Справа №10-138/11 20.06.2011 20.06.2011 20.06.2011
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа№ 10-138/2011 р. Головуючий першої інстанції Селіванова Є.О.
Категорія; апеляція на постанову Доповідач Кателін В.П.
суду про продовження строку тримання під вартою
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2011 року м. Миколаїв

Колегія суддів судовї палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Царюка В.В., суддів - Кателіна В.П., Олещук Т.Л., за участю прокурора - Бабенко Н.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляцію захисника ОСОБА_1 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2, на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 8 червня 2011 року, якою у відношенні

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого, судимого Врадіївським районним судом Миколаївської області за ст. 185 ч. З, ст.75 КК України до позбавлення волі на 2 роки, з іспитовим строком на 2 роки, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4

Миколаївської області, на даний час знаходиться в СІЗО № 20 Миколаївської області,

продовжено строк тримання під вартою до трьох місяців.

Органами досудового слідства ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що 1.03. 2011 року близько 2 години 15 хвилин, за попередньою змовою зі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з метою заволодіння чужим майном, зайшли в приміщення Інтернет клубу, розташованого на проспекті ОСОБА_5, 57 в м. Миколаєві, і з застосуванням насильства небезпечним для життя, ОСОБА_4 почав стріляти з пістолета, пристосований для стрільби резиновими кулями в сторону потерпілої ОСОБА_6, а потім разом підійшли до останньої і відкрито заволоділи її майном на загальну суму 2215 грн.

Потім ОСОБА_2 підійшов до громадянки ОСОБА_7, схопив за волосся, з метою заволодіння її майном, деякий час утримував поборюючи її можливий опір, а ОСОБА_3 відкрито заволодів майном останньої на загальну суму 3430 грн.

7 березня 2011 року року, слідчим Центрального РВ УМВС України В Миколаївської області відносно ОСОБА_2 порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України.

10.04 2011 року ОСОБА_2 затримано в порядку ст. 115 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 2 КК України.

12. 04. 2011 року ОСОБА_2 було пред'явлено обвинувачення в скоєні зазначеного злочину.

13.04. 2011 року обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

6. 06. 2011 року по кримінальній справі продовжено строк досудового слідства до 10.07. 20011 року.

7червня 2011 року, слідчий СВ Центрального РВ УМВС України в Миколаївської області звернувся до суду з поданням про продовження строку тримання під варто до трьох місяців відносно ОСОБА_2

У поданні слідчий посилається на те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п'яти років, не одруженого, скоїв злочин в період іспитового строку, а також по справі необхідно виконати ряд процесуальних дій, що в зазначені в КПК України терміни розслідування кримінальної справи не можливо виконати. Вважає, що ОСОБА_2, перебуваючи на волі може продовжувати злочинну діяльність, а також ускладнити виконання слідчих дій по справі, ухилитися від слідства та суду.

8червня 2011 року, постановою Центрального районного суду м. Миколаєва, подання слідчого було задоволено, продовжено ОСОБА_2 строк тримання під вартою на час досудового слідства до трьох місяців.

В апеляції захисник ОСОБА_1 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції про продовження терміну тримання під вартою, справу повернути до того ж суду на новий судовий розгляд мотивуючи тим, що в оскаржуваній постанові суду не враховані обставини які доводять його вину в скоєні злочину. Судом першої інстанції також не враховано те, що він має постійне місце проживання і роботи.

Заслухавши суддю - доповідача, думку прокурора, який просив залишити апеляцію без задоволення, вивчивши надані матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів не знайшла підстав для її задоволення.

Відповідно до вимог ст.ст. 148-150 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, враховується тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров'я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 обвинувачується в скоєні злочину передбаченого ст. 187 ч. 2 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, скоїв злочин в період іспитового строку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції продовжуючи строк тримання під вартою вірно прийшов до такої думки, що ОСОБА_2 обвинувачується в скоєні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі строком понад п'яти років, характеризується посередньо, на шлях виправлення не став, скоїв злочин в період іспитового строку, а також по справі необхідно виконати ряд процесуальних дій, що в зазначені в КПК України терміни розслідування кримінальної справи не можливо виконати. ОСОБА_2 знаходячись на волі буде намагатися перешкоджати встановленню істини у справі, може ускладнити виконання слідчих дій, ухилитися від слідства та суду або продовжити злочинну діяльність.

Встановлені обставини із матеріалів справи дають право колегії суддів прийти до висновку, що судом першої інстанції при продовжені строку тримання під вартою, як запобіжного заходу, вірно ураховані всі обставини передбачені ст. ст. 148,150, 165-3 КПК України, будь яких нових даних, і підстав для задоволення клопотання не вбачається.

Посилання захисника обвинуваченого на те, що він до арешту мав постійне місце проживання та роботи, не надано доказів про його судимість, а також про те, що він знаходячись на волі може ухилитися від слідства та суду, має позитивну характеристику, не можуть бути взяті до уваги, оскільки це не є підставами для задоволення вимог, і не є єдиним критерієм, по якому особі обирається запобіжний захід.

Керуючись ст.ст. 365-366 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 8 червня 2011 року про продовження ОСОБА_2 строків тримання під вартою до трьох місяців без зміни.

Суддя