Справа №668/1439/13-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2013 року Суворовський районний суд міста Херсона у складі:

головуючого - судді: Корольчук Н.В.

при секретарі: Учускіній М.В.

за участю:

прокурора: Бондара Д.В.

захисника: ОСОБА_1

обвинуваченої: ОСОБА_2

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні кримінального провадження №0000010 за обвинуваченням ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, -

встановив:

11 лютого 2013 року за клопотанням прокурора обвинуваченій обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, строк якого в подальшому був продовжений до 10 червня 2013 року.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченої під домашнім арештом ще на два місяці, мотивуючи свою позицію тяжкістю злочинів, у вчиненні яких вона обвинувачується, а також наявністю ризиків невиконання нею процесуальних обовязків та перешкоджання кримінальному провадженню, зазначивши при цьому, що допитані в ході судового розгляду справи свідки змінили показання, дані ними раніше на досудовому слідстві, та повязав цю обставину з можливим впливом на них обвинуваченої.

Захисник ОСОБА_1 проти задоволення клопотання прокурора заперечив, на обґрунтування своєї позиції зазначив, що на даний час відсутні підстави для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Вказав, що прокурор не довів наявність ризиків та обставин, на які він послався, а також неможливість застосування до обвинуваченої інших, більш мяких, видів запобіжних заходів, для запобігання зазначеним ним ризикам.

Обвинувачена ОСОБА_2 підтримала позицію захисника та в свою чергу заявила клопотання змінити їй запобіжний захід на особисте зобовязання, зазначивши, що не має наміру ухилятися від виконання покладених на неї процесуальних обовязків та будь яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Дослідивши заявлені клопотання, заслухавши думку з цього приводу учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

На даний час це кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, здійснюється дослідження доказів.

Частиною 2 ст. 331 КПК України встановлено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 199 КПК України клопотання про продовження відповідного строку має бути подане прокурором не пізніше ніж за пять днів до закінчення дії попередньої ухвали, якою застосовано запобіжний захід.

Однак, ця вимога закону прокурором не виконана, обґрунтоване клопотання про продовження строку тримання обвинуваченої під домашнім арештом у встановлений законом строк прокурором до суду подано не було.

За змістом ст.ст. 184, 199 КПК України клопотання про проводження строку тримання особи під домашнім арештом повинно містити, крім відомостей якими обґрунтовується необхідність застосування до особи саме цього запобіжного заходу, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або зявилися нові ризики, які виправдовують застосування цього запобіжного заходу.

Критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу встановлені у ч. 1 ст. 194 КПК України і передбачають наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, а також наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, та недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання наявних ризиків.

Виходячи зі змісту ст. 177 КПК України виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків. При цьому, застосування таких заходів завжди має бути повязано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим цією статтею. Обґрунтування у клопотанні про застосування запобіжного заходу наявності одного чи кількох ризиків (підстав), що визначає можливість застосувати той чи інший із встановлених КПК запобіжних заходів, передбачає обовязок прокурора довести неможливість застосування інших, більш мяких видів запобіжних заходів.

Заявивши клопотання про продовження строку тримання обвинуваченої під домашнім арештом, прокурор обмежився формальним посиланням на законодавчі (стандартні) підстави, не навівши переконливих даних на обґрунтування достовірності цих підстав з урахуванням конкретної ситуації, що склалася. При цьому, вказавши на можливий тиск з боку обвинуваченої на свідків, прокурор не надав доказів на підтвердження цієї обставини і такий факт судом не встановлений.

Крім цього, виходячи зі змісту ст. 178 КПК України суд у кожному випадку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, встановлених у ст. 177 цього ж Кодексу, на підставі наданих сторонами матеріалів має оцінити в сукупності всі обставини, передбачені цією статтею, і зокрема, відповідно до п. 9 цієї самої статті, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов раніше застосованих запобіжних заходів для встановлення достатнього ступеня суворості запобіжного заходу, який має бути застосований до нього.

Доказів порушення обвинуваченою умов застосованого до неї запобіжного заходу у виді домашнього арешту прокурор також не надав.

За правилами ч. 4 ст. 194 КПК України суд має право застосувати до підозрюваного, обвинуваченого інший, більш мякий, запобіжний захід, якщо прокурор не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, - недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання наявних ризиків, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обовязки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З огляду на наведене, оцінивши наведені вище дані у сукупності, а також враховуючи те, що умови застосованого раніше до обвинуваченої запобіжного заходу у виді домашнього арешту вона не порушувала, суд вважає, що встановлені судом обставини не є достатніми та переконливими для висновку про доцільність продовження строку тримання обвинуваченої під домашнім арештом і не знаходить підстав для задоволення заявленого прокурором клопотання та вважає за можливе задовольнити клопотання обвинуваченої про зміну обраного відносно неї запобіжного заходу на особисте зобовязання.

Керуючись ст.ст. 176-179, 194, 331 КПК України, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_2 під домашнім арештом відмовити.

Змінити ОСОБА_2 запобіжний захід з домашнього арешту на особисте зобовязання.

Покласти на ОСОБА_2 на строк до 10 серпня 2013 року наступні зобовязання:

1)зявлятися на виклик до суду, а в разі неможливості з'явитися через поважні причини, - завчасно повідомляти про це суд;

2)не відлучатися з місця своєї реєстрації та проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, без дозволу суду;

3)повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4)утримуватися від спілкування із свідками, допитаними під час судового розгляду цієї справи.

Розяснити ОСОБА_2, що в разі невиконання нею зазначених зобовязань до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.В. Корольчук