В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 300/1283/14-к

Провадження № 1-кп/300/5/2016

05.01.2016 р. смт.Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лази Воловецького району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, з середньою освітою, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 статті 122 КК України, установив:
27 жовтня 2014 року, близько 13 години 30 хвилин, на вул. І. Григи, в с. Верхні Ворота Воловецького району Закарпатської області, обвинувачений ОСОБА_5 поблизу свого будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_4 , який був у стані алкогольного сп`яніння, під час сварки, умисно завдав у відповідь на удар потерпілого, кілька ударів кулаками рук в обличчя, спричинивши фізичний біль, а також один удар ногою в ділянку правового передпліччя, внаслідок якого спричинив потерпілому згідно з висновком судово-медичного експерта № 295 від 10 грудня 2014 року середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому обох кісток правого передпліччя із зміщенням.
Під час розгляду справи обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину не визнав і показав, що 27 жовтня 2014 року він знаходився у себе у дворі, коли потерпілий проходив біля його дому, він вийшов на вулицю і між ними виникла сварка з приводу суміжного землекористування. Обвинувачений запитав потерпілого скільки буде тривати цей спір, на що потерпілий вдарив його рукою в груди, у відповідь на це обвинувачений вдарив потерпілого один раз рукою в обличчя, та один раз рукою в груди. Обвинувачений стверджував, що оскільки потерпілий був у нетверезому стані, він діяв в рамках самозахисту. Свідків інциденту поряд не було. Спричинення потерпілому тілесних ушкоджень у виді перелому кісток правого передпліччя заперечував.
Проте, винуватість обвинуваченого підтверджується показаннями
2
потерпілого, згідно з якими, саме 27 листопада 2017 року, близько 13 години 30 хвилин, по АДРЕСА_1 , під час сварки на ґрунті неприязних відносин, між ним та обвинуваченим виникла бійка, під час якої обвинувачений ОСОБА_7 завдав йому кілька ударів в груди та один удар ногою в праве передпліччя, внаслідок чого спричинив йому перелом обох кісток правого передпліччя із зміщенням. Сусід ОСОБА_8 знайшов його на місці події та провів додому. У лікарню за медичною допомогою звернувся наступного дня 28 жовтня 2014 року.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у злочині доведена під час судового розгляду справи також іншими доказами, які були досліджені судом.
Згідно з висновком експерта № 295 від 10 грудня 2014 року (а.с.62-64) наявні у потерпілого тілесні ушкодження, зокрема закритий уламковий перелом обох кісток правого передпліччя, виникли від дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, та малоймовірно при падінні з висоти власного росту на землю, при попередньому наданні тілу прискорення чи поштовху сторонньою особою. Тілесні ушкодження могли виникнути при обставинах зазначених потерпілим та у постанові від 27 жовтня 2014 року.
Допитаний у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_9 підтвердив свій висновок та показав, що перед оформленням висновку проводив дослідження, а саме: оглядав потерпілого, вивчав історію його хвороби та рентгенівські знімки зроблені 28 жовтня 2014 року, на яких було чітко відображено перелом кісток правого передпліччя, переломи були свіжі, оскільки не було ознак, що характеризують давність походження. Оскільки дослідження проводилося через тривалий час після події, то інших тілесних ушкоджень не було виявлено.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 стверджував, що потерпілий міг отримати тілесні ушкодження і пізніше, після сварки з обвинуваченим до звернення в лікарню наступного дня.
Проте таке твердження захисника спростовано показаннями свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні показав, що 27 жовтня 2014 року знайшов потерпілого ОСОБА_4 на дорозі біля свого двора лежачим. При цьому потерпілий ОСОБА_4 тримався за руку і розповів свідкові, що його ногами побив ОСОБА_5 . Свідок підняв потерпілого і відвів додому, потім вийшла його дружина і вони завели його в будинок. Потерпілий скаржився, що його болить рука вище зап`ястя, та повідомив, що його бив ОСОБА_5 . Коли свідок виходив від ОСОБА_4 , то бачив у дворі обвинуваченого та його дружину. Він показав, що наступного дня, 28 жовтня 2014 року, у Воловецькій ЦРЛ у потерпілого було виявлено перелом руки, а потім він поїхав на лікування в обласну лікарню.
Свідок ОСОБА_10 , дружина потерпілого, в суді показала, що 27 жовтня 2014 року після обіду його чоловіка привів додому сусід ОСОБА_8 . Вдома чоловік розповів, що його побив обвинувачений ОСОБА_5 . Наступного дня у лікарні у потерпілого було виявлено перелом правої руки.
Допитана як свідок дружина обвинуваченого ОСОБА_11 в суді показала, що коли потерпілий ОСОБА_4 проходив біля їхнього двору, її чоловік та
3
потерпілий зустрілися. Що відбувалося вона не бачила. Коли чоловік зайшов у двір, то розповів, що ОСОБА_4 вдарив обвинуваченого, а той дав здачу.
Допитаний як свідок дільничний інспектор міліції ОСОБА_12 про обставини правопорушення взнав зі слів потерпілого та обвинуваченого.
Під час судового розгляду справи судом не установлено доказів, які б підтверджували отримання потерпілим ОСОБА_4 тілесних ушкоджень при інших обставинах, що свідчить про безпідставність тверджень захисника обвинуваченого.
Судом досліджені всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для правильного її вирішення
З врахуванням сукупності зібраних і належно оцінених доказів суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена і його дії правильно кваліфіковано за ч.1 статті 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Відповідно до ч.2 статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Призначаючи покарання суд відповідно до ч.3 статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості злочину, особу винуватого та обставини які обтяжують і пом`якшують покарання.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого суд не встановив.
Суд бере до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні трьох неповнолітніх.
Вирішуючи питання про призначення покарання та вирішення цивільного позову суд враховує також поведінку потерпілого ОСОБА_4 , який під час вчинення щодо нього кримінального правопорушення знаходився у нетверезому стані, що підтверджено в судовому засіданні дослідженими доказами, та своєю поведінкою певною мірою спровокував неправомірні дії обвинуваченого ОСОБА_5 .
На підставі встановлених судом обставин справи суд вважає, що до обвинуваченого слід застосувати покарання в межах санкції визначеної ч.1 статті 122 КК України у виді обмеження волі.
Враховуючи тяжкість злочину, особу винного та обставини справи суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням згідно з ч.1 статті 75 КК України.
Позовні вимоги про стягнення майнової шкоди підтверджено письмовими доказами, а саме: рахунком-фактурою від 07.11.2014 року № 07/11 про оплату
4
титанових фіксаторів для остеосинтезу кісток передпліччя на суму 6003 гривні, товарними чеками на придбання медикаментів та проїзними квитками на суму
2812 гривень 64 копійки.
Моральна шкода потерпілого, яка полягає у фізичному болі від тілесних ушкоджень, тривалому лікуванні, позбавленні можливості працювати є доведеною обставинами справи.
Проте, враховуючи поведінку самого потерпілого під час вчинення злочину суд визнав, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 підлягає задоволенню частково.
Суд визнав, що з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 підлягає стягненню 8 815 (вісім тисяч вісімсот п`ятнадцять) гривень 64 копійки матеріальної шкоди, та 1 000 (одну тисячу) гривень моральної шкоди завданої злочином, а всього 9 815 (дев`ять тисяч вісімсот п`ятнадцять) гривень 64 копійки.
Речових доказів та судових витрат у справі немає.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Керуючись статтями 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд присудив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченому ч.1 статті 122 КК України і призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік на підставі ч.1 статті 75 КК України.
Відповідно до п.3 ч.1 статті 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 8 815 (вісім тисяч вісімсот п`ятнадцять) гривень 64 копійки матеріальної шкоди та 1 000 (одну тисячу) гривень моральної шкоди завданої злочином, а всього 9 815 (дев`ять тисяч вісімсот п`ятнадцять) гривень 64 копійки.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Воловецький районний суд.

Головуючий ОСОБА_1