Справа № 534/272/16-к
Провадження № 1-в/534/142/16
УХВАЛА

10 лютого 2016 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі : головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 засудженого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Комсомольську заяву засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від покарання
В С Т А Н О В И В :
Вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10.12.2014 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.190 КК України до одного року обмеження волі з іспитовим строком на 2 роки.
Ухвалою того ж суду від 02 липня 2015 року в зв`язку з невиконанням покладених судом обов`язків ОСОБА_4 був направлений для відбування покарання в Комсомольський ВЦ № 136, де відбуває покарання з 15 липня 2015 року..
04 лютого 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування по відношенню до нього положень ст.81 КК України.
Заслухавши пояснення засудженого, думку прокурора та дослідивши матеріали особової справи, суд вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для задоволення клопотання з таких мотивів:
Як встановлено судом, ОСОБА_4 відбуває покарання в Комсомольському ВЦ № 136 з 15 липня 2015 року. Протягом часу відбуття покарання в установі отримав 2 стягнення, накладені правами начальника СПС, які на час розгляду клопотання засудженого достроково не зняті і не погашені в установленому законом порядку. Згідно із представленною характеристикою (а.о.с. 26) ОСОБА_4 «не працевлаштований, свого часу був звільнений з контрагентського об`єкта НВП «Фероліт» за порушення трудової дисципліни, до роботи відносився посередньо, потребує контролю збоку адміністрації установи, на заходи виховного характеру реагує посередньо, правильні висновки для себе не робить».
30 листопада 2015 року спільним рішенням органу КВЦ №136 та спостережної комісії виконкому Комсомольської міської ради ОСОБА_4 визнаний таким, що не довів своє виправлення, а отже не набув право на УДО (а.о.с.28).
Вирішуючи питання щодо обгрунтованості заявленого засудженим клопотання, суд виходить з наступного:
Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму ВСУ Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарння і заміну невідбутої частини покарння більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Незначний / 6 місяців / термін, протягом якого засуджений відбуває покарання у виправному центрі, та отримання ним двох стягнень, які не є погашеними на час розгляду клопотання, за умови, що протягом часу відбуття покарання в КВЦ №136 засудженим не було отримано жодного заохочення, за наявності посередньої характеристики на особу засудженого, в сукупності не дають суду підставу дійти висновку, що останній довів своє виправлення, оскільки можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.81 КПК України пов`язана Законом лише з сукупною наявністю двох складових сумлінної поведінки та ставлення до праці, з огляду на що, суд, керуючись ст. 81 КК України, ст. 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 відмовити.
На ухвалу суду протягом 7 діб з дня її оголошення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Полтавської області.

Суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом:
Суддя ОСОБА_1