У Х В А Л А

07 листопада 2015 року м.Житомир

Корольовський районний суду м. Житомира у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши клопотання слідчого військової прокуратури Житомирського гарнізону майора юстиції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кованчик Полтавського району Полтавської області, українець, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий, одружений, військовослужбовець військової частини-польова пошта НОМЕР_1 . -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні військової прокуратури Житомирського гарнізону знаходиться кримінальне провадження внесене 30.09.15р. до ЄРДР за № 0000504 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 04.08.2015 старший солдат ОСОБА_7 призваний за мобілізацією на військову службу до Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходить військову службу у військовій частині-польова пошта НОМЕР_1 та, відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважається таким, що проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. Станом на 28.09.2015 старший солдат ОСОБА_7 проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді курсанта 2 навчального взводу 3 навчальної роти 1 навчального батальйону.

У цій же військовій частині, станом на 28 вересня 2015 року, проходили військову службу військовослужбовці, призвані на військову службу під час мобілізації, старший солдат ОСОБА_7 та солдат ОСОБА_8 .

Згідно з положеннями ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, сержант ОСОБА_9 під час проходження військової служби являється начальником за військовим званням по відношенню до солдата ОСОБА_8 , а старший солдат ОСОБА_7 та солдат ОСОБА_8 у відносинах підлеглості між собою не перебувають.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників до підлеглих без приниження їх особистої гідності, та зобов`язує додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, наказів командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Разом з тим, старший солдат ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 і достовірно знаючи вищевказані статутні вимоги, які регламентують взаємовідносини між військовослужбовцями, маючи на меті відкрито продемонструвати приниження честі та гідності військовослужбовця, свою удавану перевагу, діючи групою осіб разом з сержантом ОСОБА_9 , застосував до свого співслужбовця солдата ОСОБА_8 , фізичне насильство.

Так, 28 вересня 2015 року близько 12 год. 00 хв., сержант ОСОБА_9 разом з старшим солдатом ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу армійського намету 2 навчального взводу у наметовому містечку військової частини НОМЕР_2 на території НОМЕР_3 загальновійськового полігону високомобільних десантних військ, що дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на застосування насильства щодо підлеглого, з метою приниження особистої честі і гідності та спричинення фізичного болю і моральних страждань військовослужбовцю та демонстрації своєї уявної переваги, використовуючи як привід запізнення останнім зі звільнення, діючи умисно групою осіб, в порушення ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, грубо порушуючи порядок проходження військової служби, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в умовах особливого періоду, застосували щодо солдата ОСОБА_8 фізичне насильство, нанісши йому не менше 8 ударів руками обох рук стиснутими в кулак, а саме, сержант ОСОБА_9 наніс не менше 5 ударів по обличчю, а старший солдат ОСОБА_7 наніс не менше 3 ударів по обличчю та тулубу.

Своїми діями сержант ОСОБА_9 та старший солдат ОСОБА_7 спричинили солдату ОСОБА_8 відкритий перелом кісток носу зі зміщенням уламків, закриту черепно-мозкову травму, синець у вигляді метелика на спинці носа з переходом в навколоорбітальні ділянки правого та лівого ока, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2030 від 02.10.2015, утворилися в результаті дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею і могли виникнути від ударів рукою затиснутою в кулак, та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

В подальшому, 28 вересня 2015 року близько 12 год. 00 хв., сержант ОСОБА_9 разом з старшим солдатом ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу армійського намету 2 навчального взводу у наметовому містечку військової частини НОМЕР_2 на території НОМЕР_3 загальновійськового полігону високомобільних десантних військ, що дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на застосування насильства щодо підлеглого, з метою приниження особистої честі і гідності та спричинення фізичного болю і моральних страждань військовослужбовцю та демонстрації своєї уявної переваги, в порушення ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, грубо порушуючи порядок проходження військової служби, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в умовах особливого періоду, пред`явили необґрунтовані претензії солдату ОСОБА_8 з приводу того, що з вини останнього йому не було надане звільнення та застосували щодо солдата ОСОБА_8 фізичне та психічне насильство, що характеризувалося злобно-образливим ставленням до потерпілого, а саме, сержант ОСОБА_9 та старший солдат ОСОБА_7 , супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою, примусив солдата ОСОБА_8 копати на території розташування підрозділу яму для сміття за допомогою столової ложки, що останній, побоюючись повторного застосування щодо нього фізичного насильства, вимушений був зробити.

Таким чином, своїми умисними діями старший солдат ОСОБА_7 групою осіб з сержантом ОСОБА_9 , вчинив застосування насильства щодо підлеглого, вчинені в умовах особливого періоду, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 426-1 КК України.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а саме:

- протоколами допитів потерпілого ОСОБА_8 від 05.10.2015 та 26.10.2015;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ;

- іншими доказами, що отримані під час досудового розслідування, в їх сукупності.

07 листопада 2015 року старшому солдату ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 426-1 КК України.

У кримінальному провадженні №0000504 підозрюється ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кованчик Полтавського району Полтавської області, українець, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий, одружений, військовослужбовець військової частини-польова пошта НОМЕР_1 .

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 кваліфікується за ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 426-1 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 являється військовослужбовцем, внаслідок чого має міцні соціальні зв`язки в середовищі військовослужбовців, в разі обрання щодо нього запобіжного заходу не позбавленого з обмеженням волі, існує ризик того, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також існує ризик того, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тобто існують ризики, передбачені п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, слідчий та прокурор вважають, що тримання ОСОБА_7 під вартою є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного на час досудового розслідування кримінального провадження та його судового розгляду. Застосування ж більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні слідчий, та процесуальні прокурори клопотання підтримали з наведених вище підстав.

Підозрюваний та захисник щодо клопотання заперечили, вказали на недоведеність обставин побиття ОСОБА_7 ОСОБА_8 , а також завдання останньому психологічного насильства.

Сторона захисту вважає, що достатнім запобіжним заходом буде домашній арешт. Вказала на наявність у підозрюваного статусу учасника бойових дій, на позитивну характеристику, на наявність міцних соціальних звязків.

Дослідивши клопотання та надані докази, заслухавши думку слідчого і прокурора, пояснення підозрюваного, захисника слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, скільки з матеріалів справи вбачається наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.426-1 КК України. Зокрема, на вчинення підозрюваним кримінального правопорушення вказують у своїх показах потерпілий, а також свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також в протоколі пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 24.10.2015р. ОСОБА_11 впізнав на фотознімку ОСОБА_7 , як особу, яка наносила удари солдату ОСОБА_8 в обличчя. Зважаючи на наявність великого кола осіб, які бачили обставини вчинення кримінального правопорушення, частина з яких були допитані як свідки, а частину з яких слідству необхідно встановити, беручи до уваги місце події, вбачаються підстави вважати, що підозрюваний може винити дії передбачені ч.1 ст. ст. 177 КПК України (наявність ризиків визначених ст.177 КПК України), а саме: переховуватися від слідства та суду, вливати на потерпілого, свідків та доведеність слідчим неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Також, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вказаних вище підстав, слідчий суддя бере до уваги строк покарання, що загрожує підозрюваному у разі доведеності вини.

Разом з тим, виходячи з обставин справи, відсутність судимості у ОСОБА_7 , міцні соціальні зв`язки, наявність постійного місця проживання, позитивну характеристику, участь в бойових діях, поведінку підозрювано до моменту оголошення підозри, слідчий суддя вважає за можливе встановити менший строк тримання під вартою, а також визначити суму застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу.

Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя вважає, що визначений в п.2 ч.5 ст. 182 КПК України максимальний розмір застави в змозі забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а тому заставу слід призначити у розмірі 80 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого військової прокуратури Житомирського гарнізону майора юстиції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити строк дії ухвали до 07.12.2015р.

Строк дії ухвали та тримання під вартою обчислювати з 07.11.2015р. 18год. 00хв.

Одночасно визначити розмір застави у межах 80 мінімальних заробітних плат, що в сумі становить 110240грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Корольовського районного суду м.Житомира.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у разі внесення застави наступні обов`язки:

1) прибувати на кожну вимогу до суду, прокурора, та до слідчого;

2) не відлучатися за межі місця дислокації (проживання, перебування) без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 ,а також з іншими свідками у справі.

У разі не виконання вказаних вище обов`язків застава буде звернена в дохід держави та може бути вирішено питання про застосування іншого запобіжного заходу.

Вказані вище обов`язки покладаються на підозрюваного впродовж двох місяців з моменту внесення застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі слідчого ізолятора м. Житомира.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_7 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1