УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Категорія КПК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2015 року м. Житомир
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
з участю прокурора: ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 16 жовтня 2015 року,-
в с т а н о в и л а:
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у тому, що близько 01 години 24 липня 2015 року перебуваючи поблизу кафе «Феміна», розташованого по вул. Щорса, 57А в м. Житомирі шляхом ривка зірвав рукою з шиї ОСОБА_9 золотий ланцюжок, вагою 1,96г. 585 проби, вартістю 872 грн. 92 коп.
Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 16 жовтня 2015 року до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту його затримання, 08 години 15 жовтня 2015 року.
Строк дії ухвали встановлено до 13 грудня 2015 року.
Приймаючи таке рішення слідчий суддя послався на наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати. Постановити нову ухвалу. Відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_10 про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід - домашній арешт з покладенням обов`язків з`являтися на першу вимогу органів досудового розслідування та до суду. Посилається на те, що ухвала слідчого судді була постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Неправильно було застосовано ст. ст. 177, 194 КПК України, не застосовано ст. 181 КПК України. Вважає, що до ОСОБА_8 можливо застосувати домашній арешт. Наявність факту підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення не може бути безумовною підставою для тримання його під вартою. ОСОБА_8 має фактичне місце проживання, має на утриманні неповнолітню дочку, ОСОБА_11 2015 року народження. Крім того, відсутні будь-які підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_8 буде займатися злочинною діяльністю, а тримання його під вартою сприятиме встановленню істини по справі, убезпечить ухиленню від слідства і суду.
Заслухавши доповідь судді, захисника, яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія судді дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Предметом дослідження суду першої інстанції були ті обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу та при прийнятті рішення виходив із мети та підстав застосування запобіжних заходів.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.
Пунктом 5 частини 2 статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Як вбачається з матеріалів провадження, за вироком апеляційного суду Черкаської області від 21 червня 2007 року ОСОБА_8 засуджений за вчинення злочинів передбачених ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 187, ч. 2 ст. 15, ч.2 п.6 ст. 115, ст. 70 КК України на 10 років позбавлення волі. Ухвалою Перевальського районного суду Луганської області від 13 лютого 2014 року ОСОБА_8 звільнено умовно-достроково від відбування покарання на 2 роки 11 місяців 3 дні.
15 жовтня 2015 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.
Наведені обставини, на які в своєму рішенні послався суд першої інстанції свідчать про наявність ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України давали підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії передбачені цією нормою.
Суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Постанова судді про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту ОСОБА_8 відповідає вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
За наведених обставин, доводи захисника, що ухвала слідчого судді була постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, неправильно застосовано ст.ст. 177, 194 КПК України, що до ОСОБА_8 відповідно до ст. 181 КПК України можливо застосувати домашній арешт не ґрунтуються на матеріалах провадження і є безпідставними.
Щодо доводів захисника, що наявність факту підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення не може бути безумовною підставою для тримання ОСОБА_8 під вартою, що він має фактичне місце проживання, на утриманні неповнолітню дочку, ОСОБА_11 2015 року народження, то як вбачається з матеріалів провадження, такі обставини були враховані слідчим суддею при постановленні ухвали і у даному випадку не дають підстав для застосування до ОСОБА_8 іншого, більш м?якого запобіжного заходу.
Безпідставними є доводи про відсутність будь-яких підстав вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_8 буде займатися злочинною діяльністю, а тримання його під вартою сприятиме встановленню істини по справі, убезпечить ухиленню від слідства і суду. ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення вчиненого під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, що свідчить про наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України в тому числі, що він може займатися злочинною діяльністю, переховуватися від органів досудового розслідування або суду.
Колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування ухвали слідчого судді з підстав наведених в апеляційній скарзі захисника.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного
ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 16 жовтня 2015 року щодо нього - без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: