Провадження №1-кп/760/198/15
Справа №760/9239/14-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 жовтня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000900 від 02.02.2014р. за обвинуваченням
ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Канів Черкаської області, громадянина України, освіта вища, не одруженого, дітей немає, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого у вчиненні кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.286 КК України
за участю сторін та інших учасників кримінального провадження
-//- прокурора - ОСОБА_4
-//- потерпілої - ОСОБА_5
-//- представника потерпілої - ОСОБА_6
-//- захисника - ОСОБА_7
-//- обвинуваченого - ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
01.02.2014р., біля 19 год. 00 хв., ОСОБА_3 , керуючи засобом підвищеної небезпеки технічно справним автомобілем марки «Honda CR-V», держномер НОМЕР_1 , рухаючись по Повітрофлотському проспекту зі сторони вулиці Лукашевича в місті Києві у напрямку вулиці Фучика, зі швидкістю приблизно 60км/год., під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя по проспекту Повітрофлотському з вулиці Стадіонної, під час руху проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни і, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, обладнаного відповідно до п.п.1.14.1, 5.35.1, 5.35.2 ПДР України дорожньою розміткою у вигляді «зебра» та дорожніми знаками, грубо порушуючи вимоги п.п.1.5., 2.3(б), 2.3(д), 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України, не зменшив швидкість, не зупинився перед пішохідним переходом і не надав дорогу пішоходу ОСОБА_5 , яка в цей час переходила проїзну частину по нерегульованому пішохідному переході з права наліво відносно його руху та здійснив на неї наїзд, внаслідок чого ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово-експертизи №394/Е від 21.03.2014р. у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми правого стегна: косий перелом нижньої третини діафізу правої стегнової кістки зі зміщенням уламків; закрита травма правої гомілки: перелом міжвиросткового підвищення правої медичної великогомілкової кістки, що відноситься до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО
Характер та морфологія ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу за критерієм тривалості розладу здоров`я, виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, відомі часові дані та обставини події, дозволяють стверджувати про те, що вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, внаслідок автомобільної травми - зіткнення автомобіля, що рухався, з пішоходом, який у момент первинного контакту перебував у вертикальному або наближеному до нього положенні, кожне з виявлених тілесних ушкоджені, не є небезпечним для життя.
Відповідно до висновку автотехнічної експертизи №172/ат від 15.04.2014р. встановлено, що швидкість автомобіля «Honda CR-V», держномер НОМЕР_1 , виходячи із слідчого експерименту за участю пішохода ОСОБА_5 , становила (60.0...64.3) км/год., покази дані водієм автомобіля «Honda CR-V», держномер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , під час проведення слідчого експерименту, в частині параметрів зближення автомобіля з пішоходом та в частині розташування місця наїзду на пішохода, з технічної точки зору, є неспроможними. В показах пішохода ОСОБА_5 даних нею під час проведення слідчого експерименту технічних невідповідностей не виявлено.
В ситуації, що склалась на дорозі, перед дорожньо-транспортною пригодою водій автомобіля «Honda CR-V» ОСОБА_3 повинен був керуватись вимогами п.п.12.2, 12.4, 18.1 ПДР України і мав технічну можливість уникнути наїзду па пішохода шляхом виконання вимог пункту 18.1.ПДР України.
І в діях водія ОСОБА_3 , з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам п.18.1. ІІДР України, і причиною даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідності дій водія автомобіля «Honda CR-V» ОСОБА_3 вимогам п.18.1 ПДР України.
В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля марки «Honda CR-V» ОСОБА_3 повинен був керуватися вимогами пунктів 12.2, 12.3 ПДР України.
Під час руху ОСОБА_3 допустив порушення вимог наступних пунктів Правил дорожнього руху України:
п.1.5 ПДР України, відповідно до якого дії учасника дорожнього руху не повинні створювати небезпеку для руху, загрожувати життю і здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
п.2.3 (б) ПДР України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно відреагувати на її зміну;
п.2.3 (д) ПДР України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»;
п.12.3 ПДР України, відповідно до якого разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;
п.18.1 ПДР України, відповідно до якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
Ігнорування дорожньої розмітки 1.14.1 ПДР України, згідно якої («зебра», в тому числі червоно-білого кольору) - позначають нерегульований пішохідний перехід та інформаційно-вказівних знаків 5.35.1., 5.35.2 ПДР України, згідно яких встановлено, що пішохідний перехід- ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу, а також порушення водієм ОСОБА_3 пунктів 1.5, 2.3(б), 2.3(д), 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Таким чином, ОСОБА_3 , своїми умисними діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні в порушенні правил безпеки дорожнього руху і не погодився із заявленим потерпілою ОСОБА_5 цивільним позовом про відшкодування на її користь матеріальної та моральної шкоди і суду показав, що 01.02.2014 року, біля 19-00 год., він дійсно керував технічно справним автомобілем «Honda CR-V», держномер НОМЕР_1 , та рухався по проїзній частині проспекту Повітрофлотському, зі сторони вулиці Лукашевича в напрямку вулиці Фучика в м. Києві, в середній смузі руху транспортних засобів зі швидкістю 60 км/год. і, наближаючись до перехрестя вулиці Стадіонної, за 20-30метрів, на нерегульованому пішохідному переході побачив трьох пішоходів, серед яких була і потерпіла ОСОБА_5 , яка переходила проїзну частину приблизно за 10-12метрів за дорожньою розміткою «зебра», яка різко змінила свій рух і стала рухатися у зворотному напрямку зліва направо по ходу руху його автомобіля.
У зв`язку з чим він перестроївся у праву смугу руху і, застосовуючи гальмування, зупинився, проте уникнути наїзду на ОСОБА_5 не вдалося.
Злякавшись за стан здоров`я потерпілої після наїзду, він на своєму автомобілі відвіз її до найближчого травмпункту, до Київської міської клінічної лікарні №4, що в Солом`янському районі в м. Києві, лікарі якого повідомили до правоохоронних органів, з якими він потім проїхав на місце ДТП, де з його слів була складена схема та протокол огляду місця ДТП.
Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст.286 КК України, його вина повністю доведена належними та допустимими доказами, отриманими в порядку, встановленому кримінально-процесуальним кодексом України:
- показаннями допитаної безпосередньо у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_5 , яка суду показала, що 01.02.2014 року, біля 19-00 год., вона здійснювала перехід проїзної частини Повітрофлотського проспекту в м.Києві по нерегульованому пішохідному переході, оснащеному з обох боків дорожніми знаками та дорожньою розміткою «зебра» і, дійшовши до середини дороги, звернула увагу на автомобіль, що рухався у лівій смузі руху транспортних засобів, який не зменшуючи швидкість, продовжував свій рух, і з метою уникнення наїзду вона, розвернувшись, пішла у зворотньому напрямку, і в цей час водій автомобіля марки «Honda CR-V» змінив напрямок свого руху та здійснив на неї наїзд.
А після наїзду водій цього ж автомобілю посадив її з травмованою ногою на заднє сидіння і відвіз до травмпункту лікарні №4, звідки вона була госпіталізована до Київської міської клінічної лікарні №17, де вона до 13.02.2014р. перебувала на стаціонарному лікуванні.
Як заявила в суді потерпіла, після отриманих нею травм в результаті ДТП, вона в період часу: з 13.06. по 26.06.2014р., з 15.09. по 22.09.2014р., з 16.03 по 03.04.2015р, з 29.05. по 11.06.2015р. проходила курс лікування у медичних закладах, а з сильними головними болями неодноразово зверталася за медичною допомогою і до інших фахівців в галузі медицини, які рекомендували їй збалансоване, посилене та вітамінне харчування, а в подальшому, 06.07.2015р., була визнана інвалідом 2-ї групи по загальному захворюванню, крім того, як пояснила в суді потерпіла, в момент наїзду на неї була пошкоджена її одежа, в яку вона була одягнута, у зв`язку з чим вона звернулась з цивільним позовом і просить стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 147.619 грн., та 600.000 грн. - моральної шкоди, спричиненої їй в результаті неправомірних дій обвинуваченого та перенесених нею психологічних страждань та переживань, як в момент їх спричинення, так і після.
- показаннями безпосередньо допитаної у судовому засіданні свідка ОСОБА_8 , яка суду показала, що 01.02.2014р., біля 19-00 год., вона перебувала на передньому пасажирському сидінні в автомобілі, яким управляв її хлопець ОСОБА_3 та рухався в крайній лівій смузі руху транспортних засобів і, під`їжджали до нерегульованого пішохідного переходу по проспекту Повітрофлотському в м. Києві, вона звернула увагу, що пішохід ОСОБА_5 , як пізніше стало відомо, намагалася перейти проїзджу частину дороги, проте через деякий час різко змінила напрямок свого руху, і в цей час ОСОБА_3 з метою уникнення зіткнення повернув направо, де і стався наїзд на пішохода.
Після чого ОСОБА_3 зупинив автомобіль і намагався надати потерпілій першу медичну допомогу, посадив її в салон свого автомобіля, і вони разом відвезли її до найближчого відділення лікарні, лікарі якої викликали працівників міліції, і з ними ОСОБА_3 поїхав на місце ДТП для складання протоколу огляду.
- картою виїзду швидкої медичної допомоги №1516 від 01.02.2014 року, з якої вбачається, що 01.02.2014 року о 19 год. 35 хв. до Київської міської станції швидкої медичної допомоги була доставлена потерпіла ОСОБА_5 з попереднім діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струг головного мозку, забійна рана тім`яної області, забої м`яких тканин голови, перелом правої стегнової кістки в нижній третині, закрита травма живота, які вона отримала на розі вулиці Стадіонної та Повітрофлотського проспекту в м. Києві внаслідок наїзду на неї автомобіля. (т.2 а.с.9)
- показаннями безпосередньо допитаного у судовому засіданні в якості свідка - слідчого ОСОБА_9 , який суду показав що 01.02.2014р. за участю інспектора ДАІ ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_3 був складений протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схема ДТП, на якій місце наїзду ним на пішохода було зазначене зі слів ОСОБА_3 і під час складання протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схеми у ОСОБА_3 ніяких зауважень щодо невідповідності складених процесуальних документів не було.
- показаннями безпосередньо допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , який суду показав, що 01.02.2014 року за дорученням слідчого Голосіївського РУГУ МВС України в м. Києві він у присутності понятих та водія автомобіля марки «Honda CR-V», держномер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , складав схему місця дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася на перехресті проспекту Повітрофлотського та вулиці Стадіонної в м. Києві, на якій зі слів ОСОБА_3 було зазначене місце наїзду його автомобілем на пішохода, і після їх складання він погодився з обставинами, викладеними у протоколі, де проставив свої підписи.
- показаннями безпосередньо допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , який суду показав, що 01.02.2014р. він був присутній при проведенні працівниками ДАІ огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася за участю водія автомобіля марки «Honda CR-V», держномер НОМЕР_1 та пішохода, яка переходила проїздну частину Повітрофлотського проспекту по нерегульованому пішохідному переходу, в ході якого був складений протокол та схема ДТП, які були ним підписані як понятим.
- схемою дорожньо-транспортної пригоди від 01.02.2014р. з фототаблицями, на якій зі слів водія ОСОБА_3 зафіксований напрямок руху автомобіля марки «Хонда», яким він управляв, та місце наїзду на пішохода ОСОБА_5 (т.2 а.с.21)
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.02.2014р., відповідно до якого у присутності понятих та водія ОСОБА_3 було оглянуто перехрестя вулиць Стадіонної та Фучика, де 01.02.2014р. на нерегульованому пішохідному переході водієм автомобіля марки «Хонда» було здійснено наїзд на пішохода ОСОБА_5 , в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження, і на вказаному автомобілі були виявлені пошкодження: деформований капот, пошкодження передньої решітки радіатора. (т.2 а.с.10-20)
- висновком судово-медичної експертизи за №394/е від 21.03.2014р., відповідно до якого під час звернення ОСОБА_5 01.02.2014р. о 19-44 год. за медичною допомогою, у якої були виявлені тілесні ушкодження: а) закрита травма правого стегна: косий перелом нижньої третини діафізу правої стегнової кістки зі зміщенням уламків; б) закрита травма правої гомілки: перелом міжвиросткового підвищення правої великогомілкової кістки; в) забійна рана тім`яної ділянки, довжиною 2,5см., глибиною до апоневрозу та рвана рана язика, довжиною 0,5см.
Характер та морфологія виявлених тілесних ушкоджень, відомі часові дані та обставини події, дозволяють стверджувати, що вказані тілесні ушкодження утворилися від дії (переломи та рана голови від ударів співударяння; рана язика за рахунок змикання зубів) тупих предметів, у строк, 01.02.2014р., внаслідок автомобільної травми зіткнення автомобіля, що рухався, з пішоходом, який у момент первинного контакту перебував у вертикальному або наближеному до нього положенні, кожне з виявлених тілесних ушкоджень не є небезпечним для життя.
Кожне з виявлених у ОСОБА_5 тілесне ушкодження, вказане у п.п. (а) та (б) відноситься до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу за критерієм тривалості розладу здоров`я. (т.2 а.с.28-32)
- протоколом огляду транспортного засобу від 06.02.2014р. з фотознімками до нього, відповідно до якого оглянуто автомобіль марки «Хонда», держномер НОМЕР_1 , який 01.02.2014р. на нерегульованому пішохідному переході перехрестя проспекту Повітрофлотського та вулиці Стадіонної здійснив наїзд на пішохода, і при огляді вищевказаного автомобіля у нього були виявлені наступні пошкодження: деформована передня ліва частина капота (вм`ятина), деформована пластикова декоративна решітка радіатора з лівої сторони, частина декоративної решітки відсутня (відламана), незначене пошкодження нижньої частини декоративної решітки радіатора з ліва. (т.2 а.с.33-36)
- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.03.2014р. з схемою ДТП від 11.03.2014р. та фотознімками до нього, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_5 , яка повідомила про обставини вчинення відносно неї, 01.02.2014р. біля 19-00 год., наїзду автомобілем марки «Хонда» на нерегульованому пішохідному переході, розміщеному навпроти будинку №14/17 проспекту Повітрофлотському в м. Києві, який з обох боків дороги оснащений відповідним дорожнім знаком «нерегульований пішохідний перехід» та дорожньою розміткою «зебра». (т.2 а.с.37-41)
- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.03.2014р. з схемою ДТП від 25.03.2014р. та фотознімками до нього, проведеного за участю ОСОБА_3 , який повідомив про обставини та механізм дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 01.02.2014р. біля 19-00 год. на нерегульованому пішохідному переході по проспекту Повітрофлотському в м. Києві, за його участі, як водія автомобіля марки «Хонда» та пішохода ОСОБА_5 , на яку в подальшому був здійснений ним наїзд. (т.2 а.с.42-48)
- висновком обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди за №172/ат від 15.04.2014р., відповідно якого швидкість автомобіля марки «Honda CR-V», держномер НОМЕР_1 , виходячи із слідчого експерименту за участю пішохода ОСОБА_5 становила 60.0…64.3 км/год.
Покази водія автомобіля марки «Honda CR-V», держномер НОМЕР_1 ОСОБА_3 під час проведення слідчого експерименту, в частині параметрів зближення автомобіля марки «Honda CR-V» з пішоходом та в частині розташування місця наїзду на пішохода, з технічної точки зору, є неспроможними, а в показах пішохода ОСОБА_5 , даних нею під час проведення слідчого експерименту, експертом технічних невідповідносте не виявлено.
В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля марки «Honda CR-V», держномер НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був керуватися вимогами пунктів 12.2, 12.4, 18.1 ПДР України. І в ситуації, що сталася на дорозі перед дорожньо-транспортною пригодою водій автомобіля марки «Honda CR-V», держномер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом виконання вимог пункту 18.1 ПДР України.
В ситуації, що складалася на дорозі перед дорожньо-транспортною, в діях водія ОСОБА_3 , з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пункту 18.1 ПДР України, а якщо швидкість руху автомобіля марки «Honda CR-V» перевищувала 60 км/год., то в діях також вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.4 ПДР України.
Причиною даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля марки «Honda CR-V» ОСОБА_3 вимогам пункту 18.1 ПДР України.
В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля марки «Honda CR-V» ОСОБА_3 повинен був керуватися вимогами пунктів 12.2, 12.3 ПДР України, і водій ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом виконання вимог пункту 12.3 ПДР України.
Крім того, перед дорожньо-транспортною пригодою, в діях водія автомобіля марки «Honda CR-V» ОСОБА_3 , з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.3 ПДР України.
Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля марки «Honda CR-V» ОСОБА_3 вимогам пункту 12.3 ПДР України. (т.2 а.с.51-64)
- показаннями безпосередньо допитаного у судовому засіданні експерта ОСОБА_13 , який в повному обсязі підтвердив свій висновок за №172/ат від 15.04.2014 року щодо обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди і суду показав, що вони зроблені на підставі показань ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 , наданих ними під час проведення слідчого експерименту, і на підставі проведеного дослідження показання водія автомобіля марки «Honda CR-V», держномер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 в частині параметрів зближення автомобіля з пішоходом ОСОБА_5 та в частині розташування місця наїзду на пішохода були визнані ним неспроможними.
Крім того, ним, як експертом, встановлено, що причиною дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 01.02.2014р. за участю водія ОСОБА_3 та пішохода ОСОБА_5 , стала невідповідність дій водія вимогам пункту 18.1 ПДР України, і водій ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_5 шляхом виконання вимог даного пункту ПДР України.
- дослідженими в судовому засіданні за клопотання захисника ОСОБА_7 речами потерпілої ОСОБА_5 , які були на ній 01.02.2014р., в момент дорожньо-транспортної пригоди: дублянкою, на грудях якої з права, біля шва, наявне пошкодження розміром від 25-30см., крім того, в області спини мають місце сольові виступи та наявні забруднення на капюшоні.
- схемою розташування дорожніх знаків по проспекту Повітрофлотському, 11 в м. Києві від 27.02.2014р., відповідно до якої станом на 01.02.2014р. на вказаній ділянці дороги не передбачені дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» і відповідно до п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год. (т.2 а.с.7-8)
- інформацією з Державної служби України з надзвичайних ситуацій «Український гідрометеорологічний центр» за №01-20/222 від 17.02.2014р., відповідно до якої за оперативними даними метеорологічної станції Київ в період з 18 год. 00 хв. до 19 год. 30 хв. 01.02.2014р. були такі погодні умови: на 17 год. 00 хв. температура повітря 12о морозу, без опадів, метеорологічна дальність видимості 20 км., а на 20 год. 00 хв. температура повітря 14о морозу, без опадів, метеорологічна дальність видимості 20 км., висота снігового покриву на 08 год. ранку 9 см., на дорогах місцями ожеледиця. (т.2 а.с.24)
- інформацією з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва» за №187 від 25.02.2014р., відповідно до якої дорожня розмітка навпроти будинку №14/17 по проспекту Повітрофлотському, 11 в м. Києві наносилася у весняно-літній період 2013 року згідно вимог ДСТУ 2587:2010. (т.2 а.с.25-26)
- інформацією з КП «Київміськсвітло» за №270-03/14 від 26.02.2014р., відповідно до якої 01.02.2014р. навпроти будинку №14/17 по проспекту Повітрофлотському, 11 в м. Києві зовнішнє освітлення було увімкнено о 17 год. 21 хв. централізовано на 100%, а з 18 год. 30 хв. до 19 год. 30 хв. зовнішнє освітлення працювало на 100% освітлювального обладнання. (т.2 а.с.27)
З урахування вищезібраних доказів, проаналізувавши їх в сукупності, суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_3 з приводу його невинуватості щодо порушення ним правил дорожнього руху, в результаті чого стався наїзд на потерпілу ОСОБА_5 та його показання, що самою потерпілою були порушені правила дорожнього руху, яка переходила дорогу за межами нерегульованого пішохідного переходу, і критично розцінюються судом, оскільки вони спростовуються показаннями безпосередньо допитаної в суді потерпілої ОСОБА_5 , які суд вважає правдивими, оскільки вони послідовні і узгоджуються як між собою, так і з іншими встановленими судом належними доказами, зокрема, висновком обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди за №172/ат від 15.04.2014р., яким спростовуються показання водія ОСОБА_3 щодо місця наїзду на пішохода ОСОБА_5 , на відстані більш ніж 16.6м від початку дорожньої розмітки 1.14.1 ПДР України «зебра», та визнані експертом неспроможними, оскільки саме невідповідність дій водія ОСОБА_3 вимогам п.18.1 ПДР України стали причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, і ці докази не викликають у суда сумнівів щодо їх недопустимості, а доводи обвинуваченого сприймаються судом як обрана ним лінія свого захисту та бажання уникнути ним кримінальної відповідальності за вчинене.
При цьому транспортування ОСОБА_3 потерпілої ОСОБА_5 на своєму автомобілі до медичного закладу як надання ним їй першої допомоги сприймаються судом як намір з його боку приховати дійсне місце наїзду на пішохода, оскільки ОСОБА_3 не є спеціалістом в галузі медицини, а тому, на думку суду, на місце виникнення ДТП він повинен був викликати карету швидкої медичної допомоги чи звернутися за допомогою до сторонніх осіб, зокрема, до водія, який зі слів самого обвинуваченого на місці, пропонував йому свою допомогу.
Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , в силу ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд враховує тяжкість вчиненого ним правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, однак у травні 2013р. він притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України за порушення правил проїзду перехресть, невідшкодовану обвинуваченим потерпілій завдану їй його злочинними діями матеріальну та моральну шкоду, думку самої потерпілої, яка наполягала на призначенні ОСОБА_3 найбільш суворого покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого ним правопорушення, його молодий вік, конкретні обставини та характер вчиненого ним правопорушення, який свідчить про те, що він, керуючи транспортним засобом джерелом підвищеної небезпеки, усвідомлював протиправний характер своїх дій, який виразився в грубому порушенні вимог пунктів 1.5, 2.3 (б), 2.3 (д), 12.3, 18.1 ПДР України та свідомо передбачав їх шкідливі наслідки, що призвели до здійснення наїзду на потерпілу ОСОБА_5 та спричинення їй тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, тому суд вважає, що він заслуговує на покарання у виді обмеження волі з позбавлення права керувати транспортними засобами.
З урахуванням вищевикладеного, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який ніде не працює і не зайнятий суспільно-корисною працею, конкретних обставин, способу та наслідків вчиненого ним протиправного діяння, який не вжив заходів для усунення негативних наслідків та не відшкодував потерпілій завдану їй шкоду, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення та усвідомлення своїх дій, тому суд не знаходить підстав для призначення йому більш м`якого покарання.
Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення на її користь з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, заявлений потерпілої під час підготовчого судового засідання, в подальшому зі змінами та доповненнями, заявленими під час судового розгляду провадження, суд приходить до висновку про часткове задоволення цих позовних вимог.
Так, відповідно до ст.128 КПК України, ст.1166 ЦК України, шкода, заподіяна злочинними діями, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд керується відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.
Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» у справах про злочини даного виду суди зобов`язані вживати всіх необхідних заходів до повного відшкодування заподіяної потерпілим матеріальної та моральної шкоди, а п.29 цієї ж постанови зобов`язує суди керуватися цивільним законодавством, вирішуючи цивільний позов у кримінальній справі про відшкодування матеріальної чи моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я потерпілого (витрат на лікування, посилене харчування, протезування, тощо).
Тобто, витрати на лікування мають бути підтверджені належними та допустимими доказами по справі, зокрема фіскальними, товарними чеками, квитанціями. Необхідність здійснення даних витрат має бути підтверджена медичним закладом, виписками з історії хвороби, рекомендаціями, рецептами, тощо.
Таким чином, з урахуванням наданих суду виписок з історії хвороби, рекомендацій лікарів, рецептів та фіскальних чеків суд приходить до висновку, що потерпіла ОСОБА_5 витратила на лікування травми, отриманої нею внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, грошові кошти в сумі 125.771 грн. 09 коп.
Щодо витрачених грошових коштів у сумі 1958 грн. 11 коп. потерпілою ОСОБА_5 на покупку засобів особистої гігієни, води, лікарських засобів та канцелярських товарів, які, на думку суду, не мають відношення до лікування отриманої нею травми, то в цій частині цивільні вимоги не підлягають задоволенню.
Щодо цивільних вимог на загальну суму 13.255 грн. 90 коп., заявлених потерпілою ОСОБА_5 , витрачених нею на покупку продуктів для збалансованого харчування, то вони не підлягають задоволенню, т.я. відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» за №6 від 27.03.1992р. із змінами та доповненнями, компенсація витрат на збалансоване, вітамінне посилене харчування, визначається за раціоном, складеним дієтологом чи лікарем, який лікує.
А оскільки потерпілою ОСОБА_5 не надано підтверджуючих документів щодо призначення їй такого збалансованого раціону, вітамінного та посиленого харчування лікарем дієтологом або її лікуючим лікарем, тому в цій частині цивільний позов не підлягає задоволенню.
Що стосується цивільних вимог потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної шкоди на відвідування нею у майбутньому санітарно-курортного лікування, рекомендоване їй лікарями, у розмірі 14.544 грн. 00 коп., то в цій частині позов теж не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вищевказаної Постанови Пленуму ВС України саме за медичним висновком потерпілому, який став інвалідом, періодично, але не рідше одного разу на три роки, надається безоплатна путівка для санітарно-курортного лікування, у разі самостійного придбання путівки її вартість компенсується, проте потерпілою ОСОБА_5 не надано суду висновку судово-медичної експертизи, відповідно до якого їй лікарями призначене обов`язкове санітарно-курортного лікування внаслідок отримання ІІ групи інвалідності, а також потерпілою ОСОБА_5 не надано суду підтверджуючих документів щодо придбання нею такої путівки.
