печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_4 від 23.05.2014 року про закриття кримінального провадження № 0000187 від 05.12.2013 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 374 КК України-

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернувся до слідчого судді зі скаргою в якій просив скасувати постанову слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_4 від 23.05.2014 року про закриття кримінального провадження № 0000187 від 05.12.2013 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 374 КК України

В обґрунтування вимог зазначав, що постанова винесена всупереч вимог ст.ст. 9, 91, 92, 284 КПК України, оскільки слідчий при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження всебічно повно та неупереджено не дослідив всіх обставин кримінального провадження не виконав вимоги ухвали Апеляційного суду м. Києва, не допитав осіб, про яких вказує заявник, не оцінив їх показання в їх сукупності, а передчасно прийняв рішення про закриття кримінального провадження.

Дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження надані органом досудового розслідування, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В ході розгляду скарги встановлено, що постановою слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_4 від 23.05.2014 року прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 0000187 від 05.12.2013 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 374 КК України

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Доводи скаржника про неповноту досудового розслідування та передчасність рішення про закриття кримінального провадження слідчим суддею до уваги не приймаються, з огляду на наступне.

При проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння , яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюється, не є злочином.

Судовим розглядом встановлено, що 05.12.2013 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000187 внесено відомості за заявою ОСОБА_3 щодо неправомірних дій слідчого прокуратури Вишгородського району Київської області ОСОБА_5 та прокурора Вишгородського району Київської області ОСОБА_6 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 374 КК України - інше грубе порушення права підозрюваного, обвинуваченого на захист, вчинене слідчим та прокурором.

06.05.2004 постановою слідчого прокуратури Вишгородського району ОСОБА_5 порушено кримінальну справу №78-923 за ознаками злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та прийнято її до свого провадження.

Крім того, встановлено, що слідчим управлінням прокуратури Київської області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000169 від 12.08.2013 за зверненням ОСОБА_3 щодо підроблення колишнім слідчим прокуратури Вишгородського району ОСОБА_5 постанови про допуск захисника від 06.05.2004, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Постановою від 14.11.2013 вказане кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із встановленням відсутності в діянні колишнього слідчого прокуратури Вишгородського району Київської області ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Оглядом кримінального провадження №0000169 встановлено, що в ньому наявні протоколи допиту свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , показання яких стосуються цього кримінального провадження №0000187.

Так, допитаний як свідок ОСОБА_3 показав, що протягом всього періоду досудового слідства у кримінальній справі № 78-923 ОСОБА_7 виступав його захисником та був присутнім під час всіх слідчих дій, які проводились за його участю. Однак, як йому стало відомо пізніше, ОСОБА_7 не мав на той час права займатись адвокатською діяльністю і захисником у кримінальній справі бути не міг. Під час досудового слідства від послуг ОСОБА_7 не відмовлявся. Зазначив, що колишній слідчий прокуратури Вишгородського району ОСОБА_5 допитувався Апеляційним судом Київської області як потерпілий в кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України. Зі слів ОСОБА_3 під час допиту в суді ОСОБА_5 розповідав, що постанову про допуск захисника від 06.05.2004 виносив минулими числами, а сам договір йому надав ОСОБА_7 лише в серпні 2004 року.

Допитаний як свідок ОСОБА_5 показав, що в 2004 році, працюючи на посаді слідчого прокуратури Вишгородського району Київської області, розслідував кримінальну справу №78-923 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні умисного вбивства. Після роз`яснення ОСОБА_3 прав підозрюваного, останній виявив бажання, щоб його захищав ОСОБА_7 , про що було складено відповідний протокол від 06.05.2004. Цього ж дня ОСОБА_7 надав йому ( ОСОБА_5 ) договір про надання юридичних послуг, укладений між ним та ОСОБА_3 , на якому стояли підписи в графі Виконавець та Замовник, а також дата 6.05.2004 р.. Відповідно до ст. 44 КПК України 1961 року виніс постанову про допуск захисника ОСОБА_7 для участі у справі. Про обставини укладання та підписання договору про надання юридичних послуг між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 нічого невідомо. Із зазначеною постановою ознайомив ОСОБА_3 та ОСОБА_7 . Будь-яких зауважень від ОСОБА_3 на дії слідчого чи дії ОСОБА_7 в ході слідства не надходило.

