АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/790/1642/14 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія : ст.183 КПК України
(застосування запобіжного заходу)
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.12.2014 року м. Харків
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі :
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
підозрюваного - ОСОБА_8 ,
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 27.11.2014 року у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного за ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_8 , 1973 р.н., уродженця с. Толебі, Самтредського району Грузії, громадянина України, не працюючого, зі слів судимого у 2009 році за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років, 6 місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі у 2012 році, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого : АДРЕСА_2 . було відмовлено та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, з забороною цілодобово залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 і покладення на підозрюваного обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.
Слідчий суддя, приймаючи таке рішення погодився з слідчим про наявність обґрунтованої підозри та існування заявлених ризиків, але вважав, що саме домашній арешт здатний забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
З таким рішенням слідчого судді не погодився прокурор, який подав апеляційну скаргу, і обґрунтовує її тим, що слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу не враховано особливу небезпеку підозрюваного ОСОБА_8 , який ніби то тричі притягувався до кримінальної відповідальності, він не працює, тобто не має постійного доходу, останньому повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину.
Крім того, на думку автора апеляційної скарги слідчим суддею не враховано, що підозрюваний зареєстрований в Луганській області, за адресою: АДРЕСА_1 , а мешкає у АДРЕСА_2 без будь якого офіційного підтвердження цього факту.
Крім того, автор апеляційної скарги зазначає, що слідчому незручно проводити процесуальні дії з підозрюваним на території м. Харкова, оскільки судовою ухвалою ОСОБА_8 заборонено цілодобово залишати житло у м. Суми.
Таким чином, автор апеляційної скарги вважає, що у даному випадку, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не здатний забезпечити уникнення заявлених у клопотанні ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків під час проведення досудового розслідування.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, захисника і підозрюваного, які вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і заперечували проти її задоволення, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
25.11.2014 року о 23 годині ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК Укарїни.
26.11.2014 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Приймаючи рішення про необхідність відмовити у задоволенні клопотання слідчого та можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя послався на вік підозрюваного, наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини, постійного місця проживання, і вважав, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною покидати житло цілодобово здатний забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та унеможливить виникнення заявлених слідчим ризиків.
Погоджуючись з таким рішенням слідчого судді апеляційний суд виходить з того, що частинами 1, 2 та 4 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Виходячи з системного аналізу вказаних правових норм, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя, приймаючи рішення за результатами розгляду клопотання слідчого, дотримався вимог положень ст. 194 КПК України, врахувавши обставини кримінального правопорушення, у вчиненні кого підозрюється ОСОБА_8 , наявність у нього міцних соціальних зв`язків, перебування на утриманні неповнолітньої дитини, та умови виконання обраного запобіжного заходу.
При цьому апеляційний суд вважає посилання апелянта на те, що підозрюваний має намір приховуватись від слідства та суду не доведений доказами, оскільки пояснення самого ж прокурора у судовому засіданні свідчать про те, що ОСОБА_8 з`являється до слідчого за його викликом. Крім того останній прибув і у судове засідання апеляційного суду для розгляду даної апеляційної скарги.
Також апеляційний суд вважає хибними посилання прокурора про невизначеність житла, де в теперішній час проживає підозрюваний, оскільки захисником надані документи про те, що ОСОБА_8 проживає за місцем реєстрації своєї дружини, а посилання останнього про вимушене залишення місця його реєстрації в Луганській області у зв`язку з проведенням там антитерористичної операції і неможливості з цієї причини проживати там ніким не спростовано. Посилання апелянта на незручність проведення слідчим процесуальних та слідчих дій з підозрюваним у зв`язку з проживанням останнього в іншій місцевості спростовуються змістом зобов`язань, які покладені на ОСОБА_8 слідчим суддею, а саме вимогою прибувати до слідчого за першою вимогою.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд не знаходить підстав вважати, що ухвала слідчого судді щодо ОСОБА_8 суперечить вимогам ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів
Постановила
Апеляційну скаргу прокурора за залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 27.11.2014 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :