Справа№751/1457/16-к
Провадження №1-в/751/395/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з участю:

засудженої ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ЧВК-44 ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові в приміщенні суду, у режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Чернігівської виправної колонії № 44, кримінальне провадження за клопотанням засудженої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в :

12.02.2016 року до Новозаводського районного суду м. Чернігова надійшло клопотання засудженої ОСОБА_2 , в якому вона просить: застосувати відносно неї умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, згідно ст. 81 КК України.

В судовому засіданні засуджена підтримала клопотання, просила звільнити її умовно-достроково від відбування покарання. Пояснила, що працює і має високий відсоток виконання норм виробітку. Має двох дітей, батьків похилого віку. Тому просить задовільнити клопотання.

Представник ЧВК-44 в судовому засіданні заперечила щодо застосування відносно засудженої умовно-дострокового звільнення, вважає, що на даний час ОСОБА_2 своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення. Комісією установи розглядались питання про застосування до ОСОБА_2 зміни умов тримання, заміни невідбутої частини строку покарання більш м`яким та умовно-дострокового звільнення, але прийшла до висновку, що засуджена «не стала на шлях виправлення».

Прокурор висловила думку, що подання не підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що засуджена характеризується негативно, не завжди дотримувалась режиму відбування покарання. Заохочення з боку адміністрації колонії їй не оголошувались. Неодноразово засуджена за однорідні злочини, по яким звільнялась з іспитовим строком, по амністії, але правильних висновків для себе не зробила та знову вчинила злочин.

Заслухавши пояснення засудженої та представника ЧВК № 44, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали провадження, матеріали особової справи засудженої № 5-С-15, суд приходить до наступного висновку:

Згідно вироку Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15.10.2014 року, ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено їй покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.01.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 15.10.2014 року по 15.11.2014 року в строк покарання згідно ст. 72 ч. 5 КК України.

Початок строку покарання рахується з 15.10.2014 року.

Кінець строку покарання 14.09.2016 року.

Згідно характеристики, засуджена ОСОБА_2 в Чернігівській виправній колонії № 44 утримується з 20.01.2015 року. Розподілена до відділення № 4, яке реорганізоване у відділення № 1, працевлаштована робітником з комплексного обслуговування та ремонту спецодягу і матраців. До праці відноситься задовільно, лише останнім часом, перед настанням заохочувальної норми законодавства, покращила відношення до праці, але потребує постійного контролю з боку персоналу та представників адміністрації. За весь час відбування покарання характеризується негативно, вимоги установленого порядку відбування покарання, правила внутрішнього розпорядку порушувала, за що на неї було накладено стягнення правами нальника відділення, яке погашене у встановленому законом порядку. Заохочення не оголошувались. На заходи виховного, пізнавального та розважального характеру реагує задовільно, проте взагалі не приймає участі в їх організації та проведенні. Згідно вироку суду провину у скоєному злочині визнала повністю, але не засуджує себе за минулий спосіб життя. За характером особа хитра, має приховану зацікавленість. Намагається дотримуватись правомірних взаємовідносин з персоналом установи та представниками адміністрації з метою поблажливого ставлення. Не приймає участі в безоплатних роботах по благоустрою установи, потребує контролю.

25.06.2015 року комісією установи розглядалось питання застосування зміни умов тримання згідно ст.ст. 100, 101 КВК України, враховуючи характеристику на момент розгляду, комісія установи прийшла до рішення, що засуджена не заслуговує на зміну умов тримання.

22.10.2015 року комісією установи розглядалось питання застосування заміни невідбутої частини строку покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України, враховуючи характеристику на момент розгляду, комісія установи прийшла до рішення, що засуджена не заслуговує на заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким, «не стала на шлях виправлення»

11.02.2016 року комісією установи розглядалось питання застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України, комісія установи прийшла до рішення, що засуджена не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

При вирішенні питання про застосування відносно ОСОБА_2 умовно-дострокового звільнення, суд враховує, що ОСОБА_2 фактично відбула встановлену ч. 3 ст. 81 КК Україну частину покарання за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15.10.2014 року, станом на 25.02.2016 року залишилось відбувати 6 місяців 10 днів. Щодо ставлення до праці загалом характеризується задовільно. Лише останнім часом, перед настанням заохочувальної норми законодавства, покращила відношення до праці, але потребує постійного контролю з боку персоналу та представників адміністрації. Також, засуджена не бере участі у безоплатних роботах по благоустрою установи. ОСОБА_2 залучена до програм диференційованого виховного впливу «Подолання алкогольної та наркотичної залежності», але не завжди приймає участь у її реалізації, не відвідує лекції та сеанси психотерапії, які проводять медичні працівники та психологи установи. Неодноразово засуджена за однорідні злочини, по яким звільнялась з іспитовим строком, по амністії, але правильних висновків для себе не зробила та знову вчинила злочин.

Тому, суд дійшов висновку, що засуджена не довела своє виправлення, застосування відносно неї умовно - дострокового звільнення від відбування покарання буде передчасним.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 342-380, 395, 537, 539 КПК України, враховуючи роз`яснення постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26.04.2002 року « Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» , суд

Ухвалив:
У задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

На ухвалу суду протягом семи діб з дня її оголошення прокурор, засуджена вправі подати апеляції до апеляційного суду Чернігівської області.

Суддя ОСОБА_1