Справа № 11а-871/10
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

3 грудня 2010 року колегія суддів Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Макойди З.М.,

суддів апеляційного суду Гаврилова В.М. та Марітчака Т.М.,

за участю прокурора Гнатіва ЯЛ.,

засудженої ОСОБА_1

та її захисника ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні у м. Львові апеляції засудженої ОСОБА_1 та її захисника ОСОБА_2 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 22.06.2010 року, яким, -

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, українку, громадянку України, розлучену, непрацюючу, інваліда 3 групи, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судиму, проживаючу за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнано винною та засуджено: за ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі: за ч. 2 ст. 185 КК України - на 4 (чотири) роки позбавлення волі. Згідно ст. 70 КК України, ОСОБА_1 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Цим же вироком суду ОСОБА_1 за ст. 304 КК України виправдано. Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_1 - взяття під варту, до вступу вироку в законну силу, залишено без зміни.

Вироком Личаківського районного суду м. Львова С. ОСОБА_1 засуджена за те, що 27.06.2008 року, близько 16.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у приміщенні ЛКП "Граніт", що на вул. Бортнянського, 17, у м . Львові, шляхом вільного доступу підійшла до столу, на якому знаходилась жіноча сумочка потерпілої ОСОБА_3, звідки таємно викрала гаманець вартістю 150 грн., в якому знаходились гроші у сумі 50 грн. та кредитна картка, на рахунку якої було 5 000 грн. Після цього, ОСОБА_1 вийшла із приміщення ЛКП і зняла у подальшому з кредитної картки 5 000 грн., спричинила потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 5 200 грн.

Крім цього, засуджена ОСОБА_1 12.05.2009 року, близько 15.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, перебуваючи у приміщенні магазину оптики "Фільман". що на вул. Зеленій, 1, у м. Львові, побачила, що в магазині на стільці знаходиться жіноча сумочка чорного кольору потерпілої ОСОБА_4, і, скориставшись тим, що остання залишила її без нагляду, таємно викрала вищевказану сумку вартістю 350 грн., в якій знаходились: мобільний телефон "Sagem MY X-5" вартістю 600 грн.; гаманець чорного кольору вартістю 250 грн., в якому були гроші на загальну суму 150 грн.; парасоля коричневого кольору з візерунками вартістю 150 грн. та набір косметики на загальну суму 220 грн., а всього викрала майно на загальну суму 1 720 грн.

Крім того, ОСОБА_1 19.06.2009 року, близько 18.05 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, перебуваючи у приміщенні магазину "Львівські сувеніри і Феншуй" на пл. Кропивницького, у м. Львові, скориставшись тим, потерпіла Т. Варфоломеєва залишила свою сумочку без нагляду, перехилившись через прилавок, взяла вищевказану сумку вартістю 26 грн., в якій знаходились брелок у вигляді "Око Фатіми" вартістю 20 грн., мобільний телефон марки "LG М4410" вартістю 685 грн.. в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв'язку "Київстар" вартістю 22 грн.. на корпусі мобільного телефону був брелок у вигляді "Хотея" вартістю 5 грн.. гаманець торгової марки "Royal" вартістю 18 грн., в якому були гроші у сумі 200 грн., а всього викрала майна на загальну суму 981 грн. Однак виконавши всі дії, які ОСОБА_1 вважала необхідними для доведення злочину до кінця, не довела свій злочинний умисел до кінця через причини, які не залежали від її волі, оскільки була затримана потерпілою Т. Варфоламеєвою.

Крім цього, ОСОБА_1 06.07.2009 року, близько 14.05 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, перебуваючи у приміщенні магазину "Ролада", на вул. 1. Франка, 9. у м. Львові, побачивши, що неподалік від примірочної кімнати, на дивані, знаходився мобільний телефон Samsung L310" вартістю 1 770 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв'язку "Київстар" вартістю 30 грн., картка пам'яті вартістю 200 грн., потерпілої ОСОБА_5, поставила свою сумочку на вищевказаний мобільний телефон та зайшла у примірочну, де приміряла вибрану! магазині сукню, у подальшому підійшла до дивана і таємно викрала вищезазначений мобільний гелефон, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 шкоду на загальну суму 2 000 грн.

В апеляції захисник засудженої адвокат ОСОБА_2 просить змінити вирок Личаківського районного суду м. Львова від 22.06.2010 року в частині визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, за епізодами викрадення майна у потерпілих ОСОБА_3. ОСОБА_4 і в цій частині кримінальну справу закрити, у зв'язку з однобічністю та неповнотою досудового слідства, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону і неправильним застосування кримінального закону.

Також просить призначити ОСОБА_1 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України з урахуванням усіх обставин, які впливають на призначення покарання, застосувавши при цьому до ОСОБА_1 правила ст. 75 КК України і звільнити її від відбування покарання з випробуванням. Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 уже за 50 років, вона серйозно хвора і до 2006 року була інвалідом II групи, а в даний час є інвалідом III групи. На утриманні засудженої ОСОБА_1 знаходиться престаріла 75-річна матір, яка прикута до ліжка і не може самостійно пересуватись. Перебуваючи на волі ОСОБА_1 є єдиною, хто забезпечував життєдіяльність матері, оскільки остання не в стані придбати навіть продукти харчування.

