Номер провадження: 11-кп/785/1078/15
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.09.2015 року м. Одеса
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_8 ,

представника служби у справах дітей ОМР - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-04.06.2013 року Миколаївським районним судом Одеської області за ст.185 ч.3 КК України до 1 року позбавлення волі;

-17.09.2013 року Миколаївським районним судом Одеської області за ст.185 ч.2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 04.06.2014 року по відбуттю покарання,

визнано винним та засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 259 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч.1 ст.259 КК України - у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.259 КК України (із застосуванням ст.69 КК України) - у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- на підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 остаточно визначене покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі,

ВСТАНОВИЛА:
Вищевказаним вироком обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин.

10.06.2014 року, о 22 годині 26 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік залізничного вокзалу станції "Одеса - Головна", розташованого за адресою: м. Одеса, Привокзальна площа, буд. 2, діючи навмисно, з метою дестабілізації роботи вказаного підприємства та відволікання сил правоохоронних органів від виконання своїх завдань з охорони громадянського порядку, за допомогою таксофонного апарату здійснив дзвінок на спецлінію оператора «102» ОМУ ГУ МВС України в Одеській області та повідомив відомості, що не відповідають дійсності, а саме про те, що будівлю вказаного залізничного вокзалу заміновано, достовірно знаючи про те, що дане повідомлення є хибним і не відповідає дійсності.

В результаті своїх навмисних дій ОСОБА_7 дестабілізував діяльність залізничного вокзалу станції "Одеса - Головна", оскільки в результаті належного реагування на його завідомо неправдиве повідомлення про загрозу безпеці громадян до місця події були викликані співробітники ГУ МВС України та ГУ МНС України в Одеській області, які провели евакуацію людей, які знаходились у приміщенні вокзалу, та провели заходи з пошуку можливого вибухового пристрою.

Продовжуючи свої злочинні дії, 12.06.2014 року, о 18 годині 37 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік від залізничного вокзалу станції "Одеса - Головна", розташованого за адресою: м. Одеса, Привокзальна площа, буд. 2, діючи повторно, навмисно, з метою дестабілізації роботи вказаного підприємства та відволікання сил правоохоронних органів від виконання своїх завдань з охорони громадянського порядку, за допомогою таксофонного апарату здійснив дзвінок на спецлінію оператора «102» ОМУ ГУ МВС України в Одеській області та повідомив відомості, що не відповідають дійсності, а саме про те, що будівлю вказаного залізничного вокзалу заміновано, достовірно знаючи про те, що дане повідомлення є хибним і не відповідає дійсності.

В результаті своїх навмисних дій ОСОБА_7 дестабілізував діяльність залізничного вокзалу станції "Одеса - Головна", оскільки в результаті належного реагування на його завідомо неправдиве повідомлення про загрозу безпеці громадян до місця події були викликані співробітники ГУ МВС України та ГУ МНС України в Одеській області, які провели евакуацію людей, які знаходились у приміщенні вокзалу та провели заходи з пошуку можливого вибухового пристрою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції змінити і призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, мотивуючи свої вимоги тим, що він є неповнолітнім, усвідомив свою провину і прагне до працевлаштування та нормального життя.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8 і представника служби у справах дітей ОМР ОСОБА_9 , які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого і просив вирок суду першої інстанції залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Фактичні обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення в апеляційній скарзі не оспорюються.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з цим, положення ч.2 ст.404 КПК України дозволяють апеляційному суду вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується положення обвинуваченого.
Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04.06.2010 року "Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки", у випадку, якщо вчинені злочини, крім повторності, не утворюють сукупності та відповідають одному і тому ж складу злочину, їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується по двом епізодам, які відповідають одному і тому ж складу злочину ч.2 ст.259 КК України.
З урахуванням викладеного колегія суддів доходить висновку про те, що ч.1 ст.259 КК України була зайво інкримінована ОСОБА_7 і підлягає виключенню з його обвинувачення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 зростав без батьків і виховувався в інтернаті, після відбуття покарання за попередній злочин утримувався в притулку, на теперішній час продовжує бути неповнолітнім, свою провину у вчиненні злочину визнав повністю, у скоєному розкаявся.
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 обґрунтовано застосував положення ст.69 КК України і призначив йому покарання нижче нижньої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.259 КК України, однак не зменшив йому покарання в достатній мірі, у зв`язку з чим вирок підлягає зміні з підстав невідповідності призначеного покарання особі обвинуваченого.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а вирок Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.2015 року - зміні з виключенням з кваліфікації дій ОСОБА_7 ч.1 ст.259 КК України і посилання на ст. 70 КК України та призначенням останньому необхідного і достатнього для його виправлення та перевиховання покарання.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити частково.
Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.2015 року відносно ОСОБА_7 - змінити.

Виключити з обвинувачення ОСОБА_7 ч.1 ст.259 КК України як зайво інкриміновану, а також посилання на ст.70 КК України.
За ч.2 ст.259 КК України із застосуванням ст.69 КК України призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 1 (одного) року і 6 (шести) місяців позбавлення волі.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з моменту отримання ним копії зазначеної ухвали.
Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4