Справа № 159/5094/15-к
Провадження № 1-кп/159/258/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Ковель 22 жовтня 2015 року

Ковельський міськрайоний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

особи, щодо якої ставиться питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000790 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с.Синове Старовижівського району Волинської області, незаміжньої, інваліда ІІ групи, мешканки АДРЕСА_1 , не судимої,

у зв`язку із обвинуваченням у вчиненні суспільно небезпечного діяння за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 03 липня 2015 року, близько 14 години, знаходячись в магазині «Вітамінка» по вул..Відродження,4 в м.Ковелі, на ґрунті особистих неприязних відносин, нанесла ОСОБА_4 не менше двох ударів рукою по голові, заподіявши тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, синця та крапкових крововиливів в тім`яній ділянці волосистої частини голови, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні ОСОБА_6 визнала факт побиття потерпілої та пояснила, що напередодні придбала в магазині овочі, а 03 липня 2015 року зрозуміла, що продавець обрахувала її на 2 гривні. Прийшовши в магазин, повідомила про обрахування продавця потерпілу ОСОБА_4 , остання в грубій формі запропонувала їй залишити магазин. Після чого, відчувши агресію, ОСОБА_6 не стрималась та схопила потерпілу за волосся на голові , а згодом вдарила два рази в обличчя та в голову. Розуміючи неправомірність своїх дій та причину такої поведінки, вона добровільно пройшла курс лікування у Волинській психіатричній лікарні №1 м.Луцка.

Факт вчинення ОСОБА_6 вище вказаного суспільно небезпечного діяння доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала, що працює продавцем в магазині «Вітамінка» по вул.Відродження в м.Ковелі. Того дня ОСОБА_6 прийшла в магазин та незважаючи на чергу поклала на прилавок овочі, наказала порахувати їх вартість, після чого повідомила, що їй мають повернути 2 грн 60 коп. Заперечивши проти таких вимог обвинуваченої вона попросила не заважати працювати, після чого ОСОБА_6 схопила її за волосся на голові, витягла з приміщення магазина та завдала удари по голові. Припинили побиття відвідувачі магазину. Просить суд вжити заходів для ізоляції ОСОБА_6 від суспільства.

Правдивість показів потерпілої підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , яка показала, що була очевидцем події та бачила як ОСОБА_6 прийшла в магазин, почала сварку із продавцем та відвідувачами магазину, чим сильно налягала присутніх дітей. Несподівано ОСОБА_6 схопила потерпілу за волосся, витягла з магазину та почала бити руками. Від ударів потерпіла впала, в неї розбились окуляри. Свідок за участю інших відвідувачів припинили побиття та викликали працівників міліції.

Висновком судово-медичної експертизи №118 від 03.08.2015 року визначено характер отриманих потерпілою тілесних ушкоджень у виді закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, синця та крапкових крововиливів в тім`яній ділянці волосистої частини голови, визначено ступень їх тяжкості - легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, виключено вірогідність отримання вказаних тілесних ушкоджень внаслідок падіння чи самостійного їх заподіяння.

Таким чином, аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Однак, дане діяння вчинено ОСОБА_6 в стані неосудності, що підтверджується висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи №262 від 25.08.2015 року, в якому визначено, що остання в період інкримінованих їй дій внаслідок хронічного психічного захворювання не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В даний час також проявляє ознаки захворювання та потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Оскільки відомості про стан психічного здоров`я особи і надання психіатричної допомоги відповідно до ст..6 Закону №1489-ІІІ та принципу 6 додатку до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 18 лютого 1992 року №46/119 «Захист осіб із психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги» вважаються конфіденційними, то суд не наводить у судовому рішенні повний текст висновку судово-психіатричної експертизи із зазначенням діагнозів.

Відповідно до ч.2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Отже, ОСОБА_6 , як особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, до неї в силу ст..93 КК України слід застосувати примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КК України та роз`яснених даних в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 червня 2005 р. N 7 "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування", суд визначає вид примусового заходу медичного характеру залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.

Приймаючи до уваги клінічну форму психічного захворювання, динаміку позитивних змін після лікування в умовах стаціонару безпосередньо після вчинених дій, тяжкість скоєного діяння, яке класифікуються за ст..12 КК України як суспільно небезпечне діяння невеликої тяжкості, ступень небезпечності психічного хворого для себе та інших осіб ( зі способу та обставин діяння встановлених в ході кримінального провадження), а також враховуючи психічний стан та поведінку особи на час розгляду кримінального провадження, які свідчать про нормалізацію емоційного фону, впорядкованість поведінки, добровільне звернення до лікувального закладу для надання медичної психіатричної допомоги, суд дійшов висновку про відсутність потреби у госпіталізації особи до психіатричного закладу, однак про наявність підстав для застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, які забезпечать регулярне протирецидивне лікування за місцем проживання.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. ст.503-513 КПК України, на підставі ст. ст.93, 94 КК України, суд -

У Х В А Л И В:

Застосувати щодо ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку в зв`язку із вчиненням суспільно небезпечного діяння за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом 30 днів з дня її проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙОСОБА_1