печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2015 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, і просить зобов`язати старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_4 повернути ОСОБА_3 майно, яке було вилучене у нього співробітниками Головного слідчого управління Міністерства внутрішніх справ України при проведенні обшуку 26.09.2015 року. Скарга обґрунтована наступним. 26.09.2015 року співробітники Головного слідчого управління Міністерства внутрішніх справ України по місцю проживання заявника провели обшук та вилучили належне мені майно, а саме:

1) 3 макети пістолета «Парабеллум»;

2) 3 макети пістолета «Маузер»;

3) 4 макети пістолета «Вальтер»;

4) 1 макет пістолета «Велодог»;

5) 1 макет пістолета «Браунінг»;

6) 1 макет рукоятки пістолета ««Глок 19»;

7) 1 макет рукоятки пістолета ««Глок 17»;

8) 2 макети пістолета «ПМ» з набором комплектуючих запчастин до них;

9) 1 макет пістолета «SIG-Sauer»;

10) 2 макети пістолета-кулемета;

11) 11 макетів магазинів;

12) коробку з комплектуючими запчастинами до макетів;

13) 5 холостих патронів;

14) 8 дискет.

До даного часу вилучене майно заявнику не повернуто. У відповідності з частиною 1 статті 167 Кримінального процесуального кодексу України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з частиною 2 статті 168 Кримінального процесуального кодексу України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку.

Частиною 5 статті 171 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, v якої його було вилучено.

Згідно з частиною 6.7 статті 1 73 Кримінального процесуального кодексу України ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

На адвокатський запит адвоката ОСОБА_5 , який діяв в інтересах заявника, старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_4 листом від 15.10.201 5 року повідомив, що він не звертався до слідчого судді з клопотанням про арешт вилученого у ОСОБА_3 майна. Даний лист був отриманий адвокатом ОСОБА_5 26.10.2015 року. Отже, згідно з вимогами частини 5 статті 171 Кримінального процесуального кодексу України вилучене має бути повернуте його власнику. Правові підстави для подання даної скарги виникли після того, як старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_4 у встановлений частиною 5 статті 171 Кримінального процесуального кодексу України не подав до слідчого судді клопотання про арешт вилученого майна. До отримання 26.10.2015 року адвокатом ОСОБА_5 листа старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_4 від 15.10.2015 року заявник не знав, що слідчий не звертався до слідчого судді з клопотанням про арешт майна. До отримання цієї інформації від слідчого він не міг звернутися до суду з даною скаргою. З моменту отримання інформації до подачі даної скарги пройшло 6 днів.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та його адвокат ОСОБА_6 підтримали скаргу з викладених у ній обставин.

Слідчий ГСУ МВС України ОСОБА_7 заперечував проти задоволення скарги, вказуючи на те, що майно, про яке зазначає заявник, було чітко визначено в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку з метою його відшукання та вилучення В даний час знаходиться на дослідження в експертній установі.

Вислухавши заявника ОСОБА_3 , його адвоката ОСОБА_6 , слідчого ОСОБА_7 , дослідивши надані сторонами матеріали, слід дійти наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні володільцем тимчасово вилученого майна, зокрема, може бути оскаржено бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

За змістом ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення чайна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 КПК України, у разі скасування арешту.

Під час розгляду скарги встановлено, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року було надано дозвіл ГСУ МВС України на проведення обшуку в житлі за адресою : АДРЕСА_1 , що на праві власності належить АТ «Укрінбанк», з метою відшукання та вилучення документів, комп`ютерної , копіювальної техніки, мобільних телефонів, електронних носії інформації (дисків, карт пам`яті, флеш-карт), блокнотів, записних книг, вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, ремкомплектів до вогнепальної зброї, комплектуючих запчастин, макетів масо-габаритних, засобів зв`язку.

26 вересня 2015 року на підставі слідчого судді від 16 вересня 2015 року було проведено обшук за вказаною адресою. Під час обшуку було вилучено майно, яке заявник просить повернути.

Питання щодо значення вилученого майна до кримінального провадження не вирішено, доводи про те, що вилучене майно знаходиться на дослідження в експертній установі не підтверджені. Вирішуючи питання слід врахувати наступне.

Згідно ст.236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності - його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії.

Згідно до протоколу Першого Конвенції Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З урахування вказаних положень орган досудового розслідування зобов`язаний як найшвидше вирішити питання про значення вилученого майна для досудового розслідування кримінального провадження, можливість залишення завірених копій та повернення оригіналів, з метою не порушення права особи, у якої воно було вилучено, а також з метою недопущення зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

В даному випадку майно, яке було вилучено підчас обшуку 26 вересня 2015 року, не є тимчасово вилученим майном, оскільки про нього прямо надало дозвіл на відшукання.

При цьому , вилучене майно має бути оглянуто, докладно описано та з урахуванням положень ст.100 КПК України , визначений статус речового майна ( при наявності достатніх підстав) .

При цьому враховуючи положення ст.100 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний вирішити питання у відповідності до ст.100 КПК України у найкоротші строки.

Не вчинення вказаних дій є порушенням положень КПК України .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 100,236,303,307,309 КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В :
Зобов`язати старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління МВС України ОСОБА_4 або іншого слідчого , що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0005672 вирішити питання вилученого під час обшуку 26 вересня 2015 року майна, належного ОСОБА_3 у відповідності до ст. 100 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1