Справа № 1-кп/679/20/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2015 року Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин кримінальне провадження №0000492 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Михайлівка Михайлівського району Приморського краю Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , працюючого мулярем у ТОВ "Касторбілдінг", з середньою спеціальною освітою, розлученого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, українця, громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частиною 2 статті 342, частиною 2 статті 345 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

02 жовтня 2014 року близько 13 години 30 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, неподалік буд. АДРЕСА_2 вчинив опір старшому оперуповноваженому КМСД Нетішинського МВ УМВС України в Хмельницькій області капітану міліції ОСОБА_4 , призначеній на посаду Наказом по особовому складу УМВС України в Хмельницькій області №161о/с від 23.05.2014 року та старшому оперуповноваженому СБНОН Нетішинського МВ УМВС України в Хмельницькій області капітану міліції ОСОБА_5 , призначеному на посаду Наказом по особовому складу УМВС України в Хмельницькій області №19о/с від 06.02.2014 року, які перебували в спецодязі співробітників МВС України та які, відповідно до ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ст.1 Закону України «Про міліцію», є працівниками правоохоронного органу і відповідно до «Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події», затвердженої наказом МВС України № 940 від 22.10.2012, несли службу в складі слідчо-оперативної групи Нетішинського МВ УМВС. Окрім того, ОСОБА_6 спричинив старшому оперуповноваженому КМСД Нетішинського МВ УМВС України в Хмельницькій області капітану міліції ОСОБА_4 тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості, під час виконання нею своїх службових обов`язків.

Так, 02.10.2014 року о 08 годині, згідно розстановки нарядів Нетішинського МВ, затвердженої начальником Нетішинського МВ УМВС України в Хмельницькій області підполковником міліції ОСОБА_8 , оперуповноважений СБНОН Нетішинського МВ УМВС України в Хмельницькій області капітан міліції ОСОБА_5 , спільно із оперуповноваженим КМСД Нетішинського МВ УМВС України в Хмельницькій області капітаном міліції ОСОБА_4 та іншими працівниками Нетішинського МВ УМВС заступили на службу в складі слідчо-оперативної групи.

О 13 годині 05 хвилин до чергової частини Нетішинського МВ УМВС України в Хмельницькій області по телефону спецлінії «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_6 вчинив із нею сварку. Після отриманого повідомлення, відповідно до п.2.1«Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події», затвердженої наказом МВС України № 940 від 22.10.2012 оперуповноважений СБНОН Нетішинського МВ УМВС України в Хмельницькій області капітан міліції ОСОБА_5 , спільно із оперуповноваженим КМСД Нетішинського МВ УМВС України в Хмельницькій області капітаном міліції ОСОБА_4 направились до будинку АДРЕСА_2 . Прибувши за вказаною адресою, знаходячись на вулиці, неподалік від згаданого домогосподарства, вони помітили ОСОБА_6 , який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, почав голосно викрикували, висловлювався на адресу працівників правоохоронного органу словами нецензурної лайки, поводив себе агресивно та на зауваження працівників міліції не звертав уваги. Реагуючи на порушення громадського порядку, згадані працівники міліції, діючи у відповідності до п.п.1,2 ч.1, ст.11 Закону України «Про міліцію» висловили ОСОБА_6 законну вимогу припинити протиправні дії та надати документ, що посвідчує його особу. В свою чергу ОСОБА_6 , на вимогу працівників міліції не припинив своїх протиправних дій, відреагував агресивно і продовжував висловлюватись в їхню адресу нецензурною лайкою та ігноруючи вимоги міліціонерів та усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники правоохоронного органу у форменому одязі, ОСОБА_6 умисно, протиправно вчинив активну фізичну протидію їх законним вимогам, зокрема умисно шарпав їх за формений одяг, вчиняючи активний фізичний опір працівникам правоохоронного органу, які виконували службові обов`язки, відштовхував їх від себе, намагаючись вчинити бійку. Окрім того, розірвав ОСОБА_5 формений одяг, а саме куртку. Також, вчиняючи активну фізичну протидію законним вимогам працівників міліції ОСОБА_6 умисно схопив рукою ліву ногу в області гомілки ОСОБА_4 , в результаті чого спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді синця та садна зовнішньої поверхні лівої гомілки у верхній третині, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості.

Внаслідок таких протиправних дій, ОСОБА_5 , діючи відповідно до вимог у п.п.4,6 ст.14 Закону України «Про міліцію» вирішив застосувати відносно ОСОБА_6 спеціальні засоби, а саме наручники. Під час намагання застосувати вказаний спеціальний засіб ОСОБА_6 продовжував чинити активний фізичний опір, а саме намагався вирватись, ховав руки та чинив фізичний супротив, який супроводжувався нецензурними вигуками. Після одягнення наручників, ОСОБА_6 було доставлено на приймальне відділення з метою медичного освідування.

Вищевказані дії ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.342 КК України, як вчинення опору працівнику правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків з охорони громадського порядку та за ч.2 ст.345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Під час судового провадження, 10 лютого 2015 року між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 укладена угода про примирення, згідно якої останній визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, у скоєному розкаявся, добровільно відшкодував шкоду. У вказаній угоді сторони погодили призначення ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.342 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч.2 ст.345 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточне покарання призначити у виді 90 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходив з наступного.

У судовому засіданні прокурор, обвинувачений, його захисник та потерпілі підтримали угоду про примирення, просили її затвердити. Обвинувачений ОСОБА_6 беззастережно визнав свою вину у вчинення кримінальних правопорушень, з узгодженим видом та мірою покарання погодився. Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що завдана йому майнова шкода відшкодована повністю.

Потерпіла ОСОБА_4 зазначила, що жодних претезій до обвинуваченого не має.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє свої права визначені в п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.

Також судом встановлено, що потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_4 повністю розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

На підставі пояснень обвинуваченого та потерпілих, суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 обґрунтовано кваліфіковані за ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України, які відповідно до ст.12 КК України є злочинами невеликої та середньої тяжкості відповідно.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст.ст.469, 471 КПК України, міра покарання, узгоджена потерпілими та обвинуваченим не суперечить вимогам КК України, зокрема ст.ст.65, 69 КК України, інтересам суспільства, відповідає загальним засадам призначення покарання, не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. При цьому враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується, має на утриманні двох малолітніх дітей, має постійне місце роботи, а також наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів - визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування шкоди.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджена сторонами міра покарання є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_6 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення між потерпілими та обвинуваченим від 10 лютого 2015 року, укладену між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000492.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частиною 2 статті 342, частиною 2 статті 345 КК України і призначити узгоджене в угоді про примирення покарання:

- за частиною 2 статті 342 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 850 гривень;

- за частиною 2 статті 345 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 1360 гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 1530 гривень.

Речові докази: пошкоджену куртку працівника міліції синього кольору, яка передана на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 - йому ж повернути.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити особисте зобов`язання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Хмельницької області через Нетішинський міський суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Головуюча: