Справа № 589/3745/15-к
Провадження № 1-в/589/342/15
10.11.2015 р.
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представника ШВК /№66/ - ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Шостка клопотання засудженого:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славутич, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна,
раніше судимого: 15.04.2008 року Славутицьким міськсудом Київської області за ч. 2 ст. 296, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
засудженого: 31.05.2010 року Славутицьким міським судом Київської області за ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121, 70, 71 КК України до 10 років позбавлення волі
- про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі,
ОСОБА_6 звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі .
В судовому засіданні представник Шосткинської ВК /№ 66/ ОСОБА_4 та прокурор проти задоволення клопотання заперечили, посилаючись на те, що засуджений не довів своє виправлення.
ОСОБА_6 клопотання підтримав, прохав задовольнити, пояснив, що весь період покарання він сумлінно працював, вину у скоєному також весь час визнавав і дуже шкодує про вчинене. Також просив звернути увагу на його пояснення щодо застосування стягнення.
Захисник ОСОБА_5 також прохав клопотання задовольнити, зазначивши, що своїм ставленням до праці засуджений довів, що став на шлях виправлення, а стягнення, які застосовувались до нього вже погашені і не повинні прийматись до уваги.
Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали, надані ШВК -66, та особову справу засудженого, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, зважаючи на таке:
Вимогами статті 82 КК України, передбачено, що особам, які відбувають покарання у виді, зокрема, позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.
Крім того, у ч.3 статті 82 КК України зазначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Вироком Славутицького міського суду Київської області від 31 травня 2010 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання з застосуванням ст. 70, 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років.
Строк відбуття покарання засудженому обчислюється з 31 травня 2010 року, про що зазначено у вироку. В строк відбування покарання зараховано 1 рік 6 місяців і 13 днів перебування засудженого під вартою.
Таким чином, на день розгляду клопотання засуджений відбув більше половини призначеного строку покарання, а саме: 6 років 11 місяців та 22 дні.
Покарання ОСОБА_6 відбуває в Шосткинській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області № 66, куди прибув 20.11.2010 року.
Відповідно до положень п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року № 2 при розгляді питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_6 працевлаштований на виробництві установи робітником відділу головного енергетика, до цього був працевлаштований робітником бригади обслуговування та ремонту автомобілів, до виконання дорученої роботи ставиться добре, приймає участь у роботах по благоустрою місць позбавлення волі. Має три заохочення за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці в ІІІ кварталі 2012 р., в І кварталі 2013 року та ІІ кварталі 2015 року. Також засуджений пройшов курс навчання в ШНЦ № 66 при установі та здобув робітничу професію «муляр», приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт». До працівників адміністрації колонії ввічливий, виконує їх вимоги. За характером спокійний, врівноважений, по відношенню до інших засуджених не конфліктний.
Досліджені судом характеристики на засудженого за весь період відбування містять суттєві розбіжності щодо відношення засудженого до скоєного та ставлення до навчання і програми диференційованого виховного впливу. Так, в характеристиці від 20.11.2011 року зазначено, що ОСОБА_6 вину у скоєному злочині не визнав, в характеристиці від 18.04.2012 року вину визнав повністю, від 10.11.2012 р. - вину не визнав, до заходів програми ставиться формально; 20.11.2013, 03.12.2013 вину не визнав, до навчання та заходів програми ставився задовільно; 18.11.2014 р. - вину визнав повністю, до навчання ставився добре, до заходів програми формально;17.06.2014 р. вину не визнав, до навчання та програми ставився добре; 20.11.2014 року - вину визнав повністю; до заходів програми ставиться формально; 19.02.2015 р. вину не визнав; до навчання та програми ставився добре, 28.07.2015 р., 12.08.2015 р. вину не визнав, до навчання ставився добре.
Вказані розбіжності викликають обґрунтовані сумніви щодо об`єктивності характеристик в цій частині, зважаючи на пояснення засудженого в судовому засіданні, який наполягав, що вину у скоєному визнавав та своєю поведінкою намагався довести, що виправляється.
Згідно даних особової справи на засудженого накладались стягнення, а саме: 26.10.2014 року за відсутність на поіменній перевірці та 04.11.2014 р. за зберігання заборонених предметів. Вказані стягнення погашені.
Разом з тим, як вбачається з постанови про накладення дисциплінарного стягнення від 26.10.2014 року, ОСОБА_6 допустив порушення режиму відбування покарання, яке полягало в тому, що 16.10.2014 близько 19 год 30 хв. він був відсутній на поіменній перевірці і його було виявлено в ході розшукових заходів в приміщенні гаражу. В письмових поясненнях засуджений відзначив, що був відсутній, бо прибирав в гаражі, і відразу по поверненню в гуртожиток о 20 год 30 хв. доповів інспектору про свою наявність. З рапорту інспектора також вбачається, що засуджений самостійно повернувся і доповів про свою наявність.
Таким чином, зміст постанови про накладення дисциплінарного стягнення суперечить долученим до неї рапорту та поясненням.
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Вказаний принцип слід розуміти також як тлумачення будь-яких сумнівів щодо особи на її користь.
Зважаючи на досліджені матеріали, їх оцінку, ставлення засудженого до праці, його поведінку, суд вважає, що засуджений став на шлях виправлення, у зв`язку з чим до нього може бути застосована заміна не відбутої частини строку покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі.
Керуючись ст. 82 КК України, ст. 377, 395, 537, 539 КПК України, -
Клопотання - задовольнити.
Замінити ОСОБА_6 , засудженому вироком Славутицького міського суду Київської області від 31 травня 2010 року, не відбуту частину покарання 3 роки 8 днів більш м`яким у вигляді обмеження волі і направити його в місця відбування покарання в порядку, передбаченому для осіб засуджених до позбавлення волі, звільнивши з-під варти з часу фактичного прибуття до місця відбування покарання, перерахувавши згідно ст.72 КК України час слідування під вартою до виправного центру з розрахунку 1 день позбавлення волі за 2 дні обмеження волі.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області шляхом подання апеляційної скарги через Шосткинський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її проголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1