29.10.2015
ВИРОК
Іменем України
29 жовтня 2015 року Вишгородським районним судом Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді кримінальне провадження № 0000156 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, освіта вища, одруженого, на утриманні має неповнолітніх дітей 1998 року народження та 2008 року народження, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого, АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
встановив:
03.06.2015 року, близько 02-00год., ОСОБА_5 , керуючи власним технічно справним автомобілем «Кіа Rio», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись на 33 км + 405 м. автодороги «Київ-Десна», поблизу с. Хотянівка Вишгородського району Київської області, в напрямку м. Десна, в порушення вимог п. 2.3 б Правил дорожнього руху України, згідно з яким «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважний, та не стежачи за дорожньою обстановкою, невчасно відреагував на її зміну та в порушення п. 12.1 ПДР України, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним» проявив злочинну самовпевненість, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, внаслідок чого не впорався з керуванням автомобіля «Кіа Rio» д.н.з. НОМЕР_2 , та виїхав на праве по напрямку руху узбіччя, де допустив зіткнення із бетонною стелою.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Кіа Rio» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

Згідно висновку експерта № 124тр. від 30.06.2015 встановлено, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 , виявлено: забиті рани (в області підборіддя-дві; по передній поверхні правого колінного суглоба; в області лівої брови; по внутрішній поверхні лівого ліктьового суглобу); садна (у лівій вилицюватій області; по задній поверхні лівого ліктьового суглоба в кількості 7-ми; у правій підключичній області по середній ключичній лінії; у верхній третині лівої гомілки по передньої внутрішній поверхні); двохсторонні переломи ребер; розрив симфіза; розриви правої долі печінки; наявність в черевній порожнині 300 мл в плевральних порожнинах по 80 мл рідкої крові; повний розрив атланто-потиличного зчленування з ушкодженням шийного відділу спинного мозку (і його твердої мозкової оболонки) на цьому рівні, обмежено-дифузні субарахноїдальні крововиливи на основі головного мозку, рідка кров в шлуночках головного мозку; ознаки струсу тіла у вигляді наявності крововиливів без чіткої форми і котурів в районі коренів обох легенів з надривами плеври. Всі вище описані тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупих предметів (частин салону) або при ударі об такі, що могло мати місце при автомобільній травмі, в строк і при обставинах (при знаходженні потерпілого в салоні автомобіля) викладених в постанові про призначення судово-медичної експертизи, і в своїй сукупності, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя. Смерть ОСОБА_6 настала від закритої травми шиї у вигляді повного розриву атланто-потиличного зчленування і спинного мозку на даному рівні.

Порушення водієм ОСОБА_5 , вимог п.п. 2.3 б та 12.1 ПДР України, перебувають в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_6 .

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, не оспорюючи час, місце, спосіб, вид, мотив і мету, форму вини та повністю підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Зокрема пояснивши, що 02.06.2015 року з ранку поїхав на дачу, яка знаходиться в с. Хатянівка Вишгородського району Київської області, де займався по господарству. В після обіцяний час в магазині в с. Хотянівка познайомився із чоловіком на ім`я ОСОБА_7 . Придбавши необхідні речі пішов до дачного будинку. У вечорі близько 23-00год. того ж дня до його дачного будинку прийшов ОСОБА_7 та попросив його завести в с. Новосілки. Після довгого умовляння, ОСОБА_5 погодився відвести ОСОБА_7 до с. Новосілки.
03.06.2015 року близько 02 години перебуваючи за кермом власного технічно справного автомобіля марки «Кіа Rio» д.н.з. НОМЕР_2 , а ОСОБА_7 перебував на передньому пасажирському сидінні, рухалися по автодорозі «Київ-Десна» в напрямку м. Десна, зі швидкістю близько 90 км/год, і в один із моментів не помітив заокруглення яке йшло в ліву сторону відносно напрямку руху його автомобіля, не впоравшись із керуванням автомобіля здійснив з`їзд з автодороги на збіччя, де знаходилась залізобетонна стела із якою відбулося зіткнення автомобіля, після чого втратив свідомість. До свідомості прийшов вже перебуваючи у лікарні. На передодні дорожньо-транспортної пригоди та в той день алкогольних напоїв не вживав. Зокрема, вказуючи при цьому, що матеріальну шкоду стороні потерпілим відшкодував, щиро розкаюється у вчиненому та просить суд суворо його не карати.
Допитаний в судовому засіданні представник потерпілого пояснив, що обвинувачений відшкодував матеріальну шкоду стороні потерпілого, і претензій до нього не мають. Просив не призначати обвинуваченому покарання, пов`язане з позбавленням волі.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.
При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_5 своїми діями, які виразились у вчиненні порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинила смерть потерпілого, ОСОБА_6 , вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України, суд визнає, щире каяття у вчиненому та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Крім цього, при обранні обвинуваченому міри покарання, судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують та стан здоров`я обвинуваченого.
При визначенні міри покарання ОСОБА_5 суд враховує, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вперше вчинив необережний тяжкий злочин, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину 2008 року народження та неповнолітню дитину 1998 року народження.
На підставі викладеного, з метою попередження нових злочинів, виправлення ОСОБА_5 , з врахуванням вимог ст. 50 КК України, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання в межах санкції визначеної ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі, але, з урахуванням обставин справи та особи винного, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливо без відбування покарання, та вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі підлягають стягненню із обвинуваченого, відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України, суд, -
засудив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання звільнити з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені пунктами 2, 3 і 4 статті 76 КК України, зокрема, повідомлятиме органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися до зазначених органів для реєстрації, а також не виїде за межі України на постійне місце проживання без дозволу таких органів.
Речовий доказ автомобіль марки «Kia Rio» д.н.з. НОМЕР_2 - залишити власнику ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 982,08 грн. (613,80грн.+368,28грн.).
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Учасники судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1