АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/145/14 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 628/2188/13-К
Категорія: ч. 2 ст. 289 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2014 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0000662 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09 липня 2013 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И В:

Цим вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пристін Куп`янського району Харківської області, українця, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, раніше судимого: 09.02.2007 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ст. 185 ч.3 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком один рік; 15.11.2007 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ст. 185 ч.3 КК України до трьох років двох місяців позбавлення волі; 18.12.2007 року Куп`янським міськрайонним судом за ст. 185 ч.3 КК України до трьох років трьох місяців позбавлення волі; 27.12.2012 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст. 71 ч.1 КК України, до зазначеного вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного ОСОБА_7 вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 27.12.2012 року у виді 5 років позбавлення волі, та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців без конфіскації майна.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати на користь ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса за проведення автотоварознавчих експертиз у сумі 980,00 грн., на користь ХНДЕКЦ МВС України в Харківській області за проведення судово-трасологічних експертиз у сумі 2545,40 грн.

Згідно вироку, 28.03.2013 року о 22-30 год., ОСОБА_9 , проїжджаючи на своєму велосипеді поблизу гаражного кооперативу «Пищевик», розташованого по вул. 3-я Цукрозаводська м. Куп`янська, зайшов на територію гаражного кооперативу, де діючи з умислом направленим на незаконне заволодіння транспортним засобом, підійшов до гаражу № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , де із корисних мотивів, з метою наживи, за допомогою монтировки, яку він взяв з собою, відігнув дугу навісного замка на воротах гаражу, однак ворота не відчинились. Після чого ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний намір, за допомогою монтировки вийняв віконну рамку вікна, яке знаходилося в гаражі, та проник до нього, звідки викрав та присвоїв мопед моделі «Альфа» синього кольору, об`ємом двигуна 49.9 куб. см., який згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4093 від 20.05.2013 року становить 3000 гривень, який викотив через гаражні ворота, які відчинив ззовні. Заволодівши викраденим ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на вищевказану суму.

В апеляційних скаргах, з урахуванням змінених апеляційних доводів та прохань:

- прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В своїх апеляційних доводах він зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано визначив обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження за ч. 3 ст. 349 КПК України, тим самим порушивши права обвинуваченого на захист у суді апеляційної інстанції, та права потерпілого;

- обвинувачений просить вирок районного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Своє апеляційне прохання ОСОБА_7 обґрунтовує тим, що інкримінований йому злочин він не вчиняв, вину визнав внаслідок психологічно та фізичного тиску збоку робітників правоохоронних органів, а висновки суду, що викладенні в оскаржуваному вироку, не відповідають фактичним обставинам. Крім того, обвинувачений посилається те, що йому належним чином не роз`яснили у районному суді сутність та правові наслідки спрощеного порядку дослідження доказів при судовому розгляді.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали доповнену апеляційну скаргу, а також пояснення прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу зі зміненими доводами щодо необхідності скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, посилаючись на низку істотних порушень вимог ст. 349 КПК України, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи сутність апеляційних доводів обвинуваченого, пов`язаних не лише з оспорюванням кваліфікації його дій, обставин, пов`язаних з пред`явленим обвинуваченням, а й причетності до вчинення протиправних діянь, а також твердження про застосування недозволених методів проведення досудового слідства, колегія суддів дійшла висновку про наявність порушень вимог ч.3 ст. 349 КПК України під час судового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому належить взяти до уваги те, що допитаний в судовому засіданні потерпілий оспорював обставини вчинення злочину, не погоджуючись зі змістом обвинувального акту, а саме стосовно : вартості викраденого майна, з посиланням на відповідні докази; розміру шкоди, пов`язаної з незаконним проникненням до гаражу; висловлював думку щодо кількості крадіїв, що зафіксовано на звукозаписі судового засідання ( том 2 арк. 39). Зазначені обставини обумовлювали необхідність більш ретельного допиту обвинуваченого, а також повторного вирішення питання щодо обсягу досліджуваних доказів, але суд штучно обмежив цей обсяг раніше постановленою ухвалою, з посиланням на норми ч.3 ст. 349 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з апеляційними доводами прокурора, обвинуваченого та його захисника про те, що при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та вищевказаного порядку їх дослідження, суд, порушивши вимогу ч. 3 ст. 349 КПК України, не переконався, що потерпілий та обвинувачений ОСОБА_7 правильно розуміють, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Недотримання цієї вимоги в суді першої інстанції штучно обмежує повноваження апеляційного суду при перегляді кримінального провадження, що в свою чергу обмежує процесуальні права сторін.

Також, при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та вищевказаного порядку їх дослідження, суду першої інстанції, не роз`яснив потерпілому ОСОБА_10 наслідки розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, не переконався, що потерпілий правильно розуміє, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та не приділив достатньої уваги поясненням потерпілого, в яких останній оспорював фактичні обставини справи, що в свою чергу унеможливлювало дослідження доказів у спрощеному порядку.

На думку колегії суддів, ігнорування зазначених обставин у такий спосіб свідчить про те, що суд порушив низку загальних засад кримінального провадження щодо: презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини; забезпечення права на захист; безпосередньості дослідження показань, речей і документів; змагальності та диспозитивності сторін; забезпечення права на оскарження судового рішення, що чітко гарантується та передбачено ст.ст. 17, 20, 22, 23, 24, 26 КПК України.

На вищевказані процесуальні порушення обґрунтовано посилається у своїх доводах прокурор, обвинувачений та його захисник, який підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_7 , що з урахуванням зазначених обставин належить вважати істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. З огляду на викладене вбачається, що при судовому розгляді в суді першої інстанції дійсно порушено загальні засади кримінального провадження, передбаченні у нормах ст.ст. 17, 20, 22, 23, 24, 26 КПК України, що вочевидь свідчить про обґрунтованість апеляційного прохання сторін щодо необхідності скасування оскаржуваного вироку, ухваленого з порушенням процесуального закону.

Поряд з цим оскаржуваний вирок є не вмотивований, оскільки в ньому, всупереч вимог ст. 370 та ст. 374 ч. 3 КПК України, не зазначено в чому фактично обвинувачений визнав себе винним, оскільки суд обмежився лише вказівкою про те, що допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винним в інкримінованому йому злочині, а також на дату скоєного протиправного діяння та місце події, але відсутні показання обвинуваченого в частині фактичних обставин стосовно способу проникнення та незаконного заволодіння транспортним засобом.

Зазначені обставини свідчать про порушення принципу безпосередності дослідження доказів, права обвинуваченого на захист, а також презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, які передбачені ст. 7 п.п. 10, 13, 16 КПК України серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.

Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність декількох істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п. 1,3 ч. 1 ст. 409 КПК України.

Тобто вирок підлягає скасуванню лише внаслідок допущених судом істотних процесуальних порушень.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить дотримуватися вимог чинного КПК України, в тому числі норм ст. 416 КПК України.

Дотримуючись вимог ст.ст. 197, 331 КПК України, стосовно обвинуваченого, з врахуванням наявності існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме того, що він може переховуватися від суду та правоохоронних органів, колегія суддів вважає можливим та необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 вересня 2014 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 331, 404, 405, ст. 407 ч. 1 п. 6; ст. 409 ч. 1 п. 3; ст. 412 ч. 1; 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора - задовольнити частково.

Вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09 липня 2013 року стосовно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжній захід у вигляді тримання під вартою до 15 вересня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

________________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4