АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2046/15 Справа № 205/4977/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у м. Дніпропетровську, Дніпропетровської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001358, за апеляційними скаргами ОСОБА_8 , та його захисника ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2015 року, яким:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Апостолове Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2010 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 07 серпня 2013 року умовно достроково на невідбутний строк в 1 рік 4 місяці 11 днів,

засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_8 22 квітня 2015 року, близько 20 годині 00 хвилин, знаходячись за місцем свого тимчасового мешкання у квартирі АДРЕСА_3 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігав, діючи повторно, з корисливої зацікавленості, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_10 , а саме: лічильник холодної води вартістю 450 грн.; газовий лічильник вартістю 3000 грн.; внутрішнє обладнання газової печі «Марина» вартістю 500 грн.; внутрішнє обладнання газової колонки «Аміна» вартістю 1200 грн.; два змішувача води загальною вартістю 480 грн.; компресор з холодильника «Норд» вартістю 1500 грн.; двигуни з пральної машини «Сатурн» загальною вартістю 1500 грн.; водопровідні пластикові труби та фітинги у кількості 15 шт. загальною вартістю 300 грн.; телевізор «Айва» вартістю 500 грн., а всього на загальну суму 9 430 грн., після чого з викраденим майном з місця злочину зник.

Не погодившись з вироком суду,обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 , подали апеляційні скарги, в яких порушують питання про зміну вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання на більш м`яке, звільнивши ОСОБА_8 від відбуття покарання з випробуванням.
Обґрунтовуючи свої апеляційні скарги обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 зазначили, що вирок районного суду підлягає зміні у зв`язку з тим, що покарання призначене у вигляді двох років позбавлення волі, за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та особі обвинуваченого.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_11 , яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг та вважала вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження, вивчивши і проаналізувавши доводи, що містяться в апеляційних скаргах, зіставивши їх з наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.404 КПК в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги. Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які обвинуваченим не оспорювалися і стосовно яких відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України докази не досліджувалися, не перевіряються. Тому суд апеляційної інстанції виходить з того, що було встановлено вироком суду першої інстанції.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновок суду про винність раніше судимого обвинуваченого в таємному викраденню чужого майна, вчинене повторно за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, підтверджуються зібраними органами досудового розслідування та дослідженими у судовому засіданні доказами, які отримали належну правову оцінку.

Як вбачається з апеляційних скарг, обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_12 висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185 КК України не оспорюють.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника що призначене покарання, за своєю суворістю не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При визначенні покарання ОСОБА_8 суд урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу обвинуваченого, обставини, що впливають на покарання.
Зокрема, суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що обвинувачений хоча і визнав себе винним у вчиненому ним злочину, який віднесений до категорії середньої тяжкості, однак раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини і схильний до продовження протиправної поведінки.
З урахуванням наведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції з додержанням вимог ст. 65 КК України, обґрунтовано дійшов до висновку про відсутність підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_8 та призначив покарання у вигляді позбавлення волі.
Колегія суддів не вбачає також підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України, оскільки ОСОБА_8 неодноразово засуджувався за аналогічні злочини, будь-яких обставин,
що істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину судом не встановлено.
З огляду на викладене суд, дотримуючись вимог ст.ст.50, 65 КК України, призначив ОСОБА_8 покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Тому не має підстав вважати таке покарання є явно несправедливим унаслідок його суворості, про що йдеться в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника. З цих же підстав апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_13 задоволенню не підлягають.
При перевірці матеріалів кримінального провадження істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування вироку суду 1-ї інстанції колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2015 року відносно ОСОБА_9 , засудженого за ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанції відносно ОСОБА_8 може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з моменту отримання ухвали .

Судді