Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3356/15-к
Провадження № 1-в/553/276/2015
У Х В А Л А

Іменем України

10.09.2015м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника ПВК ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, -

ВСТАНОВИВ:
У серпні 2015 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення. У заяві засуджений вказує, що він відбув 3/4 строку покарання, має дружну інваліда та малолітнього сина, тому вважає себе таким, що довів своє виправлення.

Прокурор у судовому засіданні заперечував щодо задоволення даного клопотання, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_5 має 13 стягнень, які не погашені та не зняті, заохочень не має, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

У судовому засіданні представники ПВК № 64 заперечував щодо задоволення клопотання засудженого.

Засуджений ОСОБА_5 своє клопотання підтримав.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, особової справи засудженого, приходить до висновку, що дане клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Частина 3 цієї ж статті КК України передбачає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Порядок дострокового звільнення від відбування покарання визначений ч. 3 ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу України. Зокрема, дана норма передбачає, що стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_5 має 11 стягнень, 1 раз поміщався до ДІЗО, заохочень не має.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що не можна переконливо стверджувати про виправлення засудженого та отримання ним права на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. На користь такого висновку свідчать і ті обставини, що засуджений ОСОБА_5 не має заохочень, а має не зняті та не погашені стягнення, не змінив свою поведінку в позитивний бік після накладення на нього стягнень.
Отже, аналізуючи поведінку ОСОБА_5 протягом усього періоду відбування покарання, враховуючи кількість і характер дисциплінарних стягнень, відсутність заохочень, суд приходить до висновку, що таку поведінку засудженого сумлінною визнати не можна, наявність не знятих та не погашених стягнень свідчить про те, що засуджених не довів своє виправлення, тому клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 152, 154 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення.

На ухвалу протягом семи діб з моменту її проголошення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду. Копія ухвали негайно після її проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1