печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5218/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_8 , погоджене старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Слідчий в ОВС слідчого відділу прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_8 за погодженням із процесуальним керівником у кримінальному провадженні звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий зазначає, що слідчим відділом прокуратури Автономної Республіки Крим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000136 від 13.10.2015 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України.

Вказане кримінальне провадження виділено з кримінального провадження № 0000114 від 17.07.2015 за підозрою 58 депутатів Севастопольської міської ради VI скликання у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Крім того, кримінальне провадження № 0000114 виділено з кримінального провадження № 0000584 за підозрою в державній зраді 75 колишніх депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим та депутатів Севастопольської міської ради, підслідність якого відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» заступником Генерального прокурора України визначено за слідчим відділом прокуратури Автономної Республіки Крим.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 підозрюється у наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України та умисних діях, вчинених особою, яка є представником влади, з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 110 КК України.

Встановлено, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 19, ст. 68 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтями 5, 72, 73 Конституції України передбачено, що Україна є республікою. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їх повноважень, встановлених Конституцією України.

Водночас 06.03.2014 у порушення ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України, п. 2 ч. 3 ст. 3, ст.ст. 6, 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум» депутатами Севастопольської міської ради одноголосно прийнято незаконне рішення № 7151 «Про участь в проведенні загальнокримського референдуму», у якому, зокрема, зазначено «м. Севастополю увійти до складу Російської Федерації в якості суб`єкту Російської Федерації; підтримати рішення Верховної Ради Автономної республіки Крим про проведення загальнокримського референдуму; прийняти участь в проведенні загальнокримського референдуму 16.03.2014; затвердити міський склад комісії щодо проведення референдуму».

Відповідно до зазначеного незаконного рішення 16.03.2014 проведено незаконний референдум, результатом якого стала тимчасова окупація території АР Крим і міста Севастополя, а також їх входження до складу Російської Федерації на правах суб`єкта федерації.

У приміщенні Верховної Ради АР Крим, 17.03.2014 депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято постанову № 1745-6/14 «Про незалежність Криму», згідно з якою на підставі «Декларації про незалежність Республіки Крим», прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11.03.2014 та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 11.03.2014, створено нелегітимне державне утворення «Республіка Крим», а місто Севастополь отримало особливий статус у складі Російської Федерації.

У подальшому Верховною Радою АР Крим ухвалено постанову від 17.03.2014 № 1748-6/14 «Про правонаступництво Республіки Крим», у пункті 1 якої вказано, що з моменту проголошення Республіки Крим як незалежної суверенної держави, вищим органом влади Республіки Крим є Державна Рада Республіки Крим.

Крім цього, на позачерговому засіданні Севастопольської міської ради від 17.03.2014 прийнято незаконне рішення № 7156 про підтримку рішення Верховної Ради АР Крим про незалежність Криму та створення так званої «Республіки Крим», а також про звернення до Російської Федерації з пропозицією по прийняття міста Севастополь до складу Російської Федерації в статусі міста федерального значення. Також, 17.03.2014 прийнято рішення про перейменування Севастопольської міської ради у «Законодательное собрание города Севастополь».

18.03.2014 між Російською Федерацією та представниками нелегітимного державного утворення «Республіка Крим» ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи громадянином України, депутатом Севастопольської міської ради VI скликання, обраним на чергових виборах депутатів Верховної Ради АР Крим, місцевих та сільських, селищних міських голів 31.10.2010, нехтуючи вищевказаними вимогами Конституції і законів України, достовірно знаючи про те, що територія міста Севастополя є невід`ємною частиною України, перебуваючи в місті Севастополь, за адресою: вул. Леніна, 3, взяв участь у позачерговому засіданні Севастопольської міської ради 11.03.2014 та голосував за прийняття так званої «Декларації про незалежність Автономної Республіки Крим та міста Севастополя».

