У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідача ОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
при секретаріОСОБА_5 ,
розглянула в судовому засіданні 28 січня 2016 року у м. Києві кримінальне провадження № 090002734 за касаційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 .
Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2014 року
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та
мешканця АДРЕСА_1 ,
такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, а на підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2015 року вирок залишено без зміни.
ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 02 лютого 2014 року приблизно о 02.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території літньої площадки кафе «Лунний блюз» у м. Нікополі, під час сварки на ґрунті особистих неприязних стосунків з ОСОБА_7 , не маючи наміру на заподіяння смерті потерпілому, умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень, ножем, що перебував при ньому, завдав ОСОБА_7 один удар в грудну клітку зліва, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва, лівостороннього гемотораксу, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
Крім того, ОСОБА_6 01 липня 2014 року о 23.10 год., знаходячись в кафе «Лунний блюз» у м. Нікополі, зайшовши до банкетної зали, умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав зі столика мобільний телефон, що належить ОСОБА_8 , чим завдав останній матеріальні збитки на суму 2 150 грн.
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі ОСОБА_6 через м`якість. Посилається на безпідставне звільнення його на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням. Зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Заслухавши доповідача, міркування прокурора на підтримання касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оскаржуються.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. Разом з тим, ці вимоги закону при розгляді даного провадження апеляційним судом залишились не виконаними.
В апеляційній скарзі прокурора ставилось питання про скасування вироку у зв`язку з безпідставним звільненням ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням. На думку прокурора, зазначені у вироку обставини могли бути підставою лише для застосування ст. 69 КК та призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання, чим передбачено санкцією ч. 1 ст. 121 КК. На обґрунтування своїх доводів прокурор посилався на те, що враховані судом обставини, а саме те, що ОСОБА_6 працює і являється волонтером Всеукраїнського благодійного фонду «Патріот України», на момент вчинення злочинів не відповідали дійсності, оскільки він працевлаштувався та став волонтером цього фонду лише у січні 2015 року, тобто після постановлення вироку. Крім того, як вказував прокурор у скарзі, суд не взяв до уваги знаряддя злочину, яким було спричинено тілесні ушкодження, та їх локалізацію, а саме удар ножем у грудну клітку зліва, та конкретні обставини вчинення злочину. Також суд не врахував, що ОСОБА_6 , будучи притягнутим до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КК, вчинив новий злочин, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що суд апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги всі зазначені апелянтом доводи ретельно не перевірив і свого рішення про залишення без зміни вироку суду першої інстанції належним чином не мотивував.
На думку колегії суддів, за наведених судом обставин кримінального провадження та за відсутності інших обставин, які відповідно до вимог закону можуть істотно вплинути на висновок суду про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбуття покарання, призначене йому покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК є не мотивованим і занадто м`яким.
Тому колегія суддів вважає, що у зв`язку з невідповідністю ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК вона підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого мають бути усунені зазначені вище недоліки.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати.
Призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3