Справа № 367/4706/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/970/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 10.09.2015

УХВАЛА
Іменем України
10 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

з участю засудженого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 21 липня 2015 року, якою залишено без задоволення клопотання ОСОБА_7 про звільнення його від подальшого відбування покарання умовно-достроково,-

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 13.12.2012 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

До Ірпінського міського суду Київської області з клопотанням про звільнення його від подальшого відбування покарання умовно-достроково звернувся засуджений ОСОБА_7 .

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 21 липня 2015 року, клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення його від подальшого відбування покарання умовно-достроково залишено без задоволення, оскільки засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення, не стримувався від порушень встановлених правил відбування покарання, потребує контролю зі сторони адміністрації та не довів своєю поведінкою прагнення спокутувати вину за вчинений злочин.

Не погоджуючись з ухвалою суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 21 липня 2015 року змінити та призначити йому умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України. Свої вимоги мотивує тим, що Ірпінський міський суд не взяв до уваги те, що він є інвалідом 2-ї групи, перебуває на обліку у психіатра, одружений з жінкою яка має 3-ох неповнолітніх дітей, приймав активну участь у житті колонії та займався ремонтом приміщень.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 який підтримав подану ним апеляційну скаргу і просив її задовольнити, думку прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу засудженого та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з характеристики (а.с. 4) ОСОБА_7 за час відбування покарання в Бучанській ВК № 85 зарекомендував себе негативно. Правила поведінки та вимоги режиму відбування покарання порушував, за що має 3 дисциплінарних стягнення, які зняті та не погашені в установленому законом порядку. По прибуттю в установу був працевлаштований на виробництві в установи в цеху з виготовлення причепів, слюсарем. Від адміністрації установи має 4 заохочення. До суспільно-корисної праці та виконання своїх обов`язків ставиться посередньо. Свій зовнішній вигляд та спальне місце утримує не завжди в охайному стані потребує контролю зі сторони адміністрації. На заходи виховного та профілактичного характеру, що проводяться реагує посередньою, належні висновки для себе робить, але не завжди. В колективі серед засуджених уживається, неконфліктний, підтримує дружні стосунки із засудженими різних категорій. На підставі вищевикладених характеризуючих даних засудженого ОСОБА_7 начальник Бучанської виправної колонії УДПтС України в м. Києві та Київській області ОСОБА_8 затвердив дану характеристику з висновком про те, що засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення, тому не заслуговує на застосування до нього ст. 81 КК України про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Щодо доводів засудженого ОСОБА_7 про те, що він є інвалідом 2-ї групи, перебуває на обліку у психіатра, одружений, приймав активну участь у житті колонії та займався ремонтом приміщень, то вони є не достатніми підставами для умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання умовно-достроково, а тому підстав для скасування чи зміни ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 21 липня 2015 року колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 21 липня 2015 року, якою залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення його від подальшого відбування покарання умовно-достроково залишити без зміни.

Судді