11-кп/775/103/2016(м)
221/3262/15-к

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати по кримінальним справам Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі (пр. Леніна,1-в), кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на вирок Волноваського районного суду Донецької області від 14 грудня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Волновахи, громадянка України, раніше не судима, приватний підприємець

засуджена за ст.286ч.1 КК України і призначене покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 3400 грв. без позбавлення права керування транспортними засобами.

В С Т А Н О В И Л А

За вироком суду ОСОБА_9 визнана винною і засуджена за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.

Обвинувачена ОСОБА_9 09.06.2015 року приблизно о 9 год.30 хв. керуючи технічно справним автомобілем Ford В-max реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїжджій частині вул. Леніна в м. Волноваха в напрямку автошляху сполученням «Слов`янськ Донецьк Маріуполь», виявила злочинну недбалість, що виразилась в неуважності та необережності при управлінні транспортним засобом, в порушення вимог п.13.1 Правил дорожнього руху при зміні дорожньої обстановки не обрала безпечну дистанцію внаслідок чого сталося зіткнення передньою частиною автомобіля Ford В-max реєстраційний номер НОМЕР_1 з задньою частиною скутера Suzuki AZ 30 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , який отримав тілесні ушкодження середньої ступені тяжкості.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 просить вирок скасувати і постановити новий, яким призначити обвинуваченій ОСОБА_9 покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 3400 грв. з позбавленням права керуванням транспортними засобами строком на три роки та стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 12000 грв. Вказує, що суд визнав обставиною, що пом`якшує покарання каяття обвинуваченої. Але вона весь час намагалася перекласти на нього відповідальність, не вибачилась перед ним і не відшкодувала йому ні матеріальну, ні моральну шкоду. При визначені розміру моральної шкоди, суд не врахував стан його здоровья, що він не міг використовувати руку і плече довгий час, що перешкоджало йому самостійно за собою доглядати, він був вимушений звертатися за сторонньою допомогою, також він не міг доглядати за своїм садом у наслідок чого він прийшов у занепад, а це спричиняло йому значні моральні страждання.

Заслухавши суддю-доповідача, потерпілого який підтримав доводи апеляційної скарги; обвинувачену ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_10 , які заперечували проти доводів апеляційної скарги; прокурора, на думку якого вирок є законний і обґрунтований, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності із ч.2ст.409 КПК України, підставами для скасування або зміни вироку при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно із ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість, або суворість.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_9 , дав належну юридичну оцінку її діям і у відповідності із вимогами норм КК України кваліфікував її дії.

Разом з тим, призначаючи покарання, суд першої інстанції в не достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання і не мотивував свій висновок про можливість виправлення обвинуваченої без позбавлення її права керування транспортними засобами на певний строк. При цьому судом першої інстанції брались до уваги такі дані про особу обвинуваченої, як те, що вона раніше не судима , працює, має двох дітей, вагітна, добре характеризується, щиро розкаялася у вчиненому. З такими висновками колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не відповідають матеріалам кримінального провадження, із яких вбачається, що обвинувачена після ДТП не вжила ніяких заходів для надання медичної допомоги потерпілому; не відшкодувала заподіяну потерпілому ні матеріальну, ні моральну , а у судовому засіданні заперечувала проти вимог потерпілого, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно урахував, як пом`якшуючу обставину щире каяття, а тому її виправлення і попередження вчинення аналогічних нових кримінальних правопорушень, не можливо без позбавлення її права керування всіма видами транспортних засобів.

Що стосується доводів апеляційної скарги у частині моральної шкоди, то колегія суддів вважає, що вони безпідставні, оскільки утримана судом першої інстанції сума є спів розмірною з моральними стражданнями потерпілого

Керуючись ст. 407, ч.2 ст.409, 414,420 КПК України, колегія суддів,

З А С У Д И Л А

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Волноваського районного суду Донецької області від 14 грудня 2015 року відносно ОСОБА_9 частині покарання і моральної шкоди скасувати.

Призначити ОСОБА_9 за ст.286 ч.1 КК України покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 3400 грв. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.

В решті частині вирок залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Головуючий:

Судді