Справа № 146/914/15-к
Провадження №11-кп/772/986/2015 Категорія: крим.
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 грудня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_12 на вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 28 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець та житель

АДРЕСА_1 , громадянин України,

раніше не судимий,

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженець та житель

АДРЕСА_1 , громадянин України,

раніше не судимий,

ОСОБА_11 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

уродженець та житель

АДРЕСА_2 , громадянин України,

раніше не судимий,

визнані винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, з призначенням покарання у виді 3-х років позбавлення волі кожному з них.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 , ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням протягом іспитового строку на один рік кожного, з покладенням на них обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України, що зазначені у вироку.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням протягом іспитового строку на один рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, що зазначені у вироку.

Вирішено питання про судові витрати та долю речових доказів.

Як встановлено судом 23 січня 2015 року неповнолітній ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 умисно, з корисливих спонукань, з метою таємного заволодіння чужим майном, шляхом зриву металевим ломом навісного замка вхідних дверей, проникли до приміщення складу, який розташований в АДРЕСА_2 , належного на праві власності ОСОБА_13 , звідки таємно викрали 12 мішків цукру вагою по 50 кг. кожний, вартістю 650 грн. за один мішок, а всього на загальну суму 7.800 грн. та бувший у використанні 4-х жильний мідний кабель довжиною 80 м. вартістю 5 грн. за 1 м., загальною вартістю 400 грн., а всього викрали майна на загальну суму 8.200 грн., після чого з місця події зникли, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Вінницької області ОСОБА_12 вважає вирок, в частині призначеного ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 покарання, незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням судом закону, який підлягав застосуванню. Вказує, що суд при призначенні покарання обвинуваченим не дотримався роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» та, всупереч положень кримінального закону, призначив покарання всім засудженим одночасно, чим порушив загальні засади призначення покарання, зокрема, принцип індивідуалізації покарання та вимоги ст.65 КК України, які регламентують його призначення кожному з обвинувачених окремо. Крім того, апелянт посилається на те, що суд у вироку не вирішив питання відбування призначеного покарання кожним з обвинувачених. У зв`язку з цим прокурор просить вирок, в частині призначеного покарання, скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3-х років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного йому покарання з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України; ОСОБА_9 призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3-х років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного йому покарання з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ,4 ч. 1 ст. 76 КК України; ОСОБА_11 призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3-х років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України. В решті вирок - просить залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, виступи в дебатах: прокурора ОСОБА_6 , яка апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області повністю підтримала і просила задовольнити, обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , їх захисника адвоката ОСОБА_7 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11 - ОСОБА_8 , кожен з яких у своєму виступі заперечував проти апеляційної скарги прокурора, вважав вирок законним, обґрунтованим і зрозумілим та просив залишити його без змін, вислухавши останнє слово кожного з обвинувачених, перевіривши матеріали кримінального провадження та обсудивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Фактичні обставини, доведеність вини та юридична кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та неповнолітнього ОСОБА_11 в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» із наступними змінами, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватись вимог закону України про кримінальну відповідальність, зокрема положень ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізується принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України, в разі визнання особи винуватою, в резолютивній частині вироку, зокрема, зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 3 ст. 368 КПК України, якщо обвинувачуються декілька осіб, суд вирішує питання щодо призначення покарання окремо щодо кожного з обвинувачених.

Як вбачається з оскаржуваного вироку районним судом в повній мірі дотримано цих положень закону, вищезгаданих роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України та визнано ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, з призначенням кожному з них покарання у виді 3-х років позбавлення волі про що чітко і зрозуміло зазначено в резолютивній частині вироку, а також вказано про застосування щодо кожного з обвинувачених положень ст. ст. 75, 76 КК України, а щодо неповнолітнього ОСОБА_11 , крім того, ще і положення ст.104 КК України.

Таким чином, на думку колегії суддів, при призначенні винним покарання судом першої інстанції порушень закону України про кримінальну відповідальність, зокрема ст.65 КК України та принципу індивідуалізації покарання, допущено не було.

Згідно повідомлень начальника Томашпільського районного сектору кримінально-виконавчої інспекції управління УДПтС України у Вінницькій області копії вироку Томашпільського районного суду щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 отримані і прийняті до виконання щодо кожного з них, що свідчить про відсутність у органу виконання судових рішень будь-яких сумнівів з приводу виконання оскаржуваного вироку, зокрема в частині призначеного кожному з них кримінального покарання (а.с.207-209).

Відповідно до ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, зокрема, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Оскільки, вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 65 КК України, ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, підстав для його зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги заступника прокурора Вінницької області про необхідність скасування вироку в частині призначеного засудженим покарання та постановлення нового вироку слід визнати хибними.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Вирок Томашпільського районного суду Вінницького області від 28 серпня 2015 року стосовно ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
З оригіналом вірно: