Справа № 592/7114/15-к
Провадження № 1-в/592/307/15

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми клопотання засудженого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вернипілля Ізюмського району, Харківської області, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, засудженого вироком Судової колегії по кримінальним справам Харківської області від 26.06.2006р. та ухвалою Верховного Суду України від 14.11.2006р. за ст. 115 ч. 2 п. 12 КК України до 13 років позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення
з участю сторін провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,

представника Сумської виправної колонії УДПтСУ в Сумській області ОСОБА_5 ,

засудженого - ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
29.07.2015 року засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове його звільнення від подальшого відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити та пояснив, що за час відбуття покарання працював на різних роботах. Так , у період з 2007р.по 2009р. працював зварювальником , з 2010р.по 2011р. працював на станції технічного обслуговування, а з 2012р.по 2015р.- у швейній майстерні. На даний час не працює за відсутності роботи , у вільний час читає книжки , відвідує «Духовне відродження» та церкву. Вважає , що заслугововує пільгу , передбачену ст. 81 КК України.

У судовому засіданні представник Сумської виправної колонії УДПтСУ в Сумській област (надалі-СВК) ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, азначивши, що засуджений не працює , заяву про працевлаштування адміністрації СВК не надавав. Характеризується посередньо , динамики виправлення не має, що свідчить про те , що своє виправлення не довів . Вважаєа, що умовне-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання є передчасним , і просить у задоволенні клопотання відмовити.

Прокурор заперечує щодо задоволення клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення. Вважає , що засуджений ОСОБА_3 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки були стягнення, були випадки коли засуджений не виходив на роботу, заяву про працевлаштування на роботу не писав. Засуджений повинен був виправитись, однак поведінка не була послідовна та позитивна протягом тривалого часу. Щодо відшкодування завданих ним збитків, жодних дій не булоїм вчинено. Вважає , що засудженний тільки став на шлях виправлення , однак не довів своє виправлення.

Заслухавши пояснення засудженого, представника СВК та прокурора, дослідивши надані матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Судової колегії по кримінальним справам Харківської області від 26.06.2006р. та ухвалою Верховного суду України від 14.11.2006р. за ст. 115 ч. 2 п. 12 КК України до 13 років позбавлення волі.
Згідно ст. 12 КК України злочини, передбачений ч. 2 ст. 115 КК України, за вчинення якого був засуджений ОСОБА_3 є умисним особливо тяжким.
Умовно-дострокове звільнення може бути застосовано до осіб, засуджених за вчинення умисного особливл тяжкого злочину, якщо вони відбули не менше трьох чвертей строку покарання, та сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення (ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України).

Відповідно до наданої СВК інформації початок строку відбування покарання - 04.09.2005 р., кінець строку відбування покарання -04.09.2019 року. (а.с11) Станом на 23.09.2015 р. засуджений ОСОБА_3 відбув більш ніж 3/4 частини призначеного строку покарання.

Надаючи оцінку вимогам клопотання в частині доведення засудженим свого виправлення суд входить з наступного.
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш мяким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: а) при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення .

Вимогами п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 р. встановлено, що судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно наданої СВК характеристики за час перебування у СВК має 4 заохочення, мав одне стягнення, яке вже погашено, характеризується позитивно, працює в бригаді № 21 .
З характеристики від 11.08.2015 р. , яка містить в матеріалах провадження вбачається , що засуджений характеризується позитивно і став на шлях виправлення.
Однак , з характеристик , які знаходяться в матеріалах особової справи засудженного ОСОБА_6 , вбачається , що за період з 2009 року по 2012 рік , засуджений характеризувався посередньо , на виробництві установи працевлаштований не буву зв"язку з відсутністю бажання працювати , за характером спокійний , товариський , не кофліктний , хитрий , до себе не вимогливий , легко піддається негативному впливу, що свідчить , що він не стає на шлях виправлення. Згідно даним характеристик від 15.02.2012р., 28.02.2013р. засуджений ОСОБА_6 працевлаштований , до праці ставиться посередньо , ініціативи не проявляє , участі в погашенні позову в розмірі 5071, 93 грн не приймає, продовжувжує характеризуватися як особа , яка не стає на шлях виправлення. В річній характеристиці від 25.02.2014 р. засуджений ОСОБА_6 продовжує характеризуватися посередньо, до праці став ставиться добре , участі у сіспільно-корисній праці та житті у відділенні не приймає, за характером спокійний, вріноважений , тактовний , не конфликтний , легко піддається негативному впливу , не завжди правильно реагує на заходи виховного впливу, і стає на шлях виправлення. Із характеристики від 06.05.2014 року , зі спливом незначного часу попередньої характики від 25.02.2014 р., вбачається , що ОСОБА_6 характеризується позитивно, працевлаштований, до виконання своїх обов"язків та поставлених завдань ставиться відповідально , проявляє розумну ініціативу , за характером спокійний, врівноважений , цілеспрямований , вимогливий до себе , про що свідчить , що він стає на шлях виправлення.. В річній характеристиці від 25.02.2015 року засуджений характеризується також, як і в попередній , однак за висновком він став на шлях виправлення ( а.с.139).
Однак , не зважаючи на те , що засуджений ОСОБА_6 за висновком характеристики від 25.02.2015 року став на шлях виправлення , згідно опитувального листа щодо можливості застосування до засудженого ОСОБА_6 ст. 81 КК України вбачається , що із восьми керівників служб установи СВК шість вважають , що він не заслуговує застосування до нього ст. 81 КК України.
Згідно даним довідок СВК , за 2014-2015 роки засуджений ОСОБА_6 не працював , заробітна плата не нараховувалась . Має два стягнення у 2008 р. за заборону речей та у 2011 році за порушення міжцехового режиму, та має чотири заохочення: у 2010р., 2012, 2013 рока за сумлінне відношення до праці, у 2015 році за активну участь в суспільному житті відділення та благоустрою місць позбавлення волі.
У 2010 році встановлений випадок порушення вимог режиму тримання , від поясненнь відмовлявся (а.с.103-105). При встановлені в 2011 році порушення міжцехового режиму засуджений також
відмовився давати письмові пояснення . ( а.с.109). Така поведінка засудженого після відбування значної частини покарання вказує,що він не став на шлях виправлення на час розгляду клопотання.
Не зважаючи на те, що згідно вироку ОСОБА_6 має непогашений позов на загальну суму 5071,93 грн., останній відмовився від застосування до нього пільги, передбаченої ст. 82 КК України, тобто заміни невідбутої частини покарання більш мяким (а.с.132,133).
Після повного та всебічного вивчення даних про засудженого ОСОБА_6 , які містяться в матеріалах особової справи засудженого, характеристиках за весь час відбування покарання, суд приходить до переконання, що незважаючи на фактичне відбуття засудженим трьох чвертей призначеного покарання у виді позбавлення волі за умисний тяжкий злочини, з травня 2014 року у поведінці та ставленні до праці засудженого з"явилися позитивні зрушення, які свідчать про його наміри стати на шлях виправлення. Однак, позитивні зрушення настали після фактичного відбуття засудженим 8 років 8місяців позбавлення волі, тобто тривають досить незначний час в порівнянні з призначеним за вироком суду строком покарання та фактично відбутою частиною покарання. Зазначені в характеристиках дані про характер та поведінку засудженого , зокрема про можливість свідомого дотримання ним загальних норм поведінки, свідчать про те, що цілі покарання в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком суду, не досягнуті, а засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення.
Встановлені судом факти позбавляють суд можливості дійти безумовного висновку, як передбачено ст. 81 Кримінального кодексу України, що засуджений ОСОБА_3 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, зокрема що цілі покарання були досягнуті та виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду.
З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 81 Кримінального кодексу України, п. 2 ч.1 ст. 537, ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про умовно-достроково звільнення від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Судової колегії по кримінальним справам Харківської області від 26.06.2006р. та ухвалою Верховного суду України від 14.11.2006р. за ст. 115 ч. 2 п. 12 КК України до 13 років позбавлення волі, - відмовити.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її проголошення може бути подана апеляція до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Суддя ОСОБА_1