Провадж. №1-в/639/15/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , представника Харківської установи виконання покарань №27 ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові провадження за клопотанням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого востаннє вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.04.2013 року за ч. 2 ст.146, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 296, ст. ст. 70, 71, 72 КК України до 8 років позбавлення волі без конфіскації майна,

про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році», -

в с т а н о в и в :
До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування стосовно нього Закону України Про амністію у 2014 році», а саме - статті 2 зазначеного Закону, та звільнення від подальшого відбування покарання, призначеного йому вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.04.2013.
В обгрунтування клопотання ОСОБА_4 посилався на те, що вказаним вироком його засуджено за ч. 2 ст.146, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 296 КК України до 8 років позбавлення волі без конфіскації майна. При цьому згідно обставин, встановлених вироком, ним при скоєнні відповідних злочинів не застосовувалось насильство небезпечне для життя та здоров`я потерпілих, не було заподіяно смерті людині, або нанесено тяжких тілесних ушкоджень, що потягнули за собою смерть, як і будь-яких інших тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 підтримали вимоги клопотання, посилаючись на зазначене вище.
Прокурор та представник Харківської установи виконання покарань №27 проти вимог клопотання засудженого заперечували, вказуючи на положення п. «є» ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» та статтю 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні».
Вислухавши думку прокурора, пояснення засудженого ОСОБА_4 , його захисника та представника Харківської установи виконання покарань №27, дослідивши матеріали судового провадження та надані матеріали особової справи засудженого, суд приходить до такого.
19 квітня 2014 року набув чинності Закон України «Про амністію у 2014 році».

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 07.09.2009 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки; засуджений востаннє вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.04.2013 року за ч. 2 ст.146, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 296, ст. ст. 70, 71, 72 КК України до 8 років позбавлення волі без конфіскації майна. Вказані вироки набрали законної сили.

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.04.2013 року встановлено, що ОСОБА_4 вчинив незаконне позбавлення волі, вчинене способом, небезпечним для життя і здоров`я потерпілого і ці дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 146 КК України.

Статтею 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" встановлено категорію осіб, до яких амністія не може бути застосована. Згідно частини 3 цієї статті Законом про амністію можуть бути визначені й інші категорії осіб, на які амністія не поширюється.
При цьому, відповідно до п. «є» ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", а також до осіб, яких засуджено, зокрема за незаконне позбавлення волі або викрадення людини, якщо при цьому сталося заподіяння смерті людині, або нанесення тяжких тілесних ушкоджень, що потягнули за собою смерть (частини друга і третя статті 146 КК України 2001 р.; частина друга статті 123 КК України 1960 р.)

Необхідно відзначити, що заподіяння смерті та нанесення тяжких тілесних ушкоджень, що потягнули за собою смерть внаслідок позбавлення волі або викрадення людини, належить до переліку обставин, які охоплюються оціночним поняттям «тяжкі наслідки», що є особливо кваліфікуючої ознакою (особливо обтяжуючою обставиною) незаконного позбавлення волі або викрадення людини, передбачена ч. 3 ст. 146 КК України.

При цьому, оскільки, незважаючи на це, в законі (п. «є» ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році») є пряма вказівка на не застосування амністії до осіб, засуджених за ч. 2 ст. 146 КК України, слід дійти висновку, що положення Закону України «Про амністію у 2014 році» не застосовуються до осіб, яких засуджено за цим законом (ч. 2 ст. 146 КК України) і без наслідків у виді заподіяння смерті людині або нанесення тяжких тілесних ушкоджень, що потягнули за собою смерть.

Отже, законодавець скористався своїм правом і визначив коло осіб, крім зазначених у ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», на яких не поширюється амністія.

Посилання засудженого та його захисника, на судові рішення судів України з питань застосування амністії та висновок кафедри кримінального права НЮУ імені Ярослава Мудрого, судом відхиляються, оскільки судові рішення, відповідно до ст. 9 КПК України, приймаються лише на підставі норм матеріального і процесуального права, а судові рішення, якими керується суд при ухваленні рішень є тільки ті, які ухвалені Верховним Судом України у випадках, передбачених ч.2 ст. 455 та ч. 2 ст. 456 КПК України.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 відбуває покарання, зокрема за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, він не є суб`єктом Закону України «Про амністію у 2014 році».

Крім того, необхідно відзначити, що ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області від 15.10.2015 року скасовано ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.09.2015 року по справі №646/10100/15-к, та відмовлено в задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про застосування до засудженого ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2014 році». Вказана ухвала набрала законної сили.

Приймаючи вказане рішення, колегія суддів також дійшла висновку, що положення Закону України «Про амністію у 2014 році» на засудженого ОСОБА_4 не поширюються з огляду на положення пункту «є» статті 8 цього Закону.

Тобто, судовим рішенням, яке набрало законної сили, вже було вирішено питання щодо можливості застосування до засудженого ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2014 році».

У випадку прийняття протилежного рішення, суд першої інстанції мав би перебрати на себе невластиві йому повноваження (функції) суду вищестоящої інстанції в частині надання оцінки попередньому рішенню суду, та це призвело б до порушення принципу юридичної визначеності і положень ст. 19, ч. 2 ст. 124 Конституції України, ст. 9, ч. 3 ст. 26, ст. 33 КПК України.

З цих же підстав відхиляються посилання засудженого ОСОБА_4 на незаконність та необґрунтованість вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.04.2013.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, Законом України «Про амністію у 2014 році», Законом України «Про застосування амністії в Україні»,

п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році» відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1