АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 серпня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
Головуючого-судді: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря: ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миколаєва, громадянин України, українець, навчається у ЗОШ № 56 (9 клас), неодружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-19.08.2014 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
відносно якого вирок не оскаржується-
-визнанні винними у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
___________________________________________________________
Ап. провадження: № 11-кп/784/604/15 Головуюча у 1-й інстанції: ОСОБА_8
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1
Учасники судового провадження:
Прокурор: ОСОБА_5
Обвинувачені: ОСОБА_6 , ОСОБА_7
Законний представник
обвинуваченого ОСОБА_6 : ОСОБА_9
Захисники: ОСОБА_10 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:
Вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці.
На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового складання покарань, приєднано не відбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.08.2014 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги:
В апеляційній скарзі прокурор Заводського районного суду м. Миколаєва, не оскаржуючи рішення суду першої інстанції по суті, просить вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.06.2015 року змінити, вказавши в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання на обставини, які пом`якшують призначене судом покарання, а саме: вчинення злочину неповнолітнім та добровільне відшкодування завданого збитку.
Крім того, просить прийняти рішення, щодо вирішення питання про речові докази, зокрема, просить залишити у володінні потерпілої ОСОБА_11 навушники марки «Леново», що знаходяться в неї на зберіганні.
В своїх апеляційних вимогах обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.06.2015 року, в частині призначеного йому покарання, застосувавши відносно нього положення ст. ст. 69, 98, 99 КК України та остаточно призначити покарання у виді штрафу в розмірі до 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, із покладенням на нього обов`язку самостійного виконання покарання, відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:
Прокурор в своїх доводах, не оскаржуючи фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеності вини та кваліфікації дій обвинувачених, вважає, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Зазначає, що судом першої інстанції, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , не було враховано обставини, які пом`якшують покарання, а саме, вчинення злочину неповнолітнім та добровільне відшкодування завданого збитку. Вказані обставини були встановлені судом під час судового засідання, проте не враховані при призначенні покарання.
Крім того, вказує, що судом першої інстанції в супереч вимогам п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку не вирішено питання щодо речових доказів навушників марки «Леново», що належить потерпілій ОСОБА_11 та знаходяться у неї на зберіганні.
Обвинувачений ОСОБА_6 в своїх доводах, вважає, що призначене йому покарання судом першої інстанції не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та його особі. Вказує, що судом при призначенні покарання не було враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме, вчинення злочину неповнолітнім, щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку. На підставі цього, просить застосувати відносно нього положення ст. ст. 69, 98, 99 КК України, призначивши йому основний вид покарання у виді штрафу із покладенням обов`язку самостійного виконання.
Обставини, встановлені судом першої інстанції:
Вироком суду ОСОБА_7 та ОСОБА_6 визнанні винними в тому, що вони 25.08.2014 року, близько о півночі, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , помітили потерпілу ОСОБА_11 , яка йшла попереду них. Після чого, діючи за попередньою змовою в групі осіб, підбігши до потерпілої зі спини, зірвали з неї жіночу сумку вартістю - 150 грн, в якій знаходились: мобільний телефон «LG» вартістю - 2500 грн. із картою пам`яті вартістю 130 грн.; навушники марки «Леново» вартістю - 50 грн. В результаті чого, своїми діями ОСОБА_7 та ОСОБА_6 спричинили потерпілій ОСОБА_11 матеріальні збитки в розмірі 2830 грн.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції:
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора та обвинуваченого, які підтримали свої апеляційні вимоги, думку захисника, законного представника та обвинуваченого ОСОБА_6 , які частково підтримали апеляційну скаргу прокурора та просили задовольнити скаргу обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів, дійшла до наступного.
Висновки суду першої інстанції, щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин встановлених судом першої інстанції, ґрунтуються на доказах наведених у вироку і апелянтами не заперечуються. Кваліфікація дій обвинуваченого є правильною, і також, ні ким із учасників не оскаржується.
Що стосується призначеного ОСОБА_6 покарання, то воно, на думку колегії суддів, призначено у відповідності до вимог ст. ст. 65 - 67 КК України.
Разом з тим, доводи прокурора та обвинуваченого, стосовно не зазначення у вироку судом першої інстанції обставин, передбачених ст. 66 КК України є вірними, оскільки на момент скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_6 був неповнолітньою особою, крім того, обвинуваченим було відшкодовано матеріальні збитки завдані потерпілій ОСОБА_11 в розмірі 1400 грн., що підтверджено її заявою, яка є в матеріалах провадження. (а. п. 63). Такі пом`якшуючі покарання ОСОБА_6 обставини є наявними і, на думку колегії суддів, підлягають зазначенню у вироку.
Між тим, не можна погодитись із доводами обвинуваченого ОСОБА_6 про наявність в його діях такої пом`якшуючої обставини, як щире каяття.
Згідно матеріалів провадження обвинувачений ОСОБА_6 раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за злочин проти власності та щиро каявся у скоєному, на підставі чого був звільнений судом від відбування призначеного покарання із випробуванням. (а. п. 1718) , проте, ОСОБА_6 належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив новий тяжкий злочин в період іспитового строку. Така поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 , на думку колегії суддів, свідчить про відсутність щирого каяття, як такого, та позитивних змін у свідомості обвинуваченого.
Таким чином, призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання, з урахуванням навіть вищезазначених пом`якшуючих обставин, є законним та справедливим, оскільки воно призначено у майже мінімальних межах санкції кримінального закону, за яким він засуджений, та саме з урахуванням усіх вищезазначених пом`якшуючих йому покарання обставин.
Зазначені пом`якшуючі покарання цього засудженого обставини не можуть бути визнані як такі, що істотно знижують суспільну небезпечність вчиненого злочину, а тому і не можуть бути підставою для застосування положень ст.. 69 КК України.
Що стосується питання вирішення долі речових доказів по справі, то це питання не входить до переліку таких, що зазначені у ст.. 407 КПК України і повинно вирішуватись судом першої інстанції у порядку ст..п.14 ст.537 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та апеляційну скаргу прокурора прокуратури Заводського району м. Миколаєва ОСОБА_5 задовольнити частково.
Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.06.2015 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_6 змінити, зазначивши в мотивувальній частині вироку обставини, які пом`якшують призначене покарання ОСОБА_6 , а саме: вчинення злочину неповнолітнім та добровільне відшкодування завданого збитку.
В решті цей вирок стосовно ОСОБА_6 залишити без змін. Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий : Судді :