Справа № 212/4999/13-к
У Х В А Л А

07 червня 2013 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області - ОСОБА_1, при секретарі Курделяс А.О., за участю прокурора Ладняк О.А., захисника ОСОБА_2, розглянувши скаргу захисника ОСОБА_3 ОСОБА_2 на дії та бездіяльність прокурора Жовтневого району м. Кривого Рогу,

В С Т А Н О В И В :

06.06.2013 року захисник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність прокурора Жовтневого району м. Кривого Рогу в якій вказав, що 14 липня 2004 року у відношенні ОСОБА_3 була порушена кримінальна справа в порядку передбаченому КПК України 1960 року за ст. 190 ч. 3, ст.190 ч. 2 і ст. 212 ч. 3 КК України.

17 липня 2004 року ОСОБА_3 заочно постановою слідчого від 13.07.2005 року притягнута у якості обвинуваченої за ст. 212 ч. 3 КК України, досудове розслідування зупинено і ОСОБА_3 оголошена у розшук.

30.04.2006 року постановою суду надано дозвіл на затримання ОСОБА_3 та доставлення її в суд під вартою.

Постановою слідчого від 29.09.2011 року ОСОБА_3 повторно оголошена в міжнародний розшук і в той же день, щодо ОСОБА_3, було обрано запобіжний захід - взяття під варту без присутності обвинуваченої в залі судового засідання.

04.11.2011 року Генеральна прокуратура України звернулася з запитом до Генеральної прокуратури Росії про видачу ОСОБА_3 для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 212 КК України.

13 березня 2012 року ОСОБА_3 затримана в.о. Видновського міського прокурора Московської області в порядку ст. 91 і 92 КПК Російської Федерації щодо неї обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Касаційною ухвалою Верховного суду Російської Федерації від 31 січня 2013 року постанова Генерального прокурора Російської Федерації від 30.07.2012 року якою було прийняте рішення про видачу ОСОБА_3 правоохоронним органам України в зв'язку з звинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ст. 190 ч. 3. ч. 4 КК України та ухвала Московського обласного суду від 08.11.2012 року скасовані, провадження за екстрадицією припинене. Таким чином Верховним Судом РФ відмовлено в екстрадиції ОСОБА_3

Після 19 листопада 2012 року кримінальну справу було внесено до Єдиного реєстру кримінальних проваджень. До цього часу постанова про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 не була виконана.

Захисник вважав, що з набранням законної сили КПК України 2012 року постанова про притягнення ОСОБА_3 в якості обвинуваченої, та постанова про об'явлення розшуку ОСОБА_3 втратили чинність, оскільки ОСОБА_3 не була повідомлена про підозру, не має статусу підозрюваної, тому постанова про оголошення її в розшук, і постанова про обрання запобіжного заходу, в порядку КПК України 1960 року втратили чинність відповідно до п. 9 Перехідних положень КПК України 2012 року.

Оскільки Касаційною ухвалою Верховного суду Російської Федерації від 31 січня 2013 року відмовлено в екстрадиції ОСОБА_3 , отже наявні підстави для поновлення провадження у справі, скасування постанови про міжнародний розшук та закриття кримінального провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 284 КПК України 2012 року.

Прокурор заперечував проти задоволення скарги в повному обсязі.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, матеріали скарги, суд вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вимоги скарги в частині зобовязання прокурора поновити досудове розслідування по кримінальному провадженню задоволенню не підлягають, оскільки матеріалами кримінального провадження достеменно встановлено, що кримінальне провадження не зупинене, оскільки в відсутній поцесуальний документ відповідного змісту.

Вимоги скарги щодо зобовязання прокурора закрити кримінальне провадження також не ґрунтуються на законі, оскільки відповідно до п.8 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається стосовно кримінального правопорушення, щодо якого не отримано згоди держави, яка видала особу.

Відповідно до ст. 574 КПК України, Генеральна прокуратура України є центральним органом України щодо видачі (екстрадиції) підозрюваних, обвинувачених у кримінальних провадженнях під час досудового розслідування.

Оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості центрального органу України щодо видачі (екстрадиції) підозрюваних в частині відмови у екстрадиції ОСОБА_3, отже у прокурора відсутні законні підстави для зупинення провадження у справі.

Вимоги скарги щодо зобов,язання прокурора скасувати постанови слідчого про міжнародний розшук ОСОБА_3 також не ґрунтуються на законі, оскільки відповідно до п.9 розділу ХІ Перехідні положення КПК України, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Як розяснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в листі від 26.11.2012 року, відповідно до положень п.9 розділу ХІ Перехідні положення КПК запобіжні заходи, що були обрані до 19 листопада 2012 року включно, продовжують свою дію до моменту їх припинення і можуть бути змінені або скасовані лише в порядку, передбаченому КПК 1960 року.

Посилання захисника на незастосування до ОСОБА_3 обраного запобіжного заходу, а отже неможливості продовження його дії, суд не приймає до уваги, оскільки постанова слідчого Жовтневого РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 29.09.2011 року щодо оголошення розшуку ОСОБА_3 була підставою для обрання ОСОБА_3 судом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ст.165-1 КПК України (1960 року) без її участі постановою від 29.09.2011 року, яка набрала законної сили, не змінена та не скасована, а отже є чинною.

При цьому діючий КПК України не містить жодної норми, яка б передбачала припинення дію запобіжного заходу, обраного за нормами КПК (1960) року, після набрання законної сили новим КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.303,304,306 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 ОСОБА_2 про зобовязання прокурора поновити досудове слідство по кримінальному провадженню № 000403 щодо ОСОБА_3 за ч.3,4 ст.190, ч.3 ст.212 КК України, зобовязання закрити кримінальне провадження та скасувати постанову про міжнародний розшук - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Власенко М.Д.