АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження №11сс/790/1616/14 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Категорія: ст. 194 КПК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Харкові матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , що діє в інтересах ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20.11.2014 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000283,

в с т а н о в и л а:

20.11.2014 року слідчий в особливо важливих справах 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області капітан юстиції ОСОБА_9 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим із прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного за ч. 1 ст. 258-3 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зі слів раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20.11.2014 року клопотання було задоволено, до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 17.01.2015 року.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя вважав наявним існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливістю їх уникнення шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також посилався на вимоги ч. 5 ст. 176 КПК України щодо заборони застосування більш м`якого запобіжного заходу до осіб, підозрюваних за ст. 258-3 КК України.

Не погодившись з таким рішенням адвокат ОСОБА_7 , який здійснює захист ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, посилаючись на відсутність вказаних в ухвалі ризиків, а також на данні, які характеризують особу підозрюваного, його особисту характеристику та стан здоров`я.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Слідчим суддею встановлено, що згідно наданого Витягу з кримінального провадження №0000283 проводиться досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

У клопотанні слідчий зазначив, що громадяни України ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , будучи прихильниками проросійських поглядів та сповідуючи антиукраїнську позицію, з метою дестабілізації суспільно-політичної обстановки в регіоні, прийняли рішення вчинити ряд терористичних актів у м. Харкові та Харківській області.

З метою створення належних умов для зазначеної злочинної діяльності ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у період не раніше, ніж з 23.02.2014 року по червень 2014 року, вступивши за невстановлених в ході досудового слідства обставин у попередню змову між собою на вчинення невизначеної кількості терористичних актів, вирішили підшукати можливих співучасників з тим, щоб створити за їх участі терористичну організацію.

Згідно задуму вказаних осіб, зазначена організація повинна була носити стійкий та ієрархічний характер із розподілом функцій між різними учасниками та складатися із кількох незалежних одна від одної терористичних груп, керівники яких підпорядковувались особисто ОСОБА_10 та ОСОБА_11 чи їх зв`язковим. При цьому, члени однієї групи не мали бути знайомі із членами інших груп, а керівників терористичної організації мали знати тільки керівники груп. Всі учасники терористичної організації в ході своєї протиправної діяльності мали дотримуватись правил і вимог конспірації та особистої безпеки.

Також, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з метою можливості подальшої ідентифікації створюваної ними терористичної організації, віднесення на її рахунок вчинених терористичних актів, а також залякування населення та проведення відповідних пропагандистських та агітаційних заходів, придумали для неї назву Харківські партизани.

Вищеописаними діями ОСОБА_10 та ОСОБА_11 створили та очолили терористичну організацію Харківські партизани.

Продовжуючи реалізовувати вищеописаний злочинний умисел, направлений на створення та керівництво терористичною організацією Харківські партизани, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у період з 23.02.2014 р. по липень 2014 року, більш точна дата в ході досудового слідства не встановлена, особисто та через інших членів групи залучили участі в ній, посвятили в суть її діяльності та відвели відповідні злочинні ролі ОСОБА_12 (син ОСОБА_12 ), ОСОБА_13 , ОСОБА_14 (анкетні дані змінені на підставі постанови слідчого), ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 (до 09.10.2009 р. мав прізвище ОСОБА_20 ), ОСОБА_21 , невстановленим в ході досудового слідства особам на ім`я (прізвисько) ОСОБА_22 , Дід, Онучка та іншим невстановленим в ході досудового слідства особам.

Так, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та Ярослав мали діяти у складі відокремленої групи вказаної терористичної організації, при цьому приймати безпосередню участь у проведенні терористичних актів, а також надавати організаційне сприяння її діяльності шляхом зберігання та передачі зброї і вибухових речовин для вчинення подальших терористичних актів. Координацію дій вказаної групи мав здійснювати ОСОБА_23 .

ОСОБА_13 , згідно відведеної злочинної ролі, використовуючи свої зв`язки із проросійськими активістами, мав надавати організаційне сприяння діяльності терористичної організації Харківські партизани, а саме: підшукувати нових учасників групи, організовувати їх виїзди до м. Бєлгород, передавати їм грошові кошти та забезпечувати координацію діяльності окремих співучасників. Крім того, ОСОБА_13 очолював відокремлену терористичну групу у складі даної терористичної організації, до складу якої входили ОСОБА_14 , Дід та Онучка. Члени даної групи мали приймати безпосередню участь у проведенні терористичних актів, а також надавати організаційне сприяння її діяльності шляхом зберігання та передачі зброї і вибухових речовин для вчинення подальших терористичних актів

ОСОБА_21 та ОСОБА_19 , діючи як окремо, так і у взаємодії із вищепереліченими групами, мали безпосередньо вчинювати терористичні акти, а також надавати організаційне сприяння діяльності терористичній організації Харківські партизани шляхом координації дій інших учасників, розподілу між ними завдань щодо вчинення нових терористичних актів, підшукування нових співучасників, забезпечення їх зброєю та вибуховими пристроями.

Крім того, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , діючи в якості організаторів та керівників терористичної організації Харківські партизани, з метою створення в її складі додаткової терористичної групи, за невстановлених в ході досудового слідства обставин, приблизно в липні 2014 року, більш точна дата в ході досудового слідства не встановлена, підшукали в якості її керівника громадянку України ОСОБА_24 активістку, яка неодноразово приймала участь у проросійських акціях, які проходили на пл. Свободи в м. Харків протягом 2014 року.

Так, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 у вказаний проміжок через невстановлену особу на ім`я ОСОБА_25 організували для ОСОБА_24 виїзд до м. Бєлгород Російської Федерації (далі - РФ), де вона прослухала курс лекцій стосовно ведення антиукраїнської агітації та пропаганди на території України.

Крім того, приблизно наприкінці липня - початку серпня 2014 року, більш точна дата в ході досудового слідства не встановлена, вказані особи організували ОСОБА_24 виїзд до м. Москва, де через невстановлених співучасників запропонували їй підібрати групу людей для подальшого проходження курсів з військової підготовки на території РФ за матеріальну винагороду. Знання, отримані в ході зазначених курсів, мали бути використані для вчинення терористичних актів або диверсій на території Харківської області.

Далі ОСОБА_24 , достовірно усвідомлюючи, що вона фактично здійснює підбір осіб для подальшої участі в діяльності терористичної групи, в період приблизно між 03.08.2014 року та 15.08.2014 року за невстановлених в ході досудового слідства обставин підшукала для виїзду на зазначені курси ОСОБА_8 (син ОСОБА_24 ), ОСОБА_26 (племінник ОСОБА_24 ), ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , невстановлену особу на прізвисько ОСОБА_30 та інших невстановлених в ході досудового слідства осіб загальною кількістю 15 чоловік (із урахуванням ОСОБА_24 ). При цьому, всі перелічені особи були поінформовані про характер та мету проходження зазначених курсів - отримання навичок для проведення терористичної або диверсійної діяльності проти України, та добровільно надали на це свою згоду.

Після формування зазначена група під керівництвом ОСОБА_24 виїхала до м. Бєлгород, звідки невстановленими особами була доставлена до військового табору, розташованого в районі м. Тамбов РФ, більш точне місце в ході досудового слідства не встановлене.

У вказаному таборі вищеперелічені особи у період приблизно з 20.08.2014 року по 02.09.2014 року під керівництвом невстановлених інструкторів пройшли навчання з вогневої, тактичної та медичної підготовки, а також мінно-підривної справи. По закінченню зазначених курсів вищеперелічені особи повернулись до м. Харків.

Приблизно наприкінці вересня 2014 року, більш точна дата в ході досудового слідства не встановлена, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 через невстановлений в ході досудового слідства канал зв`язку запросили ОСОБА_24 до м. Бєлгород, де в ході особистої зустрічі, яка відбулась у зазначений період часу, посвятили її у суть протиправної діяльності терористичної організації Харківські партизани та відвели їй злочинну роль - керівництво відокремленою терористичною групою у складі даної терористичної організації, безпосереднє вчинення терористичних актів у її складі, надання організаційного сприяння діяльності терористичної організації шляхом зберігання та подальшої передачі іншим учасникам організації зброї, боєприпасів та вибухових пристроїв. ОСОБА_24 , діючи умисно, достовірно усвідомлюючи, що вказана організація є терористичною, а відведена їй роль фактично означає участь у ній та надання організаційного сприяння її діяльності, надав свою згоду на виконання відведеної ролі. При цьому, до складу даної терористичної групи мали входити ОСОБА_8 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , невстановлена особа на прізвисько ОСОБА_30 , інші невстановлені особи.

Після повернення до м. Харків, приблизно наприкінці жовтня 2014 року, більш точна дата в ході досудового слідства не встановлена, ОСОБА_24 із ОСОБА_30 через невстановлену в ході досудового слідства особу в районі перехрестя пр. 50-річчя СРСР та пр. Московського в м. Харків отримали від ОСОБА_10 та ОСОБА_12 для зберігання та подальшого використання в ході вчинення терористичних актів 5 протипіхотних мін ОЗМ-72, 2 протипіхотні міни МОН-50, 2 ручні гранати РГД-5, 5 капсюлів-детонаторів, 9 гранат ВОГ-25, 3 автомати АК-74 (номери НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та 3759198), 1 підствольний гранатомет ГП-25 (серійний номер 982524), 12 магазинів до АК-74 із ЗО набоями калібру 5,45 мм. у кожному (всього 360 патронів), а також окремо 3 фабричні паперові упаковки із патронами калібру 5,45 мм. та інші невстановлені в ході досудового слідства вибухові пристрої, використані в подальшому в ході злочинної діяльності даної групи.

Під час кількох зустрічей (точна кількість зустрічей та їх обставини не встановлені, одна із них відбулась вранці 08.11.2014 року в районі ХТЗ м. Харкова, більш точне місце не встановлене), ОСОБА_24 повідомила про отримання вищеперелічених предметів та можливість їх використання при вчиненні терористичних інших членів своєї групи. Крім того, під час даних зустрічей вищеперелічені особи, діючи як учасники окремої терористичної групи в складі терористичної організації Харківські партизани, обговорювали плани подальшої терористичної діяльності, а саме: захоплення блок-посту правоохоронних органів на території Харківської області, вчинення вибуху поряд із заводом ім. Малишева в м. Харків та підрив кафе ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому, перелічені особи достовірно усвідомлювали наявність сил та засобів у їх групи для вчинення описаних дій.

В подальшому ОСОБА_24 та ОСОБА_30 , діючи за вказівками керівників терористичної організації Харківські партизани ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , а також з відома інших членів своєї групи вчинили ряд терористичних актів, а саме: підрив підземної труби поряд із заводом ім. Малишева 08.11.2014 року (в районі вул. Морозова в м. Харків) та вибух у кафе ІНФОРМАЦІЯ_2 09.11.2014 року.

При цьому, останній терористичний акт був вчинений ОСОБА_24 та Капітоновичем у співучасті із невстановленим членом терористичної організації Харківсі партизани на ім`я ОСОБА_31 .

ОСОБА_8 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України 19 листопада 2014 року о 14 год. 00 хв.

19 листопада 2014 о 15.50 год. ОСОБА_8 , згідно вимог ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КПК України (в редакції від 13.04.2012), було вручено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Допитаний у якості підозрюваного ОСОБА_8 частково визнав свою вину у вищезазначеному кримінальному правопорушенні.

Слідчім суддею враховані надані сторонами кримінального провадження докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, що підтверджується протоколами допиту ОСОБА_8 та ОСОБА_24 , прийнята до уваги тяжкість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винним, вимоги ч. 5 ст. 176 КПК України.

Враховуючи існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, з метою їх запобігання, а також забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; даних про особу підозрюваного, який ніде не працює та живе один, слідчий суддя вважав необхідним застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в СІЗО УДДУ з ПВП України в Харківській області строком на 60 (шістдесят) днів - до 17 січня 2014 року.

При наявності наведених вище відомостей, колегія суддів не знаходить підстав вважати необґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції про існування зазначених в судовій ухвалі ризиків, а з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення та тяжкості покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні цього кримінального правопорушення, погоджується з висновками слідчого судді про неможливість запобігання вказаним ризикам без застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2014 р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного за ч. 1 ст. 258-3 КК України ОСОБА_8 залишити без змін.

Оскарження вказаної ухвали в касаційному порядку не передбачено.

Головуючий

Судді