Продовжуючи свої дії направлені на проведення підривної діяльності проти України, ОСОБА_7 17.03.2014, перебуваючи в місті Севастополь, за адресою: вул. Леніна, 3, взяв участь у засіданні Севастопольської міської ради та голосував за незаконне рішення № 7156 про підтримку рішення Верховної Ради АР Крим про незалежність Криму та створення так званої «Республіки Крим», а також про звернення до Російської Федерації з пропозицією про прийняття міста Севастополь до складу Російської Федерації в статусі міста федерального значення, а також про перейменування Севастопольської міської ради у «Законодательное собрание города Севастополь».

У подальшому, ОСОБА_7 продовжив свою діяльність у незаконно створеному органі «Законодательное собрание города Севастополь», взявши участь у засіданні від 10.06.2014, чим забезпечив функціонування незаконно створеного представницького органу та сприяв представникам Російської Федерації у проведенні підривної діяльності на території України.

Створення та діяльність на території України представницького органу іноземної держави, у якому здійснював діяльність ОСОБА_7 , призвели до посилення заходів тимчасової окупації півострова Крим та міста Севастополь, забезпечили належне функціонування незаконно створених органів влади.

Таким чином, ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111 КК України, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, а саме: надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Крім, того ОСОБА_7 будучи громадянином України, депутатом Севастопольської міської ради VI скликання, обраним на чергових виборах депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих та сільських, селищних міських голів 31.10.2010, будучи представником влади, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, достовірно знаючи про те, що питання про зміну територіальної цілісності України вирішується виключно на всеукраїнському референдумі, а загальнокримський референдум призначено в порушення ч. 3 ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України, п. 2 ч. 3 ст. 3, ст.ст. 6, 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум», 11.03.2014, перебуваючи в місті Севастополь, за адресою: вул. Леніна, 3, прийняв участь у засіданні Севастопольської міської ради та голосував за прийняття так званої «Декларації про незалежність Автономної Республіки Крим та міста Севастополя», у подальшому 17.03.2014 перебуваючи в місті Севастополь, за адресою: вул. Леніна, 3, взяв участь у засіданні Севастопольської міської ради та голосував за незаконне рішення № 7156 про підтримку рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим про незалежність Криму та створення так званої «Республіки Крим», про звернення до Російської Федерації з пропозицією про прийняття міста Севастополя до складу Російської Федерації в статусі міста федерального значення, а також про перейменування Севастопольської міської ради у «Законодательное собрание города Севастополя».

Результатом прийняття депутатами Севастопольської міської ради, за безпосередньої участі ОСОБА_7 , зазначених рішень стало входження території м. Севастополь до складу Російської Федерації, що спричинило тяжкі наслідки, які виразились у тимчасовій втраті Україною контролю над частиною території.

З огляду на викладене, 11.08.2015 у кримінальному провадженні № 0000114 від 17.07.2015 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Російської Федерації, громадянину України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, яке у порядку ст. 111, 135, 278 КПК України направлено за останнім відомим місцем проживання підозрюваного.

Підозрюваного ОСОБА_7 21.08.2015 оголошено у розшук.

Постановою прокурора Автономної Республіки Крим від 12.10.2015 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 6 місяців, тобто до 12.02.2016 року.

Слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва 27.08.2015 надано дозвіл на затримання ОСОБА_7 з метою приводу до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_7 22.09.2015 о 16 год. 00 хв. затримано на контрольно-пропускному пункті в`їзду-виїзду «Каланчак».

За результатами розгляду клопотання прокуратури АР Крим про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ухвалою Печерського районного суду м. Києва 23.09.2015 року відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16.11.2015 включно.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_7 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.09.2015 без змін.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.11.2015строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 продовжено до 11.01.2016 року.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.11.2015 без змін.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.01.2016 строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 продовжено до 12.02.2016 року.

З огляду на викладене, 22.01.2016 у вказаному кримінальному провадженні № 0000136 від 13.10.2015 складено письмове повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України, яке оголошено останньому 25.01.2016.

Відповідно до постанови заступника Генерального прокурора України строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000136 від 13.10.2015 продовжено до 8 місяців, тобто до 12.04.2016 року.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є докази, зібрані у ході досудового розслідування.

Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які встановлені в ході досудового розслідування щодо підозрюваного не зникли і продовжують існувати, зокрема підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; підозрюваний ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні; підозрюваний ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; підозрюваний ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити новий умисний злочин.

ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбаченого ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 110 КК України, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від дванадцяти до п`ятнадцяти років, що саме по собі може спонукати останнього до вчинення дій спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності.

Обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий зазначає, що .реальна загроза призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років спонукає людину, не дивлячись на родинні та суспільні стосунки та матеріальний стан, вживати всі можливі заходи спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності, зокрема переховуватися від органів досудового слідства та суду, впливати на свідків та інших підозрюваних, вживати заходів на знищення речових доказів у справі, тощо; .тримання під вартою є єдиним запобіжним заходом, який унеможливлює здійснення тиску на інших учасників кримінального провадження та втечу підозрюваного, у тому числі за межі України та вчинення нового кримінального правопорушення.

Зважаючи на те, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років, слід враховувати, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжких злочинів ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 110 КК України, покарання за яке передбачене у вигляді позбавлення волі строком від 12 до 15 років.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України.

На підставі викладеного просив продовжити відносно ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, посилаючись на викладене в ньому, просила задовольнити.

Підозрюваний, його захисники проти задоволення клопотання категорично заперечували, посилаючись на відсутність обґрунтованої підозри та передбачених ст. 177 КПК України ризиків. Зазначили про безпідставність оголошення ОСОБА_7 в розшук, оскільки на час оголошення розшуку йому не було вручено повідомлення про підозру, яке було направлено за адресою, по якій ОСОБА_7 не проживав, хоча у органа досудового розслідування і були наявні належні дані про місце проживання. Вважали неможливим вирішення по суті клопотання про продовження застосованого до підозрюваного запобіжного заходу, посилаючись на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні завершене та стороні захисту вручено обвинувальний акт.

Також просили врахувати особу підозрюваного, який є особою похилого віку, має ряд дуже серйозних захворювань, щодо яких йому не надається належна медична допомога в умовах слідчого ізолятора.

Крім того, захисник ОСОБА_5 звернулась до слідчого судді із клопотанням про проведення судово-медичного обстеження особи, захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_6 звернулись до слідчого судді із клопотанням про медичне обстеження ОСОБА_7 .

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень містяться в їх сукупності в матеріалах досудового розслідування, долучених до клопотання, а саме інформації з Центральної виборчої комісії України (Секретаріат) від 02.03.2015 року, щодо обирання депутатів Севастопольської міської ради; інформації з Верховної Ради України № 21-22-376 від 05.03.2015, щодо обирання депутатів Верховної Ради АР Крим; копії постанови Верховної Ради України № 04-14/11-1071 від 05.03.2015, щодо повноважень депутатів Севастопольської міської ради; протоколі огляду Інтернет видань від 30.06.2015 щодо подій пов`язаних з окупацією м. Севастополь та участі ОСОБА_7 у прийнятті незаконних рішень Севастопольської міської ради /а. м. 120-136/, протоколі огляду Інтернет видань від 12.10.2015 щодо подій пов`язаних з окупацією м. Севастополь та участі ОСОБА_7 у прийнятті незаконних рішень Севастопольської міської ради /а. м. 137-140/, протоколах огляду Інтернет видань від 15.01.2016 щодо подій пов`язаних з окупацією м. Севастополь та участі ОСОБА_7 у прийнятті незаконних рішень Севастопольської міської ради /а. м. 141-144, 145-190/, протоколах допиту свідка ОСОБА_14 від 22.07.2015, від 23.10.2015, 13.01.2016 та 26.01.2016 /а. м. 191-197, 213-217, 218-220, 221-224/, протоколах допиту свідка ОСОБА_15 від 04.08.2015 та від 03.10.2015 /а. м. 198-204, 225-228/, протоколі допиту свідка ОСОБА_16 від 15.10.2015 /а. м. 205-212/, висновках судово-портретних експертиз від 20.11.2015 та 27.01.2016, проведених Київським національним інститутом судових експертиз /а. м. 241-244, 258-261/.