Допитаний як свідок ОСОБА_7 показав, що в 2004 році надавав правову допомогу ОСОБА_3 у кримінальній справі за обвинуваченням останнього. 06.05.2004 перебував у Вишгородському районному суді у справах. До нього підійшов прокурор Вишгородського району ОСОБА_6 та повідомив, що затримано особу, яка вчинила тяжкий злочин, і запитав, чи згоден він ( ОСОБА_7 ) надати затриманому правову допомогу. На вказану пропозицію він погодився, після чого зустрівся із затриманим, яким виявився ОСОБА_3 . В ході розмови ОСОБА_3 не заперечував проти участі у справі як його захисника. Того ж дня між ним та ОСОБА_3 було укладено договір про надання юридичних послуг, один екземпляр якого надав слідчому.

Допитаний як свідок ОСОБА_6 повідомив, що по грудень 2011 року він працював на посаді прокурора Вишгородського району Київської області. У 2004 році прокуратурою Вишгородського району розслідувалась кримінальна справа №78-923 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні вбивства. Розслідування вказаної кримінальної справи було доручено слідчому прокуратури Вишгоролського району ОСОБА_5 . В матеріалах кримінальної справи №78-923 містився протокол роз`яснення підозрюваному ОСОБА_3 права на захист, в якому ОСОБА_3 було зазначено про бажання на залучення до кримінальної справи в якості його захисника адвоката ОСОБА_7 . Також в кримінальній справі був наявний договір про надання правової допомоги, укладений між ОСОБА_3 та адвокатом ОСОБА_7 . На підставі вказаних документів, та виконуючи вимоги ст. 41 КПК України (в редакції 1960 року), слідчим ОСОБА_5 було винесено постанову про допуск захисника ОСОБА_7 для участі у кримінальній справі в якості захисника підозрюваного ОСОБА_8 . Так як кримінальну справу №78-923 він ( ОСОБА_6 ) вивчав після завершення досудового слідства, перед затвердженням обвинувального висновку. У зв`язку з цим, обставини укладання договору про надання правової допомоги між ОСОБА_3 та адвокатом ОСОБА_7 , так само як і обставини винесення слідчим ОСОБА_5 постанови про допуск захисника у кримінальній справі, йому не відомі. Сумнівів щодо достовірності цих документів під час вивчення кримінальної справи не було. Від ОСОБА_3 скарг щодо порушення його права на захист під час досудового слідства не надходило.

Оглядом кримінальної справи №78-923 в Апеляційному суді Київської області і, зокрема, протоколу судового засідання, встановлено, що ОСОБА_5 дійсно допитувався судом як потерпілий. Однак, будь-яких показань про те, що постанову про допуск захисника ОСОБА_7 від 06.05.2004 він виносив минулими числами, а також про те, що договір про надання юридичних послуг ОСОБА_7 надавав йому пізніше, ОСОБА_5 суду не надавав.

Вироком Апеляційного суду Київської області від 26.05.2005 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ст. 304, ч. 2 ст. 383 КК України. Фактів порушення права на захист ОСОБА_3 в ході проведення досудового слідства у кримінальній справі №78-923, під час судового розгляду не встановлено.

Відповідно до висновку експертного почеркознавчого дослідження №1432/11-11 від 07.04.2011, підпис від імені ОСОБА_3 в графі Замовник договору про надання юридичних послуг від 06.05.2004, складеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою.

Водночас, на період проведення досудового слідства слідчому ОСОБА_5 та прокурору ОСОБА_6 про факти підроблення вказаного договору відомо не було, що виключає їх умисел на обмеження права на захист ОСОБА_3 .

Крім того, згідно з рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_9 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України, статті 44 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 268, 271 Кодексу, України про адміністративні правопорушення (справа про право вільного вибору захисника) від 16.11.2000 № 1-17/2000, положення частини першої статті 59 Конституції України про те, що кожен є вільним у виборі захисника своїх прав, в аспекті конституційного звернення громадянина ОСОБА_9 треба розуміти як конституційне право підозрюваного, обвинуваченого і підсудного при захисті від обвинувачення та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою отримання правової допомоги вибирати захисником своїх прав особу, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Враховуючи викладене, аргументи ОСОБА_3 в частині незаконності допуску в якості його захисника у кримінальній справі №78-923 ОСОБА_7 , який є фахівцем у галузі права та у зв`язку з цим, ніби то, не має право на зайняття адвокатською діяльністю, є безпідставними.

Показання ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в частині надання першим та отримання останнім договору про надання юридичних послуг, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , саме 06.05.2004 між собою узгоджуються, в судовому засіданні ОСОБА_5 не надавав жодних показань про винесення ним постанови про допуск захисника від 06.05.2004 без наявності зазначеного договору.

Таким чином, в ході досудового розслідування жодних даних, які б вказували на свідоме порушення слідчим прокуратури Вишгородського району ОСОБА_5 та прокурором Вишгородського району ОСОБА_6 права на захист обвинуваченого ОСОБА_3 під час розслідування кримінальної справи № 78-923, не здобуто.

Крім того, сам факт допуску слідчим захисника, який не є адвокатом, не є порушенням права на захист, в т.ч. й грубим, а отже не є кримінально караним діянням і не утворює складу будь-якого кримінального правопорушення, оскільки захисник ОСОБА_7 захищав ОСОБА_3 з його ж відома, згоди та у його ж присутності.

Також не можуть бути прийняті до уваги посилання заявника на те, що слідчим не виконані вимоги ухвали Апеляційного суду м. Києва від 24.03.2014 року, з огляду на те, що слідчим після повернення матеріалів для проведення досудового розслідування виконані всі без виключень вимоги вказаної ухвали. Зокрема слідчим допитано ОСОБА_7 стосовно того, чи мав він статус захисника, витребувано та долучено до матеріалів провадження судові рішення, які стосуються заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 28.08.2013 року. Також слідчим в ході додаткової перевірки, встановлено під час допиту ОСОБА_7 , який сам зазначив, що він не мав статусу захисника, займався приватною юридичною практикою на території м. Вишгорода, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю не отримував.

Не можуть бути прийняті до уваги слідчим суддею посилання ОСОБА_3 на те, що слідчим його не допитано стосовно всіх обставин викладених у заяві від 28.08.2013, оскільки як вбачається із досліджених в судовому засіданні матеріалів досудового розслідування, слідчим у порядку п.3 ч. 2 ст. 40 КПК України було доручено оперативному підрозділу провести допит ОСОБА_3 за місцем відбування покарання у Житомирській виправній колонії № 4. Між тим, як вбачається зі змісту протоколу допиту, ОСОБА_3 відмовився від дачі показів на підставі ст. 63 Конституції України.

Таким чином, слідчий вичерпав процесуальні можливості для здобуття інших доказів на підтвердження, чи спростування заяви скаржника про вчинення щодо нього кримінального првавопорушення.

Досудове провадження проведено достатньо повно і доказів вчинення кримінального правопорушення не отримано.

У відповідності до положень ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження підлягає закриттю за відсутністю в діянні особи складу кримінального правопорушення, відтак слідчий мотивовано закрив провадження, з`ясувавши відсутність в діяннях слідчого прокуратури Вишгородського району Київської області ОСОБА_5 та прокурора Вишгородського району Київської області ОСОБА_6 складів ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 374 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу про скасування рішення слідчого чи прокурора або про відмову у задоволенні скарги про скасування такого рішення, а тому за наведених вище обставин у задоволенні скарги ОСОБА_3 необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 284, 303,306,307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_4 від 23.05.2014 року про закриття кримінального провадження № 0000187 від 05.12.2013 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 374 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя