№707/141/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 січня 2016 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження №0000435 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жителя АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, працюючої вчителем англійської мови спеціалізованої школи №3 м. Черкаси, раніше не судимої,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

в с т а н о в и в:

Державним обвинуваченням, обвинувачується ОСОБА_4 в тому, що вона 31.05.2007 р. достовірно знаючи, що акт погодження меж землекористування на земельну ділянку площею 0,0830 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , щодо якої остання розпочала процес приватизації, являється підробленим, зокрема, що підписи у графах акту «Землекористувачі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 » виконані не вказаними власниками земельних ділянок, суміжних із земельною ділянкою ОСОБА_4 , а іншими особами, свідомо використала його у своїх цілях, а саме надала акт погодження меж землекористування від 31.05.2007 до землевпорядної організації - Черкаське відділення Українського державного науково-виробничого інституту зйомок міст та геоінформатики ім. І.В. Шаха «Укргеоінформ», де на його підставі виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо оформлення права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства і видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №633622 від 14.02.2008.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому їй злочині не визнала і пояснила, що до 2007 року користувалась земельною ділянкою, яку вирішила приватизувати і з цією метою звернулась з заявою до сільської ради. При проведенні обмірів виявилось, що фактичні розміри земельної ділянки становлять 0,083 га замісить 0,10 га які їй виділялись. Потім прийшла в сільську раду де їй землевпорядник дав вже заповнений акт погодження меж її земельної ділянки з суміжними землекористувачами. Пішла до ОСОБА_9 який указаний акт підписав особисто в присутності своєї дружини, після чого пішла до ОСОБА_10 щоб підписати акт, акт підписав ОСОБА_11 а не його мати, яка була зазначена в акті, оскільки як пояснив ОСОБА_11 земельна ділянка вже обліковується за ним. Після чого пішла та підписала акт у ОСОБА_12 , яка його підписала особисто. Після вказаних дій даний акт погодження меж віднесла в сільську раду і віддала землевпоряднику для подальшого виготовлення документації. Державний акт отримала на земельну ділянку в 2008 році. Ніяких підписів вона не підробляла, акт підписувався в її присутності і в його достовірності у неї сумнівів не було, а тому вважає, що в її діях відсутній склад злочину.

Судом були допитані у судовому засіданні свідки, які дали наступні покази.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що весною 2014 року вирішив приватизувати свою земельну ділянку і дізнався про існування акту погодження меж земельної ділянки обвинуваченої з його земельною ділянкою. Даний акт він не погоджував та не підписував і в 2007 році обвинувачена з даного питання до нього не приходила.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що працює інженером-землевпорядником ДЗК і за дорученням своєї організації проводив обміри земельної обвинуваченої ОСОБА_4 для подальшої приватизації земельної ділянки. Обставин проведення вже не пам`ятає, акту погодження меж не бачив та повідомив, що зазвичай особа яка замовляє землевпорядну документацію підписує даний акт з суміжними землекористувачами інших обставин даної справи він не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що дійсно в 2007 році до нього додому приходила ОСОБА_4 щоб підписати акт погодження меж їхніх земельних ділянок, оскільки хотіла приватизувати свою земельну ділянку. Він проти цього не заперечував, а тому підписав указаний акт, який принесла ОСОБА_4 . Коли почалося досудове розслідування даної справи то йому показували акт погодження меж то на тому акті вже був не його підпис, як таке могло статися йому невідомо.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснив, що в 2007 році працював геодезистом в землевпорядній організації, яка виготовляла технічну документацію на земельну ділянку обвинуваченої, проте ОСОБА_4 він особисто не бачив і не знає, саму технічну документацію на її ділянку він не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснив, що з 2006 року по 2010 рік виконував обов`язки землевпорядника в сільській раді. Акт погодження меж готує землевпорядна організація, яка виготовляє технічну документацію. Даний акт передається замовнику, який підписує даний акт з суміжними землекористувачами та підписаний акт завіряється сільською радою та передається в землевпорядну організацію. Сільська рада справжність підписів перевіряє лише у випадку звернень суміжних землекористувачів стосовно погодження меж земельних ділянок чи їхніх заперечень з даного приводу. Оскільки на той час ніяких зауважень нівкого не було то відповідно і перевірка не здійснювалась. Хто міг підробити даний акт він не знає і більше з даного приводу йому нічого не відомо.

Судом у судовому засіданні досліджено письмові докази, що надавались стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_4 .

Зокрема досліджено висновок судово-почеркознавчої експертизи №1/759 від 27.06.2014 року, згідно дослідницької частини якого встановлено, що у даній справі призначена та проведена почеркознавча експертиза №612 від 16.06.2014 року (висновок якої не надався стороною обвинувачення в якості доказу у даній справі), якою встановлено, що підпис від імені ОСОБА_4 в акті погодження меж землекористування від 31.05.2007 року виконаний не ОСОБА_4 , а іншою особою. Відповісти на питання чи ОСОБА_4 чи ОСОБА_6 виконано підпис від імені ОСОБА_6 у графі землекористувачі в акті погодження меж землекористування від 31.05.2007 року не представилось можливим. Згідно висновку почеркознавчої експертизи №1/759 відповісти на питання чи ОСОБА_4 ОСОБА_10 чи ОСОБА_16 виконано підпис від імені ОСОБА_7 у графі землекористувачі в акті погодження меж землекористування від 31.05.2007 року не видалося можливим. Підпис від імені ОСОБА_8 у даному ж акті виконаний не ОСОБА_8 , а іншою особою.

Також в якості письмових доказів наданий власне сам акт погодження меж землекористування від 31.05.2007 року та технічна документація на земельну ділянку обвинуваченої ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 358 КК України та загальних засад кримінальної відповідальності у даній категорії злочинів форма вини виражена у вигляді умислу, тобто особа повинна знати, що наданий нею офіційний документ є завідомо підробним.

Стороною обвинувачення не спростовано версію обвинуваченої та не доведено належними доказами ким і на якій стадії підроблено даний документ та не доведено факт, що ОСОБА_4 знала що даний документ є підробним чи хоча б могла це свідомо припускати, оскільки як вбачається з матеріалів справи та показів обвинуваченої вона особисто приходила до суміжних землекористувачів та останні їй підписували указаний акт, що підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 .

Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_10 , оскільки як встановлено в судовому засіданні між даним свідком та обвинуваченою ОСОБА_4 існують неприязні відносини з приводу земельного спору за дані земельні ділянки який був предметом розгляду у Черкаському районному суді.

Разом з тим стороною обвинувачення не усунуті протиріччя, що містяться у висновку судово-почеркознавчої експертизи з якої вбачається, що власне і сам підпис обвинуваченої ОСОБА_4 виготовлений не нею, а іншою особою та не перевірена версія обвинуваченої, що даний акт міг бути перероблений вже після подання його до сільської ради невідомою особою.

Таким чином сукупність зібраних стороною обвинувачення доказів не дають підстав зробити висновок, що обвинувачена ОСОБА_4 завідомо знала про підробку акту погодження меж землекористування від 31.05.2007 року і даний підробний документ надала на погодження в сільську раду.

Згідно ч. 1 ст. 1 КК України Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Згідно ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

У відповідності до ч. 4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Суд констатує, що з моменту вчинення інкримінованих обвинуваченій дій минули строки давності притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності, судом роз`яснено обвинуваченій її право клопотати перед судом про закриття провадження, проте обвинувачена заперечувала, щодо закриття кримінального провадження з даних підстав, а тому судовий розгляд проведено у загальному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Таким чином з огляду на наведені вище обставини суд вважає, пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення недоведеним, тому обвинувачена ОСОБА_4 визнається судом виправданою особою.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання, після набрання вироком суду законної сили скасувати.

Цивільний позов у даній справі не заявлений.

Процесуальні витрати у справі слід віднести за рахунок держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370-371, 373 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Виправдати ОСОБА_4 та визнати її невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у вигляді особистого зобов`язання після набрання вироком законної сили скасувати.

Процесуальні витрати у справі в сумі 491 грн. 92 коп. за проведення судової експертизи віднести за рахунок держави.

Речові докази: копії державного акту на земельну ділянку та технічну документацію на неї залишити у матеріалах справи.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги учасниками процесу до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом 30 днівз дня проголошення вироку, а особою, яка перебуває під вартою протягом 30 днівз дня вручення їй копії вироку.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1