Приймаючи вказані дані як докази (в частині доведеності обґрунтованості підозри) з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважаю їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри ОСОБА_7 , які не спростовують наведені стороною захисту заперечення. При цьому звертаю увагу, що слідчим суддею надається оцінка доказам саме з точки зору наявності обґрунтованої підозри, тобто достатності підстав вважати, що особа могла вчинити злочин, а не з точки зору доведеності чи недоведеності винуватості особи у його вчиненні.

Оцінюючи наявність ризиків у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить насамперед з того, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Отже слідчий суддя вважає доведеними в ході розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховування підозрюваним від органів досудового розслідування, враховуючи тяжкість злочинів, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_17 , та суворість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, що оцінені в сукупності з даними про особу підозрюваного, який є особою похилого віку, пенсіонером, має ряд хронічних захворювань, поряд із тим, має постійне місце проживання не території Автономної Республіки Крим; можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань із іншими підозрюваними у кримінальному провадженню з метою уникнення кримінальної відповідальності.

З урахуванням вимог статей 177, 178, 183 КПК України, враховуючи обґрунтованість повідомленої підозри, тяжкість ймовірного покарання за інкриміновані йому діяння, встановлені ризики, а також вимоги ч. 5 ст. 176 КПК України, відповідно до якої запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України, вважаю наявними правові підстави продовження строків тримання ОСОБА_17 під вартою, а відтак для задоволення клопотання прокурора.

Слідчий суддя при цьому враховує, що строки досудового розслідування у кримінальному провадженні постановою заступника Генерального прокурора України Головного військового прокурора ОСОБА_18 від 07.02.2016 продовжені до 12.04.2016, рішення про продовження строку досудового розслідування прийнято уповноваженою особою в межах своєї компетенції, порушення вимог ст. 295 КПК України при продовженні строків досудового розслідування слідчим суддею не встановлено, та не враховує доводів захисту щодо закінчення на час розгляду клопотання досудового розслідування в провадженні, внаслідок чого неможливо по суті розглядати питання продовження строків дії запобіжного заходу, оскільки відповідно до вимог ст. 283 КПК України однією із форм завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні є звернення до суду із обвинувальним актом.

Як встановленому в судовому засіданні, прокурором обвинувальний акт відносно ОСОБА_17 на час розгляду клопотання не скеровано до суду, оскільки підозрюваний не завершив ознайомлюватися із матеріалами досудового розслідування.

Також слідчий суддя не вважає продовження строків дії запобіжного заходу на шістдесят днів порушенням прав підозрюваного з огляду на те, як посилається захист, що кримінальне провадження фактично завершено, оскільки обраний на стадії досудового розслідування запобіжний захід забезпечує процесуальну поведінку підозрюваного як на стадії досудового розслідування, так і передачі кримінального провадження до суду, та може бути змінений чи скасований судом за наслідками проведення підготовчого судового засідання.

За таких обставин слідчий суддя надходить до висновку про наявність правових підстав для продовження строків тримання ОСОБА_17 під вартою.

Інші доводи захисту висновків слідчого судді не спростовують.

Поряд із тим, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, клопотання підлягає частковому задоволенню до 10.04.2016.

З урахуванням вимог ч. 5 ст. 176 КПК України слідчий суддя не знаходить підстав для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави при продовженні строків тримання під вартою.

Крім того, в судовому засіданні з розгляду клопотання сторона захисту зазначила про важкий стан здоров`я підозрюваного, та ненадання в умовах слідчого ізолятора можливості належного обстеження та належної медичної допомоги.

