Номер провадження 1/2121/11
Справа№1-597/11
Вирок

Іменем України

12 липня 2011 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - Лобанова В.А.

при секретарі - Пархоменко Л.О.

з участю прокурора - Моісеєнко С.В.

захисника - ОСОБА_1

законного представника

неповнолітнього підсудного - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, проживаючого в АДРЕСА_1, раніше не судимого

у скоєнні злочину передбаченого частиною 2 статті 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_3 06.04.2011 року, приблизно о 21 год. 30 хв., за попередньою змовою з невстановленою досудовим слідством особою, відносно якої кримінальна справа виділена в окреме провадження, на території Київського економіко-правового ліцею по вул. Мілютенка, 5-Б в м. Києві вчинив відкрите викрадення чужого майна, поєднане насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров'я неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 та погрозою застосування такого насильства за наступних обставин.

На території Київського економіко-правового ліцею невстановлена досудовим слідством особа, погрожуючи застосувати насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, наказав неповнолітньому ОСОБА_4 підійти до нього та підсудного ОСОБА_3. Утримуючи рукою потерпілого ОСОБА_4 за комір, підсудний ОСОБА_3, погрожуючи застосувати насильство, наказав ОСОБА_4 віддати мобільний телефон. На вимогу підсудного ОСОБА_3 потерпілий ОСОБА_4 передав йому мобільний телефон «Нокіа 5130» вартістю 999 грн. з карткою мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 грн. Після чого підсудний ОСОБА_3 з невстановленою досудовим слідством особою з місця скоєння злочину зникли.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 визнав себе винним у скоєнні злочину.

Він показав суду, що був знайомий з хлопцем на ім'я ОСОБА_5. Ввечері 06.04.2011 року разом з ним йшли по території Київського економіко - правового ліцею. Знайомий на ім'я ОСОБА_5 запропонував забрати у двох хлопців, які йшли попереду, мобільний телефон. ОСОБА_5 покликав підійти до них двох хлопців, став вимагати у них телефон, погрожував їм. Він поклав руку потерпілому ОСОБА_4 на плече та сказав щоб той по доброму віддав мобільний телефон. Потерпілий ОСОБА_4 віддав йому мобільний телефон, який він передав знайомому ОСОБА_5.

Винність підсудного ОСОБА_3 у скоєнні грабіжу, крім визнання ним вини, підтверджується зібраними доказами по справі, а саме:

-показами потерпілого ОСОБА_4 на досудовому слідстві про те, що на території економіко - правового ліцею його з товаришем ОСОБА_6 зупинили двоє хлопців, один з них став погрожувати, що відіб'є голову, інший хлопець взяв за комір, погрожував побити та потребував віддати мобільний телефон. Тоді він віддав мобільний телефон. На очній ставці з ОСОБА_3 потерпілий ОСОБА_4 підтвердив, що ОСОБА_3 тримав його за комір, погрожував побити та вимагав віддати мобільний телефон (а.с. 28 - 29, 58 - 59),

-показами в суді законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 його батька ОСОБА_7 про те, що ввечері 06.04.2011 року його син повернувся додому і повідомив, що двоє хлопців, погрожуючи та тримаючи його, відібрали мобільний телефон «Нокіа» вартістю 999 грн. з карткою мобільного оператора. За викрадений мобільний телефон повністю відшкодовано матеріальну шкоду;

-протоколом впізнання потерпілим ОСОБА_4 на фотознімку ОСОБА_3, як особу, що викрала мобільний телефон (а.с. 30-31);

-рахунком - фактурою про вартість викраденого мобільного телефону в розмірі 999 грн. (а.с. 23).

Дії підсудного ОСОБА_3 за частиною 2 статті 186 КК України кваліфіковані вірно, як відкрите викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, яке виразилось в триманні за комір потерпілого та з погрозою застосування такого насильства, яке виразилось в погрозах побиття потерпілого.

При обранні міри покарання підсудному суд враховує суспільну небезпеку вчиненого злочину та особу підсудного.

Суд враховує обставини, які пом'якшують покарання, передбаченні статтею 66 КК України, це вчинення злочину неповнолітнім, щире каяття та добровільне відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Підсудний ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, займається спортом. З урахуванням обставин, що пом'якшують покарання, особи неповнолітнього ОСОБА_3, обставин скоєного злочину, суд вважає можливим призначити покарання відповідно до статті 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини 2 статті 186 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 104 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного , керуючись статтями 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України та призначити покарання з застосуванням статті 69 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі статті 104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_2 обов'язок нагляду за ОСОБА_3 та проведення з ним виховної роботи.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в закону силу ОСОБА_3 залишити без змін - підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду м. Києва напротязі 15 діб з моменту його проголошення.

Головуючий: