Справа № 554/3930/15-к
ВИРОК
Іменем України
Дата документу 31.08.2015
31 серпня 2015 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
ОСОБА_5
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10
обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, освіта незакінчена вища, не одруженого, судимого
18 червня 2009 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;
28 липня 2011 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. ч. 2 і 3 ст. 186 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. 28 листопада 2013 року постановою Жовтневого районного суду м. Харкова звільнений умовно достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 19 днів;
30 квітня 2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 186, ч. ч. 1 і 4 ст. 358, 70, 71 КК України на чотири роки шість місяців позбавлення волі,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Южноукраїнськ Миколаївської області, мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, освіта незакінчена вища, не одруженого, судимого
18 червня 2009 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;
28 липня 2011 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. ч. 2 і 3 ст. 186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. 11 квітня 2014 року постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова звільнений умовно достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 10 днів;
30 квітня 2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 186, ч. ч. 1 і 4 ст. 358, 70, 71 КК України на чотири роки шість місяців позбавлення волі
у вчиненні кожним злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 187 КК України,
Е п і з о д № 1. 24 січня 2015 року, приблизно о 20 год., обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , перебуваючи 6іля будинку № 104, що по вулиці Фрунзе в м. Полтаві поблизу зупинки громадського транспорту «Фурманова», побачивши потерпілу ОСОБА_6 , вирішили заволодіти її майном. З цією метою, діючи повторно, умисно, за попередньою змовою групою осіб, застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я, ОСОБА_12 підійшов до потерпілої ззаду та з метою подолання її можливого опору, закрив рукою їй рота та повалив на землю, подолавши таким чином опір потерпілої, а ОСОБА_11 вихопив з її рук сумку кольору слонової кістки вартістю 800 грн., в якій знаходився мобільний телефон «Lenovo А390» вартістю 2500 грн., гаманець шкіряний білого кольору вартістю 100 грн. та гроші в сумі 10 грн., завдавши таким чином потерпілій матеріального збитку на загальну суму 3410 грн.
Е п і з о д № 2. 25 січня 2015 року, приблизно о 21 год. 40 хв., обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які перебували біля підїзду № 3 будинку АДРЕСА_3 , побачили потерпілу ОСОБА_13 та вирішили відкрито заволодіти її майном. З цією метою, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, обвинувачені послідували за нею. Піднявшись на сходову клітину 4 поверху будинку, ОСОБА_12 з метою подолання можливого опору потерпілої, підійшов до неї ззаду та застосовуючи насильство, що не є небезпечним для її життя чи здоров`я, закрив рукою їй рота, повалив на підлогу, а ОСОБА_11 вихопив з її рук сумку бежевого кольору вартістю 250 грн., в якій знаходились флешка об`ємом 8 Гб вартістю 140 грн., годинник-кулон у вигляді серця вартістю 75 грн., годинник-кулон маленький вантажний вартістю 75 грн., годинник-кулон великий круглий із квітами чорного кольору вартістю 75 грн. та чохол для ноутбука у вигляді рюкзака вартістю 100 грн., в якому знаходився ноутбук «Lenovo С580» вартістю 4500 грн., внаслідок чого потерпілій було завдано збитку на загальну суму 5215 грн.
Е п і з о д № 3. 26 січня 2015 року, приблизно о 19 год. 50 хв., вони ж, перебуваючи біля під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_4 , побачили потерпілу ОСОБА_14 та вирішили заволодіти її майном, застосувавши до потерпілої насильство, що не є небезпечним для її життя чи здоров`я. З цією метою, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_12 біля під`їзду № 1 вказаного будинку, підійшовши ззаду до потерпілої ОСОБА_14 , закрив рукою їй рот і почав заштовхувати до під`їзду, вихопивши при цьому з правої руки мобільний телефон «Fly IQ 4491» вартістю 1200 грн. з картками оператора мобільного зв`язку «МТS» вартістю 20 грн. та «Київстар» вартістю 20 грн., а також картою пам`яті об`ємом 2 Гб вартістю 70 грн.Обвинувачений ОСОБА_11 , діючи узгоджено з ОСОБА_12 та допомагаючи йому заштовхувати до під`їзду потерпілу, зняв з її лівого плеча сумку чорного кольору вартістю 437,40 грн., в якій знаходилась сумка-клатч бежевого кольору вартістю 213,30 грн., паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_14 та гроші в сумі 50 грн., чим завдали останній матеріального збитку на загальну суму 2010,70 грн.
Е п і з о д № 4. 31 січня 2015 року, приблизно о 19 год. 30 хв., вони ж, перебуваючи біля будинку № 13 по вул. Ціолковського в м. Полтаві, побачили потерпілу ОСОБА_7 та вирішили заволодіти її майном. З цією метою, діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, з метою подолання можливого опору потерпілої, застосувавши до неї насильство, що не є небезпечним для її життя чи здоров`я, ОСОБА_12 , підійшов ззаду до потерпілої, закрив рукою їй рот та повалив на землю, подолавши її опір, а ОСОБА_11 вихопив з руки останньої мобільний телефон «Lenovo А850» в комплекті з чохлом чорного кольору та флеш-карткою об`ємом 8 ГБ загальною вартістю 1607,41 грн. з карткою оператора мобільного зв`язку «МТS» вартістю 35 грн., а також сумку темно-синього кольору вартістю 596,16 грн., в якій знаходився годинник вартістю 550 грн. Після цього ОСОБА_11 зняв з правої руки золоту каблучку вагою 4,38 г 585 проби розмір 16,5 вартістю 2186 грн. та з місця скоєння злочину втекли, чим завдали потерпілій матеріального збитку на загальну суму 4974,57 грн.
Е п і з о д № 5. 1 лютого 2015 року, приблизно о 19 год. 35 хв., вони ж, перебуваючи біля будинку № 54, що по вул. Залізній в м. Полтаві, побачили потерпілу ОСОБА_8 та вирішили заволодіти її майном. З цією метою, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на виконання попередньо досягнутої домовленості по заволодінню майном потерпілої, вчинили на неї напад із погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя чи здоровя потерпілої, яке виразилось у тому, що ОСОБА_12 , підійшовши ззаду до потерпілої, коли та зайшла в під`їзд будинку, закрив рукою їй рота та повалив на підлогу, приставивши до голови пістолет «ZORAKI», який згідно висновку експерта № 58 від 6 лютого 2015 року є нестандартною гладкоствольною вогнепальною зброєю, який сприймався потерпілою як реальна загроза її життю та здоров`ю. Після подолання таким чином опору потерпілої, ОСОБА_11 вихопив з її рук сумку чорного кольору вартістю 200 грн., в якій знаходились паспорт на ім`я ОСОБА_8 , водійське посвідчення на імя ОСОБА_15 , техпаспорт на автомобіль «Део Ланос» д. н. з. НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_15 , страховий поліс «Оранта» на автомобіль, посвідчення про інвалідність на ім`я ОСОБА_16 , електронний пропуск вартістю 30 грн., гаманець шкіряний коричневого кольору вартістю 500 грн., гроші в сумі 450 грн., косметика вартістю 500 грн., після чого з місця скоєння злочину втекли, спричинивши потерпілій матеріального збитку на загальну суму 1680 грн.
В кожному випадку викраденим обвинувачені розпорядились на власний розсуд.
Допитані під час розгляду справи в суді обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 беззаперечно визнали свою вину у вчиненні інкримінованих їм злочинів по епізодах № 2, 3 і 4, підтвердивши факти їх скоєння за обставин, викладених вище, розкаялися у вчиненому та просили їх суворо не карати.
По епізодах № 1 та № 5 вони також визнали факти їх вчинення, але заперечили при цьому спосіб вчинення та характер застосованого ними насильства. Зокрема, по епізоду № 1 обвинувачений ОСОБА_12 зазначив, що він вчинив таємне викрадення чужого майна потерпілої, яке нібито знаходилось у сумці потерпілої ОСОБА_6 , яку та залишала на зупинці громадського транспорту, про що обвинувачений ОСОБА_11 не знав і він йому повідомив про скоєння злочину лише після його завершення. По епізоду № 5 обидва обвинувачені визнали як факт відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_8 за обставин, викладених вище, так і кількість та найменування викраденого, але заперечили при цьому факт застосування ними пістолету, зазначивши, що такого знаряддя під час нападу на потерпілу у них не було і пістолетом вони потерпілій не погрожували. Наголосили, що нікого із потерпілих до вчинення ними щодо тих злочину вони не знали, жодного разу не бачили і вибір їх як жертв нападу, відбувся випадково. Заперечили факт наявності у них на час скоєння розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_8 пістолету.
Обвинувачені також визнали заявлені по справі цивільні позови.
Оскільки обставини справи по епізодах № 2, 3 і 4 ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачені та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.
Незважаючи на часткове заперечення обвинуваченими своєї вини у вчиненні інкримінованих їм по епізодах № 1 і № 5 діянь, їх винуватість у цьому повністю підтверджена дослідженими під час розгляду справи в суді доказами, а тому суд вважає їх вину в цьому доведеною, виходячи з наступного.
Е п і з о д № 1.
Допитана під час розгляду справи в суді потерпіла ОСОБА_6 показала, що 24 січня 2015 року, приблизно о 20 год., вона поверталась додому та зайшла в магазин «АТБ», що по вулиці Фурманова. Коли вийшла з магазину та йшла по вулиці Фрунзе, на неї зненацька ззаду напали обвинувачені, які повалили її на землю та відібрали у неї сумку кольору слонової кістки вартістю 800 грн., в якій знаходився мобільний телефон «Lenovo А390» вартістю 2500 грн., гаманець шкіряний білого кольору вартістю 100 грн. та гроші в сумі 10 грн. Під час нападу один із обвинувачених закривав їй рот рукою та звалив на землю, а інший перевірив вмістимість її кишень. Внаслідок пограбування їй було завдано матеріального збитку на загальну суму 3410 грн. Зазначила, що напад вчинювали і заволодівали її майном обидва обвинувачених, яких вона до того часу не знала і ніколи не бачила. Під час нападу її повалили на землю, внаслідок чого було дуже забруднено її одяг. Наголосила, що сумки на зупинці громадського транспорту вона не залишала і не могла цього зробити, оскільки до зупинки вона не дійшла та і залишати сумку на зупинці без догляду було б абсурдно. Причин для обмови обвинувачених у неї немає, так як нікого з них вона не знає.
Свої показання вона підтвердила в ході досудового розслідування під час проведення слідчого експерименту з її участю, який був досліджений в суді (а. п. 202-209), де показала, як саме на неї нападали обвинувачені та як заволодівали її майном. При цьому вона описала роль і участь кожного з обвинувачених.
Факт належності викраденого телефону потерпілій підтверджується ксерокопією наданого нею сертифікату про його придбання та паспорту на телефон (а. п. 210).
Аналізуючи показання потерпілої про обставини заволодіння її майном, на які вона вказує, суд вважає, що її показання є логічно послідовними та обґрунтованими, вони узгоджуються з обставинами вчинення щодо неї злочину, місця та часу його скоєння, а тому суд приймає їх до уваги як правдиві та покладає в основу обвинувачення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . При цьому суд враховує, що останні також не заперечують факту вчинення цього злочину, місця та часу його скоєння. Їх показання про заволодіння чужим майном потерпілої як таємне, а не відкрите викрадення чужого майна, суд розцінює як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення та намір уникнути покарання за вчинення більш тяжкого злочину. Суд з урахуванням конкретних обставин справи не знаходить підстав для обмови потерпілою обвинувачених, оскільки її показання про спосіб заволодіння чужим майном інших потерпілих повністю узгоджується з показаннями інших потерпілих, яких ОСОБА_6 не знає та з якими знайомою не була.
Проаналізувавши досліджені в суді докази, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинувачених у відкритому викраденні чужого майна потерпілої ОСОБА_6 за обставин, викладених вище.
Е п і з о д № 5
Часткове невизнання вини обвинуваченими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 по факту розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_8 суд розцінює як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення та намір уникнути покарання за вчинення більш тяжкого злочину, який їм інкримінується, а тому приймає до уваги тільки в тій частині, в якій вони підтверджуються та узгоджуються з іншими доказами по справі.
Зважаючи на беззаперечне визнання обвинуваченими факту нападу на потерпілу ОСОБА_8 , заволодіння її майном в асортименті, який їм інкримінується та заподіянні збитків на інкриміновану їм суму, суд приймає до уваги як правдиві показання останньої, оскільки вони в частині місця, часу, способу і дій обвинувачених в повній мірі узгоджуються з показаннями обвинувачених. Так, потерпіла під час допиту в суді наголосила, що коли вона поверталась додому та зайшла в під`їзд будинку, за нею зразу ж забігли обидва обвинувачених, які напали на неї та намагались звалити її на підлогу та вирвати з її рук сумку, але вона чинила опір. В зв`язку з цим вони змушені були інтенсивніше застосовувати силу та вживати дій з тим, щоб заволодіти її майном. При цьому один із обвинувачених дістав пістолет та приставив їй до обличчя, погрожуючи ним. Вона бачила, що це був саме пістолет і могла розгледіти його, так як в під`їзді було включене, хоч і тускле, світло. Це їй дало змогу розгледіти і обох обвинувачених. Вона довго чинила опір, але протистояти двом обвинуваченим, які являються чоловіками фізично сильнішими за неї та мають зброю, що її дуже налякало, вона не змогла. Таким чином їм вдалося заволодіти її сумкою чорного кольору вартістю 200 грн., в якій знаходились паспорт на її ім`я, водійське посвідчення на імя ОСОБА_15 , техпаспорт на автомобіль «Део Ланос» д. н. з. НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_15 , страховий поліс «Оранта» на автомобіль, посвідчення про інвалідність на ім`я ОСОБА_16 , електронний пропуск вартістю 30 грн., гаманець шкіряний коричневого кольору вартістю 500 грн., гроші в сумі 450 грн., косметика вартістю 500 грн. Внаслідок заволодіння її майном їй було спричинено матеріального збитку на загальну суму 1680 грн. Підкреслила, що їй погрожували саме пістолетом і це знаряддя вона розцінювала як пістолет, тобто вогнепальну зброю. Наголосила, що до того нікого з обвинувачених вона не знала, а тому підстав для обмови їх у скоєнні цього злочину у неї немає. В суді вона категорично вказала на обвинувачених як тих, хто вчинив на неї розбійний напад.
Свої показання потерпіла підтвердила під час слідчого експерименту в ході досудового розслідування по справі, протокол про що був досліджений в суді (а. п. 211-215), в ході якого вона показала, як саме на неї було вчинено напад та які дії були вчинені кожним із обвинувачених під час цього.
При пред`явленні для впізнання по фотознімках під час досудового розслідування потерпіла впізнала обвинувачених як осіб, які вчинили розбійний напад на неї та заволоділи її майном (а. п. 216-217, 218-220).
Аналізуючи показання потерпілої і наведені докази, суд не вбачає підстав для сумніву в об`єктивності показань останньої та для обмови нею обвинувачених. В зв`язку з цим суд приймає до уваги її показання як правдиві та об`єктивні і покладає їх в основу обвинувачення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Не приймаючи до уваги показань обвинувачених про те, що вони не погрожували потерпілій пістолетом і не могли цього зробити, так як у них його не було, суд розцінює їх як неправдиві, оскільки вони спростовуються вироком суду, який набрав законної сили і яким встановлено, що 4 лютого 2015 року обвинувачений ОСОБА_11 був затриманий працівниками міліції та у нього було вилучено пістолет марки «Zoraki» мод. 914 Б № НОМЕР_2 , який згідно висновку судово балістичної експертизи № 58 від 6 лютого 2015 року колишній сигнальний пістолет, іноземного виробництва (Туреччина) у результаті відсутності ствольної заглушки втратив властивості сигнального і є нестандартною гладкоствольною вогнепальною зброєю, що дозволяє здійсненню пострілів патронами з метальним снарядом.
Отже, судом встановлено, що обвинувачені під час розбійного нападу на потерпілу мали при собі пістолет та застосовували його, погрожуючи останній з метою подолання її супротиву, що свідчить про намір застосування насильства щодо неї, якщо вона буде продовжувати чинити опір.
Проаналізувавши наведені докази, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинувачених у вчиненні розбійного нападу на потерпілу за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для її життя та здоров`я, і кваліфікує дії кожного із них по цьому епізоду їх злочинної діяльності за ч. 2 ст. 187 КК України.
По інших епізодах, інкримінованих обвинуваченим (№ 1-4) суд кваліфікує дії кожного із них, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто за ч. 2 ст. 186 КК України.
Обставинами, які пом`якшують покарання кожного із обвинувачених, суд визнає часткове визнання ними своєї вини та сприяння цим розкриттю інкримінованих їм злочинів.
Обставин, які обтяжують покарання обвинувачених, суд не знаходить.
Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу кожного із обвинувачених та обставини, що впливають на призначення покарання.
Зокрема, суд враховує, що обидва обвинувачених раніше неодноразово засуджувалися за вчинення умисних, в тому числі аналогічних злочинів, судимість за які не погашена у визначеному законом порядку та вони мають невідбуте покарання за попереднім вироком, ніхто із них не перебуває на обліках у лікарів нарколога або психіатра з приводу вживання алкоголю або наркотичних засобів, їх стан здоровя, який являється задовільним у всіх, відношення до скоєного кожного із обвинувачених.
Враховуючи тяжкість вчинених обвинуваченими злочинів, характеристику особи обвинувачених, ставлення до скоєного, а також наведені вище обставини, суд вважає за необхідне призначити кожному із обвинувачених покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним й достатнім для їх виправлення та перевиховання, а також їх реабілітації.
Суд вважає, що покарання обвинуваченим повинно бути призначено за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки після постановлення попереднього вироку стало відомо, що вони винні у вчиненні інших злочинів, скоєних до його постановлення.
Оскільки обвинувачені засуджуються до позбавлення волі, яке мають відбувати реально, то суд вважає за необхідне обраний щодо кожного із них запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Потерпілою ОСОБА_7 заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на суму 2000 грн. та моральної шкоди на суму 8000 грн. Потерпілою ОСОБА_8 заявлено аналогічний позов на суму 3180 грн. та 5000 грн. відповідно.
Суд вважає за необхідне задовольнити, заявлені по справі цивільні позови про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в розмірах, зазначених в цивільних позовах, оскільки обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 визнали позови в повному обсязі, а відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
Повним товариством «ЛОМБАРД ДОНКРЕДИТ ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНТЕР-РІЕЛТІ» І КОМПАНІЯ» заявлено цивільній позов до обвинуваченого ОСОБА_11 про відшкодування збитків внаслідок закладення ним в ломбард майна, яке не являється його власністю та в послідуючому було вилучено працівниками правоохоронних органів, внаслідок чого товариству завдано матеріальної шкоди.
Суд вважає за необхідне залишити позов без розгляду, оскільки питання про відшкодування збитків в даному випадку повинно вирішуватись в порядку цивільного судочинства.
Процесуальних витрат по справі немає.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.
Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,
ОСОБА_11 і ОСОБА_12 визнати винними у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 187 КК України кожного і призначити покарання:
за ч. 2 ст. 186 КК України у виді п`яти років позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 187 КК України у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі строком на сім років з конфіскацією всього належного йому майна.
Остаточне покарання обвинуваченому визначити за правилами ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2015 року у виді позбавлення волі строком на сім років три місяці з конфіскацією всього належного йому майна.
за ч. 2 ст. 186 КК України у виді п`яти років позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 187 КК України у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі строком на сім років з конфіскацією всього належного йому майна.
Остаточне покарання обвинуваченому визначити за правилами ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2015 року у виді позбавлення волі строком на сім років три місяці з конфіскацією всього належного йому майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання кожним із обвинувачених попереднє їх утримання під вартою та відбування покарання за попереднім вироком з 5 лютого 2015 року з розрахунку день попереднього утримання під вартою за день позбавлення волі та строк відбування ними покарання обчислювати, починаючи з цієї дати.
Задовольнити заявлені по справі потерпілими цивільні позови про відшкодування матеріальної і моральної шкоди та стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_11 і ОСОБА_12 на користь потерпілих:
ОСОБА_7 2000 грн. матеріальної та 8000 грн. моральної шкоди;
ОСОБА_8 3180 грн. матеріальної та 5000 грн. моральної шкоди.
До набрання вироком законної сили обраний щодо кожного із обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Речові докази: сумку-клатч бежевого кольору, сумку лакову чорного кольору, паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_14 , сумку темно-синього кольору, золоте кільце 585 проби вагою 4,38 г, мобільний телефон «Lеnovo А850», які передані на зберігання потерпілим, - повернути їм же.
Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
СуддяОСОБА_1