Захисник просить взяти до уваги і те, що незважаючи на позбавлення ОСОБА_1 опікунства над малолітнім 10-річний ОСОБА_6, після виходу на волю вона буде єдиною, хто здійснюватиме піклування про дитину. Між ними існує тісний родинний зв'язок, засуджена вважає його рідним сином, а він її називає своєю мамою. У ОСОБА_6 немає інших родичів, крім майже 80-ти річної бабусі, яка, зрозуміло, не може здійснювати з за ним необхідний догляд. Дана обставина має істотне значення при визначенні ОСОБА_1 розміру покарання.

Крім того, апелянт звертає увагу, що ОСОБА_1 має постійне місце проживання, позитивно характеризується, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, раніше не судима, в судовому засіданні частково визнала свою вину і у вчиненому розкаялася, і добровільно відшкодувала потерпілим заподіяну шкоду.

ОСОБА_7 ОСОБА_1 в апеляції просить пом'якшити обране їй судом першої інстанції покарання, посилаючись на вищевказані її захисником обставини. В судовому засіданні засуджена ОСОБА_1 просить вирок суду першої інстанції скасувати, а справу направити на додаткове розслідування.

Заслухавши доповідача, прокурора про залишення вироку суду першої інстанції без змін, засуджену ОСОБА_1 та її захисника ОСОБА_2 про скасування вироку суду і направлення справи на додаткове розслідування, перевіривши матеріали кримінальної справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляції засудженої ОСОБА_1 та її захисника ОСОБА_2 підлягають до часткового задовольнення, а вирок Личаківського районного суду м. Львова від 22.06.2010 року -до скасування з наступних підстав.

Досудовим слідством правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за епізодом замаху на таємне, повторне викрадення майна потерпілої Т. Варфоломеєвої за ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 185 КК України, тобто як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна вчиненого повторно.

Однак, як убачається з вироку, суд першої інстанції неправильно кваліфікував дії засудженої ОСОБА_1 за епізодом замаху на таємне викрадення майна Т. Варфоломеєвої, не вказавши частину ст. 15 КК України за якою належить кваліфікувати замах на таємне викрадення чужого майна, натомість кваліфікував дії ОСОБА_1 за цим епізодом за ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України.

Неправильне застосування кримінального закону полягає в неправильному застосуванні норм як Особливої, так і Загальної частини Кримінального кодексу. Неправильним застосуванням закону є відсутність у резолютивній частині вироку посилання на статтю (її частину, пункт) кримінального закону, застосовану судом.

Як убачається з постанови про пред'явлення обвинувачення (т 2, а.с. 187) та обвинувального висновку (т. 2. а.с. 255) ОСОБА_1 пред'явлено обвинувачення у вчиненні 13.05.2009 року замаху на таємне, викрадення майна потерпілої Т. Варфоломєєвої, вчиненого повторно, тобто у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України.

Однак, суд першої інстанції не вказав у своєму вироку закінчений замах у ОСОБА_1 чи незакінчений, тобто не вказав частину ст. 15 КК України, щодо підсудної, що перешкодило суду постановити законний, обгрунтований та справедливий вирок у справі.

Крім того, на думку колегії суддів, за епізодом таємного викрадення майна 12.05.2009 року у потерпілої ОСОБА_4, дізнання та досудове розслідування проведено однобічно та неповно. Так, 24.05.2009 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи за епізодом таємного викрадення майна у потерпілої ОСОБА_4 у зв'язку з відсутністю складу злочину (т. 2, а.с. 159), оскільки вартість викраденого майна, вказаного потерпілою була 720 грн., а на час викрадення цього майна, кримінальна відповідальність наставала при викраденні чужого майна вартістю понад 907,50 грн. На підставі пояснення ОСОБА_4 від 06.08.2009 року про вартість викраденого майна 1 720 грн. постанова про відмову в порушенні кримінальної справи 07.08.2009 року була скасована прокурором і щодо ОСОБА_1 порушено кримінальну справу за ознаками ч. 1 ст. 185 КК України (т. 2, а.с. 166).

Однак, під час проведення досудового розслідування не було усунуто суперечності потерпілої ОСОБА_4 щодо вартості викраденого у неї майна. Зокрема, слідчим не було призначено судово-товарознавчої експертизи щодо визначення вартості цього майна. Під час судового розгляду справи, суд не виправив ці недоліки досудового слідства і визнав ОСОБА_1 винною за епізодом таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_4 вартістю 1 720 грн.

Всі ці порушення вимог кримінально-процесуального закону, на переконання колеги суддів, є істотними, вони перешкодили суду першої інстанції постановити законний, обґрунтований та справедливий вирок, а тому даний вирок необхідно скасувати відповідно до ч. 1, 2 ст. 370, ч. 1 ст. 367 КПК України.

Вирішуючи питання про подальше скерування даної кримінальної справи, після скасування вироку суду, колегія суддів приходить до переконання, що вищезазначені недоліки можна усунути під час розгляду справи судом першої інстанції, а тому дану кримінальну справу необхідно направити на новий судовий розгляд.

Колегія суддів вважає за необхідне, запобіжний захід щодо ОСОБА_1 залишити попередній -

взяття під варту.

Керуючись ст.ст. 362-367 КПК України, колегія суддів, - /д'

ухвалила:

апеляцію засудженої та її захисника задовольнити частково, а вирок Личаківського районного суду м. Львова від 22 червня 2010 року про засудження ОСОБА_1 за ст. 15 - ч. 2 ст. 185. ч. 2 ст. 185, 70 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд в цей же суд, в іншому складі суддів.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_1 залишити попередній - взяття під варту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

підпис підпис підпис

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10