ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1-68/2010

Провадження № -

19 травня 2010 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого -судді Франчук О. Д.

при секретарі - Коршак О.В.

з участю: прокурора - Вдовиченка К.А.

захисника - ОСОБА_1

законного представника підсудного - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, навчається на II курсі Южноукраїнського професійного машинобудівного ліцею, не одруженого, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_4, на період навчання мешкає в м. Южноукраїнську по пр-т Леніна, 37, кімната № 307-Б, раніше не судимого,

у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України

В С Т А Н О В И В:

25 січня 2010 року в період часу з 15.30 год. по 17.00 год., неповнолітній ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного спяніння, запросив неповнолітнього ОСОБА_4 в кімнату № 307-Б гуртожитку Южноукраїнського професійного машинобудівного ліцею, розташованого по пр. Леніна, б. 37 в м. Южноукраїнську Миколаївської області та переслідуючи злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, і реалізовуючи його, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, наніс декілька ударів кулаками по обличчю та голові ОСОБА_4, а потім почав вимагати, щоб той віддав йому гроші в сумі 500 гривень. Після відмови ОСОБА_4 ОСОБА_3 почав вимагати, щоб той віддав йому свій мобільний телефон, погрожуючи застосуванням до нього насильства, якщо потерпілий не виконає його вимогу. ОСОБА_5, боячись подальшого побиття з боку ОСОБА_3, віддав тому свій мобільний телефон «NOKIA-3250», ІМЕI:76500, попередньо витягнувши з нього сім-карту. Після цього ОСОБА_3 відпустив ОСОБА_4, нанісши йому ще декілька ударів руками та ногами по різним частинам тіла в кімнаті № 307-А, щоб той нікому не розповів про скоєний відносно нього злочин. Відкрито викрадений мобільний телефон ОСОБА_3 залишив собі, спричинивши таким чином потерпілому ОСОБА_4 матеріальний збиток на загальну суму 600 гривень.

Згідно висновку експерта № 40 від 17.02.2010 року по медичних документах, у неповнолітнього ОСОБА_4 виявлене ушкодження у вигляді крововиливу в області верхнього віка лівого ока. Дане ушкодження могло виникнути від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо в час та при обставинах, вказаних в постанові. За ступенем тяжкості вищевказане тілесне ушкодження відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні підсудний, свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю.

Підсудний ОСОБА_3 суду показав, що 25 січня 2010 року, в звязку зі святом, яке святкують всі студенти, після занять він разом з іншими хлопцями вживав пиво. Близько 16 години в сусідню кімнату в секції № 307-А прийшли хлопці з першого курсу ОСОБА_6 та ОСОБА_5В, з якими в нього не склались дружні відносини, хоча вони і проживають в одній секції. Раптово у нього виник умисел заволодіти майном чи мобільним телефоном ОСОБА_5. Для цього він сказав, щоб всі присутні в кімнаті хлопці вийшли, а сам покликав ОСОБА_6 та ОСОБА_4. До кімнати, в якій крім нього знаходився ОСОБА_7, зайшли ОСОБА_6 та ОСОБА_5. Він зачинив кімнату з середини та вдарив ОСОБА_4 в обличчя. Потім ще декілька разів ударив його по обличчю та голові кулаками і почав вимагати, щоб той дав йому 500 гривень, але ОСОБА_5В відповів, що в нього немає грошей. Зрозумівши, що грошей у потерпілого дійсно не має, він почав вимагати щоб останній віддав йому свій мобільний телефон, дозволивши йому забрати з телефону сім-карту. ОСОБА_5 витяг сім-карту з належного йому мобільного телефону та передав йому свій мобільний телефон. Далі він наказав щоб ОСОБА_5 вийшов з кімнати, що той і зробив. Потім він пішов до кімнати залякати ОСОБА_4, щоб той не розповідав, що він заволодів його мобільним телефоном, і вдарив його ногою в область тулубу, але хлопець встиг підставити під удар руки, та пригрозив, щоб той нікому нічого не розповідав, бо в іншому випадку з ним розберуться. Після цього він поламав сім-карту ОСОБА_4 з мобільного телефону та викинув її, а мобільний телефон ОСОБА_4 залишив собі для власного користування. 27.01.2010 року до нього підійшов працівник міліції, якому він зізнався у скоєнні цього злочину, і мобільний телефон згодом видав слідчому. У скоєному щиро кається

Окрім свідчень самого підсудного його вина в інкримінованому йому злочині також підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що 25.01.2010 року після уроків близько 16-ї години він з ОСОБА_6 прийшли до своєї кімнати. В цей час в сусідній кімнаті секції були ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Через декілька хвилин ОСОБА_3 прийшов до них у кімнату та наказав, щоб він з ОСОБА_6 зайшли до нього, що вони і зробили. ОСОБА_3 закрив двері кімнати з середини на шпінгалет, підійшов до них і наніс йому удар кулаком лівої руки в область щелепи. Далі ще декілька разів кулаками рук вдарив його по обличчю та голові, але він ніяк не реагував, так як боявся. ОСОБА_3 почав вимагати з нього 500 гривень, але він відповів, що грошей у нього немає. Тоді ОСОБА_3 почав вимагати віддати йому мобільний телефон, при цьому дозволив забрати сім-каргу. Тому він витягнув з належного йому мобільного телефону сім-карту та віддав ОСОБА_9 телефон. Після цього ОСОБА_9 наказав йому вийти з кімнати, але практично одразу ж до них у кімнату знову зайшов ОСОБА_9, та наніс йому декілька разів удари в область обличчя, а саме в ліве око, кулаком руки і один раз вдарив ногою в область тулубу. ОСОБА_10 ОСОБА_3 змусив його віддати свою сім-карту з мобільного телефону, яку поламав та викинув. ОСОБА_3 попередив, що якщо він піде писати на нього заяву до міліції і його посадять, то інші хлопці його знайдуть і покарають. Після цього ОСОБА_10 пішов і більше його не чіпав. 27.01.2010 року він зателефонував до своєї мами у село і розповів їй про те, що сталось. Вона зателефонувала його тітці ОСОБА_5, яка проживає в Южноукраїнську, та попросила її розібратись. ОСОБА_6 повідомила про злочин в ліцей та написала заяву в міліцію. Претензій ні морального, ні матеріального характеру до підсудного він не має, оскільки ним повністю відшкодовано завдану йому шкоду, а працівниками міліції повернуто належний йому мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_5, суду показала, що 27.01.2010 року, близько 11-ї години їй зателефонувала родичка ОСОБА_11, мати ОСОБА_4, яка повідомила, що їй стало відомо про те, що його хтось із учнів ліцею побив та відібрав у нього мобільний телефон. Вона попросила її піти до ліцею, розібратись, що там сталось та при необхідності написати заяву до міліції, тому що сама з чоловіком в той момент знаходились дома та не могли приїхати до м. Южноукраїнська через несприятливі погодні умови. Вона не вагаючись пішла до ліцею, де її запросили до заступника по виховній роботі. В нього вона дізналась про те, що сталось. З заявою про скоєння злочину вона звернулася до Южноукраїнського МВ УМВС України в Миколаївській області. Племінник ОСОБА_5 їй розповів, що 25.01.2010 року після занять прийшов до себе в кімнату. ОСОБА_3 запросив його з товаришем до себе в кімнату, де почав вимагати в них 500 гривень та побив ОСОБА_5, наносячи удари кулаками по різним частинам тіла, при цьому відібрав у ОСОБА_5 мобільний телефон та привласнив його собі.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що 25.01.2010 року після уроків близько 16-ї години він з ОСОБА_5 прийшли до своєї кімнати, двері в яку були вибиті. Через деякий час ОСОБА_3В прийшов до них у кімнату та наказав, щоб він з ОСОБА_5 зайшли до нього, що вони і зробили. ОСОБА_3 закрив двері кімнати з середини на шпінгалет, підійшов до них і почав наносити удари по різним частинам тіла. Потім ОСОБА_3 почав вимагати з них 500 гривень, але вони відповіли, що грошей у них нема. Тоді він почав вимагати, щоб вони віддали йому свої мобільні телефони і сказав, що сім-карти вони можуть забрати собі, тому вони витягнули сім-карти та віддали ОСОБА_10 телефони. Після цього ОСОБА_10 сказав ОСОБА_4 вийти з кімнати, а йому щоб залишився в ній. Коли ОСОБА_5 вийшов з кімнати, ОСОБА_3 повернув йому його мобільний телефон. Через нетривалий час до них у кімнату знову зайшов ОСОБА_3, підійшов до ОСОБА_4 і вдарив його декілька разів в область обличчя, щоб останній нікому не повідомляв про скоєне ним.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що 25.01.2010 року після навчання він з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в кімнаті гуртожитку вживали пиво. Близько 15-16 год. додому прийшли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і тоді ОСОБА_3 сказав йому, щоб він вийшов з кімнати, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щоб зайшли до нього, що останні й зробили. Після цього ОСОБА_3 закрив двері кімнати, а він залишився в коридорі секції. Далі він чув голосну розмову в кімнаті і в основному голос ОСОБА_3 Приблизно через 5-6 хвилин ОСОБА_5 і ОСОБА_6 по черзі вийшли з кімнати і пішли до себе в кімнату. Коли він повернувся до себе у кімнату, дізнався, що ОСОБА_10 відібрав у першокурсників належні їм мобільні телефони, але у останнього бачив тільки телефон «Нокіа», який належав ОСОБА_4. ОСОБА_10 повідомив йому, що повернув телефон ОСОБА_6, так як він йому не потрібен, а залишив собі тільки телефон ОСОБА_4, і сказав, що буде ним користуватись, як власним. Наступні 2 дні він бачив телефон ОСОБА_4 у ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що 25.01.2010 р. після навчання він з ОСОБА_3 і ОСОБА_12 у кімнаті № 307-Б гуртожитку вживали пиво. Близько 15-16 год. до кімнати № 307-А прийшли ОСОБА_6 та ОСОБА_5. ОСОБА_3 наказав всім вийти з кімнати № 307-Б, а сам покликав до себе ОСОБА_6 і ОСОБА_4. ОСОБА_9 з ОСОБА_12 вийшли, а він залишився. Коли в кімнату зайшли ОСОБА_5 з ОСОБА_6, ОСОБА_3 зачинив двері кімнати з середини на шпінгалет, та вдарив кулаком в обличчя ОСОБА_4, а далі ще декілька разів поцілив кулаком ОСОБА_4 в область голови. Потім ОСОБА_3 почав вимагати від ОСОБА_6 та ОСОБА_4 500 гривень, але хлопці відповіли, що в них нема грошей. Потім ОСОБА_3 почав вимагати віддати йому належні їм мобільні телефони, що вони й зробили. При цьому вони повитягували та залишили собі свої сім-карти, так як їм наказав зробити ОСОБА_3 Після цього він вийшов з кімнати, а за ним вийшов і ОСОБА_5. ОСОБА_3 після цього, вийшовши зі своєї кімнати, зайшов у кімнату № 307-А та вдарив ОСОБА_4 декілька разів кулаками по обличчю та один раз ударив того ногою, коли той сидів на ліжку. Мобільний телефон ОСОБА_4 знаходився у ОСОБА_3 десь два дні, так як віддати його власнику на прохання хлопців, підсудний відмовлявся.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що 25.01.2010 року близько 15 год. 30 хв. після навчання він прийшов до себе в кімнату, в якій проживає разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_12, в якій знаходились ОСОБА_8, ОСОБА_3 та ОСОБА_13. З розмови останніх він зрозумів, що вони вживали ниво. Через декілька хвилин за ним до секції зайшли хлопці з першого курсу, які проживали в кімнаті № 307-А ОСОБА_6 і ОСОБА_5. ОСОБА_3 наказав усім вийти з кімнати, а сам запросив у їх кімнату ОСОБА_6 і ОСОБА_4. Він з ОСОБА_12 вийшли з кімнати, а ОСОБА_7 залишився. Він одразу ж пішов з секції у власних справах. Повернувшись, бачив, що потерпілий прикладав до обличчя холодну банку, щоб не було синців.

Законний представник неповнолітнього підсудного ОСОБА_2, суду пояснила, що вона являється піклувальником над своїм рідним братом ОСОБА_3, так як їхні батьки померли, ще коли підсудному було півтора року. 26.01.2010 року їй зателефонувала майстер ОСОБА_3 з ліцею та повідомила, що він когось побив і відібрав мобільний телефон. Раніше педагоги з ліцею, також скаржитись на ОСОБА_3, за те що він погано себе поводить, пропускає заняття, ображає інших підлітків, хоча вдома він завжди веде себе добре, допомагає їй по господарству.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11, суду пояснила, що з вечора 25.01.2010 року до 27.01.2010 року вона не могла додзвонитися до свого сина ОСОБА_4 на його мобільний телефон. 27.01.2010 року син зателефонував їй вранці, десь близько 10-ї години з невідомого номеру та повідомив, що хлопець зі старшого курсу його гуртожитку побив його та відібрав у нього мобільний телефон. Тому вона зателефонувала з дому своїй сестрі ОСОБА_14, яка проживає в м. Южноукраїнськ та попросила її сходити до ліцею та розібратись у тому, що сталось, оскільки через складні, на той час, погодні умови вона сама не могла приїхати.

З протоколу огляду предметів (а.с. 5) слідує, що належний потерпілому мобільний телефон, був виданий підсудним органам досудового слідства.

Та обставина, що вхідні двері до кімнати потерпілого дійсно були пошкоджені, підтверджується протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього (а.с. 6-8).

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи (а.с. 86-90), вартість мобільного телефону, належного потерпілому, станом на дату скоєння злочину, становила 600 грн..

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи (а.с. 48) у ОСОБА_4 було виявлено пошкодження у вигляді крововиливу в області верхньої повіки лівого ока. Дане ушкодження могло утворитися від дії тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо в строк і при обставинах, вказаних в постанові. По ступеню важкості тілесні ушкодження відноситься до категорії легких.

Дослідивши в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що вина підсудного в інкримінованому йому злочинах знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 186 КК України - грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоровя потерпілого та з погрозою застосування до потерпілого такого насильства.

При призначенні виду і міри покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу підсудного, його характеризуючі дані та молодий вік, те, що він має постійне місце проживання та навчання, є сиротою.

Обставиною, яка обтяжує покарання підсудного суд визнає скоєння злочину в стані алкогольного сп'яніння.

Обставинами пом'якшувальними покарання підсудного суд визнає щире каяття в скоєному, вчинення злочину неповнолітнім та відшкодування збитків потерпілому.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що виправлення підсудного можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75, 104 УК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 323-324 КГІК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні злочини передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

В силу ст.ст. 75, 104 УК України засудженого ОСОБА_15 від відбування призначеного йому покарання звільнити, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до п.3 ст. 76 УК України покласти на ОСОБА_3 обов'язок повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до набранням вироком законної сили залишити - підписку про невиїзд.

Речовий доказ:

- мобільний телефон «МОКІА-3250», ІМЕІ:76500 /а.с. 93/ - залишити за належністю потерпілому ОСОБА_4

На вирок можуть бути подані апеляції до Судової палати по кримінальним справам Апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_16