Щодо цивільних вимог потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної шкоди за пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особистих її речей: дублянки, вартістю 5000 грн., жіночої сумки, вартістю 250 грн., джинсів, вартістю 380 грн. та втрачену перукарську електричну машинку, вартістю 643 грн., то в цій частині позов також не підлягає задоволенню.
Так, відповідно до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
З урахуванням вищевикладеного, оскільки потерпілою ОСОБА_5 не надано суду доказів щодо дійсної вартості її особистих речей, зокрема, дублянки, жіночої сумки та джинсів з урахуванням їх зносу та наявності у її речах в момент дорожньо-транспортної пригоди, перукарської електричної машинки, вартістю 643 грн., тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з обвинуваченого вартості вищевказаного майна.
Що стосується цивільних вимог потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги її представника у сумі 3000 грн., то в цій частині вони не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч.2 ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого - адвоката, який надає правову допомогу за договором, несе безпосередньо потерпілий.
Щодо цивільних вимог потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди за неодержаний нею заробіток у сумі 15.000 грн., то вони також не підлягають задоволенню.
Оскільки надана потерпілою довідка з ФО-П « ОСОБА_14 » від 15.05.2014р., без вихідного номеру, про її прийняття з 27.01.2014р. на посаду менеджера по реалізації продовольчих товарів з випробувальним терміном на 2 місяці з щомісячним посадовим окладом 2500 грн., не може бути доказом того, що ОСОБА_5 працювала на вказаному підприємстві, оскільки потерпілою не надано суду ні копії наказу про прийняття її на роботу на займану посаду, ні копії договору, відповідно до яких вона була прийнята та дійсно приступала до роботи, та реально за звичайних обставин повинна була отримати за вказаний нею в позові період часу дохід, а саме: з лютого по липень 2014р. на загальну суму 15.000 грн.
Вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 600.000 грн. на користь потерпілої ОСОБА_5 , то суд вважає можливим частково його задовольнити.
Так, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами і доповненнями, до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні. Суд зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт спричинення позивачу моральних або фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин або якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі або в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду і з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру і об`єму страждань (фізичних, душевних, психічних і тому подібне), яких отримав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення і тому подібне) і з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих відносинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд повинен виходити з принципів законності, зваженості і справедливості.
Як зазначено у висновку судово-медичної експертизи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_5 отримала закриту травму правого стегна: косий перелом нижньої третини діафізу правої стегнової кістки зі зміщенням уламків; закриту травму правої гомілки: перелом міжвиросткового підвищення правої великогомілкової кістки; забійну рану тім`яної ділянки, довжиною 2,5см, глибиною до апоневрозу та рвана рана язика, довжиною 0,5см, крім того, перенесла ряд операцій, тривалий час перебувала на лікуванні у медичних установах, і з урахуванням погіршення її психологічного та фізичного стану, змінився також у неї і звичайний для неї спосіб життя.
Таким чином, з урахуванням наведеного вище суд, враховуючи глибину, обсяг і характер душевних та психічних страждань потерпілої ОСОБА_5 , характер її немайнових витрат (їх тривалість, можливість відновлення), тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попередньо стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про необхідність стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 моральної (немайнової) шкоди, заподіяної потерпілій ОСОБА_5 у сумі 100.000 грн., яка настала в результаті неправомірних дій саме обвинуваченого.
Речовий доказ: автомобіль марки «Honda CR-V», держномер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_15 , переданий під зберігальну розписку ОСОБА_3 , суд вважає можливим залишити у розпорядженні власника.
Відповідно ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, а тому в даному випадку підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 витрати за проведення авто-технічної експертизи у розмірі 860 грн. 86 коп.
Керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України суд, -
З А С У Д И В:
Визнати винним ОСОБА_3 за ч.1 ст.286 КК України і призначити йому покарання 3(три) роки обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 125.771 грн. 09 коп., та моральну шкоду у розмірі 100.000 грн., а всього на суму 225.771 грн. 09 коп.
Речовий доказ: автомобіль марки «Honda CR-V», держномер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_15 , залишити у розпорядженні власника.
Стягнути з ОСОБА_3 витрати за проведення автотехнічної експертизи на користь держави у розмірі 860 грн. 86 коп.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Суддя: