Справа № 355/522/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1274/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 22 25.11.2015

УХВАЛА
Іменем України
25 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Баришівського районного суду Київської області від 4 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 яким,-
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коржі Баришівського району Київської області, громадянина України, освіта базова загальна середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і призначено узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян в розмірі 1700 грн. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднано не відбуті покарання за вироком Баришівського районного суду Київської області від 12.02.2014 року та Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29.01.2015 року і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та штрафів в сумі 1700 грн. та 850 грн.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.
В С Т А Н О В И Л А:
Як вбачається з вироку суду першої інстанції, 30.12.2014 року близько 22 години 20 хвилин ОСОБА_7 , який перебував у кафе «Молодіжне», що знаходиться в смт. Баришівка Київської області та у нього виник умисел на заволодіння шляхом зловживання довірою майном, що належить ОСОБА_9 . З цією метою ОСОБА_7 близько 22 години 20 хвилин 30.12.2014 року під приводом здійснення телефонного дзвінка попросив у ОСОБА_9 належний їй мобільний телефон марки «LG-L7» моделі Р713. В подальшому ОСОБА_7 після того, як ОСОБА_9 надала йому мобільний телефон, вийшов з приміщення кафе «Молодіжне» та заховав телефон за будівлеюсигаретного кіоску, після чого повернувся до приміщення кафе і повідомив ОСОБА_9 , що отриманий від неї мобільний телефон він загубив та те, що його у нього вже немає. Наступного дня, 31.12.2014 року ОСОБА_7 забрав захований мобільний телефон марки «LG-L7» моделі Р713 та використав його на власний розсуд, а саме продав його гр- ОСОБА_10 за 300 грн. Згідно висновку експерта № 5-05/5 від 29.01.2015 року залишкова вартість мобільного телефону марки «LG-L7» моделі Р713 станом на 03.01.2015 року становить 1269 грн. 60 коп. Своїми незаконними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1269 грн. 60 коп.
10.03.2015 року близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_7 та ОСОБА_11 перебували поблизу магазину «Даша» в с. Селище Баришівського району Київської області, де розпивали спиртні напої. В цей час ОСОБА_7 помітив у ОСОБА_11 спортивний велосипед «Ардіс» червоного кольору і у нього виник умисел на заволодіння цим велосипедом. Скориставшись довірливими відносинами з ОСОБА_11 , ОСОБА_7 переконав останнього надати йому велосипед у користування, обіцяючи повернути в цей же день, на що останній погодився та добровільно передав велосипед ОСОБА_7 . Отримавши велосипед, ОСОБА_7 поїхав на ньому на перехрестя вулиці Леніна та провулку Польового в с. Селище, де зустрівшись з ОСОБА_12 , продав йому вищевказаний велосипед, що належить ОСОБА_13 , за 200 гривень. Згідно висновку експерта № С-94 від 16.03.2015 року залишкова вартість спортивного велосипеда «Ардіс» станом на 10.03.2015 року становить 1418 грн. 55 коп. Своїми незаконними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 1418 грн. 55 коп.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить призначити менш сувору міру покарання.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вирок суду в частині призначеного покарання є незаконним. Зазначає, що судом не було дотримано умов угоди про примирення. Також судом не прийнято до уваги те, що ОСОБА_7 має на утриманні двох малолітніх дітей, щире каяття.
В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким затвердити угоду про примирення, укладену 30 червня 2015 року між ОСОБА_7 та потерпілими ОСОБА_9 і ОСОБА_13 , та визначити обвинуваченому остаточну міру покарання у вигляді штрафу розміром 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в розмірі 1700 грн.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вирок суду в частині призначеного покарання є незаконним, необґрунтованим, несправедливим. Зазначає, що суд призначив покарання, яке є суворіше, ніж узгоджене сторонами в угоді про примирення. Крім того, приєднуючи покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 29 січня 2015 року, судом не враховано, що станом на 4 вересня 2015 року цей вирок було виконано. Також, суд перед виходом до нарадчої кімнати для винесення вироку, всупереч вимогам ст. 365 КПК України не надав обвинуваченому останнє слово.
Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Як вбачається з журналу та аудіозапису судового засідання від 4 вересня 2015 року, головуючий, з`ясувавши думки учасників судового розгляду щодо наданої захисником угоди про примирення, не роз`яснив обвинуваченому наслідків укладеної угоди в частині призначення остаточного покарання та не з`ясував його думку з приводу призначення покарання за сукупністю вироків, на підставі ст. 71 КК України та не надав ОСОБА_7 перед виходом в нарадчу кімнату право виступу з останнім словом, чим порушив право обвинуваченого на захист, що відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України є істотним порушенням кримінального процесуального закону і безумовною підставою для скасування вироку суду.
Виходячи з вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що за наведених істотних порушень судом під час розгляду справи вимог КПК, вирок суду першої інстанції не може бути визнаний законним, а тому підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд, під час якого потрібно врахувати вищевикладене, та ухвалити законне і обґрунтоване рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Баришівського районного суду Київської області від 4 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 - скасувати, кримінальне провадження направити до того ж суду на новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.

Головуючий:
Судді: