Справа № 559/3105/15-к
Номер провадження 1-кс/559/437/2015
УХВАЛА
"22" грудня 2015 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

Слідчий суддя ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_3 ,

представників володільця майна: ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:
Клопотання обгрунтовується наступними доводами. ОСОБА_6 зазначає, що їй на праві власності належить майно (нежитлові приміщення), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з хлібзаводу, складу, автовагової. (далі-Приміщення).

В провадженні Дубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області знаходиться кримінальне провадження № 000642 по, факту незаконного заволодіння майном, яке належить ТзОВ «Нові перспективи», тобто за ч.2 ст.191 КК України.

Згідно інформаційної довідки № 49314212 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об' єктів нерухомого майна, щодо об' єктів нерухомого майна на вищевказане Приміщення накладене обтяження, а саме заборона на нерухоме майно, згідно заяви про реєстрацію обтяження об`єкта нерухомого майна, 58/20-11, від 02.03.2011р. на підставі постанови слідчого Дубенської міжрайонної прокуратури №58/10-11 від 22.02.2011 р.

ОСОБА_6 вказує, що право власності на Приміщення вона набула у встановленому законом порядку. Дане приміщення не стосується кримінального провадження №000642.

Отже, підстав для накладення та перебування Приміщення під обтяженням не має, оскільки ОСОБА_6 вважає себе єдиним законним власником об`єкта нерухомості, то й арешт накладений на приміщення є необrpунтованим.

Згідно ст. 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання,соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Згідно ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.l «Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами мiжнародного права.

Згідно ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до п.9 Перехідних положень Розділу 11-КПК України 2012 року запобіжні заходи, арешт майна; відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Пунктом 10 зазначено, що кримінальні справи які на день набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розслідуються, надсилаються до суду та розглядаються судами першої, апеляційної, касаційної інстанції і Верховним Судом України згідно з положеннями цього Кодексу.

Враховуючи перехідні положення, суду необхідно застосовувати положення КПК України 2012 року при вирішення питання про скасування арешту на майно.

Згідно ч.l ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Частина 2 ст.174 КПК України передбачає, що арешт може бути скасовано повністю або частково за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необrpунтовано.

Покликаючись на норми національного права України та міжнародного права ОСОБА_6 змушена звернутись до Суду з метою захисту права власності та реалізації законних прав, свобод та інтересів.

З огляду на викладене ОСОБА_6 просить скасувати арешт з належного їй на праві приватної власності майна, а саме, нежитлових приміщень: хлібзаводу, складу, автовагової, РПВН: 1044341, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник володільця майна, адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання за пояснив, що ОСОБА_6 вказане майно було придбане абсолютно на законних підставах, з прилюдних торгів, ще у 2009 році. Лише зараз їй стало відомо, що на майно накладено арешт за постановою слідчого прокуратури. Потрібно зазначити, що ОСОБА_6 не є учасником кримінального провадженння, їй не оголошено підозру в учиненні якихось протиправних дій, але вона як добросовісний набувач позбавлена чомусь права розпоряджатися своїм майном. Тому враховуючи вимоги перехідних положень КПК України в редакції 2012 року, а також вимоги статей 126 та 214 КПК України в редакції 1961 року представник володільця майна просить задоволити клопотання та скасувати арешт на майно ОСОБА_6 .

Представник володільця майна, ОСОБА_5 в судовому засіданні доповнила, що у крмінальному провадженні за яким було накладено арешт на майно не було заявлено цивільного позову, а тому не зрозуміло в забезпечення чого накладався арешт на майно.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що на його думку клопотання про арешт майна є безпідставним, і в його задоволенні слід відмовити. Арешт на майно було накладено слідчим прокуратури ще в рамках кримінального провадження за за №58/10-11, яке розслідувалось прокуратурою, а потім передано слідчим органів внутрішніх справ. В подальшому це кримінальне провадження було доєднано до нового кримінального провадження за №0000642, що внесене до ЄРДР 25.07.2014 року. Оскільки доля майна вирішується зараз при розслідуванні справи прокурор вважає, що воно повинно перебувати під арештом.

