Справа № 307/3688/15-к
Провадження № 1-кп/307/447/15
У Х В А Л А
іменем України
22 грудня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3 , сторони захисту обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Тячів матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, одруженої, судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До Тячівського районного суду Закарпатської області надійшов затверджений прокурором обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000047 від 22 жовтня 2015 року та угода про визнання винуватості від 30 листопада 2015 року, щодо обвинуваченої ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 , 23 вересня 2015 року, будучи не зареєстрована в установленому законом порядку як суб`єкт підприємницької діяльності, не маючи ліцензії на оптову та роздрібну торгівлю алкогольними виробами, всупереч ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", умисно, з корисливих мотивів 22 вересня 2015 року придбала у невстановлених слідством осіб, з метою збуту та зберігала в період з 22 вересня по 23 вересня 2015 року з цією ж метою за адресою: АДРЕСА_1 (магазин " ІНФОРМАЦІЯ_2 ") - горілку марки "Саме Та" (Княгинин), ємністю 0,5 дм3, в кількості 20 пляшок, з марками акцизного податку України; горілку марки "Пшенична" (Lubotinn), ємністю 0,5 дм3, в кількості 40 пляшок, з марками акцизного податку України; горілки марки "Мороша" Джерельна, ємністю 0,5 дм3, в кількості 10 пляшок, з марками акцизного податку України та бальзам "Цілющий", ємністю 0,5 дм3, в кількості 5 пляшок, з маркою акцизного податку України.

В подальшому, ОСОБА_4 , працюючи продавцем в магазині "Верба", на підставі трудового договору від 28 лютого 2007 року, укладеного між нею та ФО-СПД ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , переслідуючи корисливий мотив, з метою отримання незаконного прибутку, 22 вересня 2015 року через торгове приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ФО-СПД ОСОБА_6 , незаконно збула місцевим мешканцям смт. Дубове Тячівського району незаконно виготовлені алкогольні напої, зокрема, горілку марки "Саме Та" (Книгинин), ємністю 0,5 дм3, в кількості 4 пляшки, за ціною 50 грн. за одну пляшку, горілку марки "Пшенична" (Lubotinn) в кількості 9 пляшок, ємністю 0,5 дм3, за ціною 30 грн. за одну пляшку, горілку марки "Мороша" Джерельна, в кількості 3 пляшки, ємністю 0,5 дм3,за ціною 50 грн. за одну пляшку, бальзам "Цілющий", в кількості 4 пляшки, ємністю 0,5 дм3, за ціною 35 грн. за одну пляшку.

Така незаконна діяльність ОСОБА_4 щодо незаконного придбання з метою збуту, зберігання з цією метою та збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв припинена працівниками податкової міліції 23 вересня 2015 року під час проведення санкціонованого обшуку, на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду №308/11840/15-к від 23 вересня 2015 року, торгового приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює діяльність ФО-СПД ОСОБА_6 . За результатами обшуку виявлено та вилучено частину нереалізованих ОСОБА_4 незаконно виготовлених алкогольних напоїв, а саме: горілки марки "Саме Та" (Княгинин), ємністю 0,5 дм3, в кількості 16 пляшок з наклеєними марками акцизного податку України, горілки марки "Пшенична" (Lubotinn), ємністю 0,5 дм3 в кількості 31 пляшка з наклеєними марками акцизного податку України; горілка марки "Мороша" Джерельна, ємністю 0,5 дм3, в кількості 7 пляшок з наклеєними марками акцизного податку України та бальзам "Цілющий", ємністю 0,5 дм3, в кількості 1 пляшка з наклеєною маркою акцизного податку України, що повністю підтверджує факт незаконного придбання з метою збуту, зберігання з цією метою, та незаконної реалізації частини незаконно виготовлених алкогольних напоїв.

Ці дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.204 КК України незаконне придбання з метою збуту, зберігання з цією метою, та збут незаконно виготовлених алкогольних напоїв.

30 листопада 2015 року було укладено угоду про визнання винуватості між прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000047 прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 , яку ними підписано, і в якій вони дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.204 КК України, а також в якій ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнала свою вину у зазначеному діянні і зобов`язується у повному обсязі, сформульованої підозри, беззастережно визнати свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення у судовому провадженні, а також зобов`язується співпрацювати з органами досудового розслідування у викритті та виявленні осіб, які збували їй незаконно виготовлені алкогольні напої. Також, з угоди вбачається, що сторони врахували ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочину невеликої тяжкості, особу винної та обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Сторони угоди узгодили покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст. 204 КК України у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з конфіскацією незаконно виготовленої продукції.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, жодних клопотань не мав.

Обвинувачена та її захисник в підготовчому судовому засіданні підтримали угоду про визнання винуватості та просили суд таку затвердити.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.204 КК України, яка відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені їй п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Також в підготовчому судовому засіданні обвинувачена беззастережно визнала свою вину та надала суду згоду на призначення узгодженого покарання.

В судовому засіданні суд переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

На виконання вимог п.1 ч.7 ст.474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та закону.

Відповідно до ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до абзацу 2 ч.3 ст.475 КПК України у резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені статтею 374 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається, зокрема, рішення щодо речових доказів.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Як вбачається з аналізу обвинувального акту та доданим до нього реєстром матеріалів досудового розслідування в кримінальному провадження відносно ОСОБА_4 вилучалося майно, яке було передано на зберігання та виносилася постанова про визнання предметів речовими доказами. Однак в угоді про визнання винуватості, в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те яке саме майно вилучалося, яке саме майно визнавалося речовими доказами, хто їх власник та їх місцезнаходження.

Крім цього, із угоди про визнання винуватості вбачається, що сторони узгодили покарання, в тому числі і конфіскацію незаконно виготовленої продукції. Однак, суду не подано жодних даних про те, яку саме продукцію необхідно конфіскувати, її кількість та місцезнаходження.

Вказані відомості про речові докази суд вважає істотними для відповідного кримінального провадження обставинами, які в угоді про визнання винуватості не зазначені всупереч вимогам ст. 472 КПК України, їх відсутність позбавляє суд можливості вирішити питання про речові докази у даному кримінальному провадженні у відповідності до закону.

Крім цього, проаналізувавши зміст угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку, що вказана угода не відповідає критеріям, встановленим ч.7 ст.474 КПК України, оскільки прокурором в судовому засіданні необґрунтовано наявність в діях підозрюваного обставин активного сприяння розкриттю злочину (не зрозуміло, як підозрювана брала на реалізацію в торговий заклад алкогольні напої від особи, яку не знала, не питаючи при цьому хоча б її прізвища, місця проживання та походження алкогольних напоїв), а сама угода спрямована лише винятково на задоволення приватного інтересу обвинуваченої в частині призначення найменшого покарання, тому у суду відсутні підстави вважати, що умови угоди відповідають інтересам суспільства.

Під час укладення угоди сторонами не проаналізовано та не враховано конкретні обставини вчинення злочину, в тому числі і вчинення його в торговому закладі, що на думку суду не дає підстави для узгодження найменшої міри покарання ОСОБА_4 при укладанні угоди про визнання винуватості.

Статтею 2 КПК України визначено, що одними із завдань кримінального провадження є захист суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

За таких обставин угода про визнання винуватості від 30 листопада 2015 року, укладена між прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000047 прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу та не відповідає інтересам суспільства.

Відповідно до ч.7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

За таких обставин в затвердженні угоди про визнання винуватості слід відмовити, кримінальне провадження повернути прокурору для продовження досудового розслідування.

На підставі встановленого та керуючись ст.ст. 314-317, 395, 474 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
В затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000047 прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 - відмовити та повернути кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000047 від 22 жовтня 2015 року, щодо обвинуваченої ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1