Справа № 495/4064/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одесскої області у складі:

судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР №0000755 № 0003025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ізмаїл Одеської області, громадянка України, без освіти, не працююча, не одружена, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, яка мешкає за адресою: за адресою АДРЕСА_1 , раніше судима:

28.11.2008 року Суворовським районним судом м. Одеси за ст.ст. 186 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена з виправними строком на 1 рік;

13.10.2010 року Ізмаїльським районним судом за ст.ст.185 ч. 2, ст. 186 ч. 2, 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, 08.05.2014 року звільнена по відбуття покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 185, ст. 185 ч.2 КК України, суд -

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_5

обвинувачена ОСОБА_4

захисник ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

18.10.2014 року біля 12:00 годин ОСОБА_4 умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, знаходячись біля контейнеру №851, розташованому на центральному ринку в м. Ізмаїл викрала з жіночої сумочки ОСОБА_7 грошові кошти на суму 600 гривень, номіналом 100 гривень кожна купюра, тим самим завдавши останній матеріальний збиток на вказану суму, розпорядившись ним на власний розсуд.
Далі 19.12.2014 року біля 12:00 годин ОСОБА_4 умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, знаходячись на перехресті вулиць Пушкіна та 28 Червня в м. Ізмаїл викрала з кишені куртки ОСОБА_8 її гаманець, вартістю 175 гривень, в якому знаходились грошові кошти на суму 140 гривень, але злочин не було закінчено з причин, які не залежили від її волі, так як була затримана працівником міліції.
Також 28 березня 2015 року приблизно о 12.00 годині ОСОБА_4 умисно, з корисливих мотивів з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись біля ларька № 9, який знаходиться в п`ятому секторі центрального ринка КП «Асорті» міста Білгород-Дністровський Одеської області, шляхом вільного доступу, таємно викрала з гаманця потерпілої ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 5000 гривень, чим спричинила збиток останній на загальну суму 5000 гривень. Після чого з викраденими грошовими коштами намагалася зникнути, але була затримана потерпілою ОСОБА_9 .
Крім того 04 квітня 2015 року, приблизно о 11 годині 10 хвилин, ОСОБА_4 умисно, з корисливих мотивів та з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись на центральному ринку КП «Асорті» міста Білгород-Дністровський Одеської області, шляхом вільного доступу, таємно викрала з правого карману куртки потерпілої ОСОБА_10 гаманець, вартістю 100 гривень, в якому знаходились грошові кошти у сумі 350 гривень, чим спричинила збиток останній на загальну суму 450 гривень. Після чого з викраденим майном з місця вчинення правопорушення зникла, розпорядившись викраденим на власним розсудом.
Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні винною визнала себе у повному обсязі, та повністю підтвердила обставини вчиненого нею кримінального правопорушення, пояснила суду, що дійсно вона викрала майно потерпілих яке перераховано в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаялась, просила суворо не карати, запевнила, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення. Просила розглянути провадження відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснює їй, що в такому випадку вона буде позбавлена права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченої ОСОБА_4 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують її особистість.

Обвинувачена ОСОБА_4 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився її допитом, дослідженням доказів, які характеризують її особистість. Їй було роз`яснено, що в даному випадку вона позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини правопорушення.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винуватою обвинувачену ОСОБА_4 у інкримінованому їй злочині та кваліфікує його за ст. 185 ч.2 КК України тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, за ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого нею злочину, посередню характеристику, раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, вчинила кримінальне правопорушення, яке, згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, її щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті злочину, не працює, одружена, на утримані має двох неповнолітніх дітей, страждає на тяжку хворобу.

Враховуючи пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставин, те, що обвинувачена ОСОБА_4 щиро розкаялась у скоєному, активно сприяла розкриттю злочину, на утримані має двох неповнолітніх дітей, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість її звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у скоєнні злочину, передбаченого ст. ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 185, ст. 185 ч.2 КК України, і на підставі санкції даних статей призначити покарання :

- за ст. 185 ч.2 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

- за ст. 15 ч.3, ст. 185 ч.2 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

- за ст. 15 ч.2, ст. 185 ч.2 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинувачену ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання.

Контроль за поведінкою засудженої здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженої.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати обвинуваченій та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1