АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1480/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 309 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 24 червня 2015 року у кримінальному провадженні № 0001278 стосовно обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в

м. Києві, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 27 лютого 2012 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік та 04 липня 2012 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 24 червня 2015року

ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Судом вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні.

За вироком суду, ОСОБА_8 10 лютого 2015 року приблизно о 22 годині 30 хвилин, перебуваючи по вул. Тулузи в м. Києві, у невстановленої слідством особи для власного вживання без мети збуту незаконно повторно придбав наркотичний засіб смолу канабісу (гашиш), масою 0,987 г., який незаконно повторно зберігав при собі без мети збуту до часу його вилучення в цей же день, приблизно о 23 годині, працівниками міліції.

Судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 проводився згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини провадження, встановлені судом, доведеність винуватості та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, просить змінити вирок Святошинського районного суду м. Києва від 24 червня 2015 року та призначити ОСОБА_8 менш суворе покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.

На обґрунтування наведеного захисник зазначає, що при призначенні ОСОБА_8 покарання суд не в повній мірі врахував обставини, які його пом`якшують, зокрема, щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, клопотання релігійної громади «Сила віри» № 6 від 22 червня 2015 року, яку відвідує ОСОБА_8 , про взяття його на поруки та прохання не застосовувати до нього реальної міри покарання, а також особу ОСОБА_8 , який на час вчинення злочину хоч і неофіційно, але працював, та на даний час працює в ТОВ «Полібудсервіс плюс».

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , котрі, не оспорюючи вид та розмір покарання, яке було призначено обвинуваченому судом першої інстанції, уточнили апеляційні вимоги і просили пом`якшити призначене обвинуваченому покарання шляхом застосування положень ст. 75 КК України та звільнення від його відбування з випробуванням, заперечення прокурора щодо доводів апеляційної скарги захисника, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження, підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються, а тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчинене повторно є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час судового провадження колегія суддів не вбачає.

При призначенні обвинуваченому покарання, судом першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховані ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, обставина, яка пом`якшує покарання, щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також дані про особу ОСОБА_8 , який раніше судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, відвідує релігійний заклад, не одружений, не працює, не перебуває на спеціальних обліках, отже суд правильно визначив йому покарання у виді позбавлення волі в мінімальній межі санкції ч. 2 ст. 309 КК України, врахувавши при цьому, що цим законом не передбачено альтернативного до позбавлення волі покарання.

В суді апеляційної інстанції міру покарання, призначену судом першої інстанції, у виді позбавлення волі на строк два роки обвинувачений та захисник не оспорювали.

Що стосується доводів апеляційної скарги, які пов`язані з твердженням захисника про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, то, на думку колегії, вони заслуговують на увагу.

За приписами ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням, окрім наявності обов`язкових умов для застосування, а саме призначення покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження або позбавлення волі на строк не більше п`яти років, допустиме тоді, коли суд дійде висновку, що виходячи із тяжкості злочину, особи винного та інших обставин виправлення засудженого можливе без відбування покарання.

За змістом вироку суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 повинно відбуватися в умовах ізоляції від суспільства.

Проте, досліджуючи зазначене питання на підставі матеріалів кримінального провадження та додаткових документів, наданих стороною захисту щодо особи обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини кримінального провадження, відношення обвинуваченого до своїх дій та їх засудження, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також, не дивлячись на те, що ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, ті позитивні зміни, які відбулися в його житті як на час постановлення вироку, а це відвідування служінь релігійної громади ХЦПЄ «Сила Віри», так і на даний час, зокрема, зайняття суспільно-корисною працею, позитивна характеристика з місця роботи у ТОВ «Полібудсервіс плюс», де ОСОБА_8 працює з 25 червня 2015 року на посаді фасадник-висотник і користується повагою у керівництва та колег, а також розпочате лікування в Міському лікувально-консультативному центрі, що свідчить про бажання ОСОБА_8 позбутися залежності від вживання наркотичних засобів, дають підстави вважати, що обвинувачений став на шлях виправлення і на даний час не становить підвищеної суспільної небезпеки, тобто його виправлення та попередження вчинення нових злочинів можливо досягти без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в розмірі, визначеному судом першої інстанції, із застосуванням положень ст. 75, 76 КК України, буде відповідати не тільки вимогам ст. 65 КК України, а й узгоджуватися з вимогами ст. 50 КК України.

За таких обставин апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні в частині призначеного покарання шляхом застосування положень ст.ст. 75, 76 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 24 червня 2015 року стосовно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного йому цим вироком за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки з випробуванням, з іспитовим строком два роки та на підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В решті вирок Святошинського районного суду м. Києва від 24 червня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

________________ _______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3