способом отримання доступу підсудного до даного телефону для подальшого його викрадення та незаконного привласнення і не викликало у потерпілої впевненості у вигідності чи обов»язковості передачі даного телефону або права на нього ОСОБА_7 Тому суд знаходить вірною кваліфікацію його дій за ч.2 ст.186 КК України.

Обставиною, що помякшує покарання ОСОБА_7, відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає добровільне відшкодування завданого збитку. Обставиною, що обтяжує його покарання, відповідно до вимог ст.. 67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_7 суд, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, приймаючи до уваги особу підсудного, його посередню характеристику , відсутність знаходження на обліку у лікарів, те, що раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності і має судимість, суд вважає, що покарання підсудному слід обрати у вигляді позбавлення волі.

По справі цивільний позов не заявлено.

Речові докази по справі : біла картона коробка з книжкою-інструкцією до мобільного телефону NOKIA 6151 слід повернути потерпілій ОСОБА_8; акт амбулаторної судово- психіатричної експертизи №905 від 11.12.2002 року та акт СМЕ залишити при матеріалах справи; мед документацію на підсудного ОСОБА_7 слід залишити в медичних установах , звідки витребовувались та повернуті після досліджень.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 321-335 КПК України, суд

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 ( чотири) роки позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишити попередній у вигляді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі Управління державного департаменту України по виконанню покарань в м. Києві та Київській області. Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання - 20 лютого 2009 року.

Речові докази по справі : біла картона коробка з книжкою-інструкцією до мобільного телефону NOKIA 6151 повернути потерпілій ОСОБА_8 ; акт амбулаторної судово- психіатричної експертизи №905 від 11.12.2002 року та акт СМЕ залишити при матеріалах справи; медичну документацію на підсудного ОСОБА_7 залишити в медичних установах , звідки витребовувались та повернуті після досліджень.

Вирок протягом 15 діб може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд, а засудженим ОСОБА_7 в такий же строк з дня отримання копії вироку суду.

Суддя : А.В. Левченко