У зв`язку із цим захисником ОСОБА_5 заявлено клопотання про призначення судово-медичного обстеження ОСОБА_7 із призначенням його проведення спеціалізованій медичній установі та поставлення на його вирішення ряду питань щодо наявності у ОСОБА_7 хвороб, зміни стану здоров`я підозрюваного за час його перебування в слідчому ізоляторі та щодо можливості його перебування під вартою тощо; захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_6 звернулись до слідчого судді із клопотанням про зобов`язання посадових осіб Київського слідчого ізолятора провести негайне медичне обстеження ОСОБА_7 та надання кваліфікованої медичної допомоги високопрофесійними спеціалістами відділення ендокринологічного диспансеру Київської обласної клінічної лікарні, Олександрівської клінічної лікарні м. Києва за фахом ендокринолога, невролога, терапевта, кардіолога, уролога, із наданням відповіді на питання щодо діагнозу захворювань ОСОБА_7 , існування загрози життю та здоров`ю ОСОБА_7 , допомоги, якої він потребує, та чи дозволяє його стан здоров`я подальше утримання в умовах слідчого ізолятору, які рекомендації щодо необхідності проведення лікування.

Прокурор заперечувала проти задоволення клопотань сторони захисту, посилаючись на те, що згідно наданої адміністрацією Київського слідчого ізолятора відповіді від 10.02.2016, згідно якого ОСОБА_7 періодично отримує амбулаторне лікування, був оглянутий лікарями ендокринологом, невропатологом, стан його здоров`я відповідає тяжкості наявних хронічних захворювань та відсутні підстави для його вивезення на обстеження до Київської обласної клінічної лікарні, Олександрівської клінічної лікарні м. Києва.

Слідчий суддя, вислухавши вказані доводи сторони захисту та дослідивши надані на підтвердження вказаних матеріалів докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:

1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;

2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;

3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому ч. 6 цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

В даному випадку, розглядаючи вказане клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що надані відомості стороною захисту стосовно ненадання належної медичної допомоги підозрюваному, вказують на можливе порушення вимог законодавства під час тримання під вартою підозрюваного, а відтак, враховуючи правову позиці, викладену в рішеннях ЄСПЛ «Кондратьєв проти України», «Муйсель проти Франції», згідно якої Суд зазначив, що національні органи влади не забезпечили заявникові належного медичного догляду, визнавши при цьому порушення ст. 3 Європейської конвенції з боку держави відповідача, застосовуючи положення ч. 6, 7 ст. 206 КПК України, вважає за необхідне зобов`язати орган досудового розслідування, яким проводиться досудове розслідування вказаного кримінального провадження забезпечити невідкладне проведення медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_7 із залученням спеціалістів ендокринолога, невролога, терапевта, кардіолога, уролога, із забезпеченням надання належної медичної допомоги, про що повідомити слідчого суддю протягом 2-х тижнів з моменту оголошення ухвали.

Клопотання в частині надання відповідей на поставлені в клопотанням питання слідчий суддя вважає необґрунтованим, оскільки слідчим суддею вирішується питання про призначення медичного обстеження, а не щодо залучення експерта до кримінального провадження, а метою вжиття таких заходів є саме надання підозрюваному належної медичної допомоги.

Питання щодо можливості проведення обстеження на базі Київської обласної клінічної лікарні та Олександрівської клінічної лікарні міста Києва, як і щодо допуску в приміщення ізолятора обраних самим підозрюваним фахівців підлягає вирішенню відповідними посадовими особами слідчого ізолятора відповідно до наказу Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України №239/5/104 від 10.02.2012, яким затверджено «Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», а тому в задоволенні клопотання в цій частині слід відмовити.

На підставі та керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ :
Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_8 , погоджене старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України до 10 квітня 2016 року включно.

В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.

Клопотання захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 задовольнити частково.

В порядку ст. 206 КПК України зобов`язати орган досудового розслідування, яким проводиться досудове розслідування кримінального провадження за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України, забезпечити невідкладне проведення медичного обстеження ОСОБА_7 із залученням спеціалістів ендокринолога, невролога, терапевта, кардіолога, уролога, із забезпеченням надання належної медичної допомоги, про що повідомити слідчого суддю протягом 2-х тижнів з моменту оголошення ухвали.

В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення, може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1