Вислухавши доводи представників володільця майна та прокурора, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до свідоцтва про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах) ОСОБА_6 28.12.2009 року придбала нежитлові приміщення хлібзаводу, складу, автовагової, що розміщені по АДРЕСА_1 . (а.с.8.)

За постановою слідчого Дубенської міжрайонної прокуратури ОСОБА_7 від 22 лютого 2011 року було накладено арешт на майновий комплекс за адресою АДРЕСА_1 . (а.с.15.)

При прийнятті рішення суд виходить з наступних міркувань.

Можна погодитись з поясненнями прокурора, що арешт на майно, що знаходиться за вказаною адресою, АДРЕСА_1 накладався в межах кримінального провадження №58/10-11. Кримінальну справу порушено 28 січня 2011 року Дубенським міжрайонним прокурором ОСОБА_8 (кримінальне провадження №0000642, т.2, а.с.1.)

20 листопада 2012 року набрав сили КПК України в редакції 2012 року.

Відповідно до п.9 Перехідних положень Розділу 11 цього Кодексу, запобіжні заходи, арешт майна; відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Пунктом 10 зазначено, що кримінальні справи які на день набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розслідуються, надсилаються до суду та розглядаються судами першої, апеляційної, касаційної інстанції і Верховним Судом України згідно з положеннями цього Кодексу.

Як передбаченого п.9 Перехідних положень КПК України в редакції 2012 року арешт майна продовжує свою дію до моменту його скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, тобто у порядку передбаченому КПК України в редакції 1961 року.

Потрібно зазначити, що розглядати це клопотання відповідно до вимог ст.174 КК України неможливо, оскільки кримінальна справа №58/10-11, в межах якої було накладено арешт на майновий комплекс по АДРЕСА_1 до суду не направлялась і судом не розглядалась, а отже вирішити при постановленні вироку чи постанови питання щодо накладеного арешту на майно суд був не в змозі.

Провадження у кримінальній справі №58/10-11, в межах якої накладався арешт на зазначене майно було закрито 30.09.2012 року начальником СВ Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_9 за відсутністю складу злочину. (кримінальне провадження №0000642, т.7, а.с.156,157.)

В подальшому згідно матеріалів справи розслідування не проводилось. І лише 25.07.2014 року до ЄРДР внесено нове кримінальне провадженння №0000642, за фактом заволодіння групою осіб майном ТзОВ "Нові перспективи" (кримінальне провадження №0000642 т.1 а.с.10.)

Потрібно зазначити що у новому кримінальному провадженні ніякий арешт на майно ОСОБА_6 не накладався. Слідчим суддею було надано лише дозвіл слідчому на доступ до речей та документів, тобто до матеріалів старої кримінальної справи.

Відповідно до ст.214 КПК України в редакції 1961 року, до вимог якої було закрито провадження у кримінальній справі №58/10-11, слідчий закриває справу мотивованою постановою, в якій крім даних, передбачених у статті 130 цього Кодексу, зазначає відомості про особу обвинуваченого, суть справи, підстави для закриття справи, рішення про скасування запобіжного заходу і заходів забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна, а також рішення про речові докази відповідно до ст.81 цього Кодексу.

Тобто за змістом цієї норми слідчий при закритті справи за нормами КПК України в редакції 1961 роу повинен був вирішити і питання що робити з арештованим майном, але цього формально не вирішив.

Відповідно до ст.234 КПК України в редакції 1961 року дії слідчого можуть бути оскаржені до суду.

В цьому випадку копія постанови ОСОБА_6 не направлялась, отже суд рахує ці строки не порушеними.

Зважаючи на те, що слідчим не виконано вимоги ст.214 КПК України в редакції 1961 року і при закритті кримінального провадження не скасовано рішення про арешт майна, клопотання ОСОБА_6 про скасування такого арешту суд рахує обгрунтованим та таким що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.214, 234, 236-6 КПК України в редакції 1961 року, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна - задоволити.

Скасувати арешт з належного ОСОБА_6 на праві приватної власності майна, а саме нежитлових приміщень: хлібзаводу, складу, автовагової, номер за РПВН:1044341, за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області, протягом семи діб з дня проголошення, через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: