Апеляційний суд Кіровоградської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2010 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі :

головуючого - судді Новіцького Е.Й. суддів Деревінського С.М., Бабіча О.П.,

за участю прокурора Замороза О.Р.,

засудженого ОСОБА_1 та його

захисника-адвоката ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді апеляцію потерпілої ОСОБА_3 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.03.2010 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, пенсіонера, прож. ІНФОРМАЦІЯ_4, не судимого

засуджено за ст.368 ч.2 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна, з позбавленням його права займати керівні посади на підприємствах, установах та організаціях, які повязані з виконанням організаційно-розпорядчої діяльності та адміністративно-господарськими обовязками на 1 рік.

Відповідно до вимог ст.ст75, 76 КК України звільнено від відбуття основного покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.

Стягнуто з засудженого на користь держави 901,44 грн. судових витрат за проведення судових експертиз.

Вироком суду ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за те, що він вчинив одержання службовою особою хабара за виконання дій з використанням свого службового становища, поєднаного з вимаганням хабара, при наступних обставинах.

ОСОБА_1, працюючи на посаді заступника начальника КРЕПу №87-о з 12 листопада 2008 року, являючись службовою особою, на яку відповідно до посадової інструкції, покладено виконання відповідних обовязків, у березні 2009 року, точної дати слідством не встановлено, дізнався від ОСОБА_3 про те, що останній потрібна довідка форми Ф.3 з місця проживання про склад сімї та прописку для отримання ордеру виконкому Кіровоградської міської ради на квартиру №516, у які прописана ОСОБА_3, по проспекту Університетському, 17/2 у м. Кіровограді, після зміни статусу вказаної будівлі з гуртожитку на житловий будинок згідно рішення КМР №1124 від 28.07.2008 року.

При цьому, заступник начальника КРЕПу №10 ОСОБА_1, достовірно знаючи про обовязковість наявності довідки для мешканців, які бажають приватизувати квартири, у яких вони пропописані, для предявлення її до відділу житла виконкому КМР, 05 березня 2009 року підписав та видав ОСОБА_3І довідку зазначеної форми Ф.3, вказавши у ній, що остання фактично не проживає у своїй квартирі.

При предявленні ОСОБА_3 до відділу житла КМР виданої довідки на її імя вищевказаної довідки, працівники відділу житла КМР повідомили ОСОБА_3, що згідно вказаної довідки питання про надання ордеру на жиле приміщення ОСОБА_3 не буде виноситися ані житлової комісії, ані на засідання виконкому КМР.

У листопаді 2009 року, точної дати слідством не встановлено, ОСОБА_3 знову звернулася до начальника КРЕПу №10 ОСОБА_1 з проханням їй видати нову довідку форми Ф.3 з місця проживання, адже вона фактично проживає у квартирі, в якій прописана разом зі своїми двома дітьми, оскільки інформація у попередній довідці не відповідає дійсності.

Продовжуючи свої умисні злочинні дії, заступник начальника КРЕПу №10 ОСОБА_1 зазначену довідку ОСОБА_3 не видав, посилаючись на неприйомний день паспортистів вказаного КРЕПу.

19.11.2009 року заступник начальника КРЕПу №10 ОСОБА_1, одержавши письмову заяву від громадянки ОСОБА_3 від 17.11.2009 року про видачу їй довідки форми Ф.3 з місця проживання про склад сімї та прописку, письмової відповіді не дав, при цьому запросивши наприкінці листопада-початку грудня 2009 року, точної дати слідством не встановлено, останню до свого службового кабінету, розташованого у приміщенні КРЕПу №10 за адресою м. Кіровоград, вул. Попова, 9, к.1, де запропонував їй за винагороду видати довідку форми Ф.3, повідомивши, що у разі незгоди з його пропозицією зазначену довідку він не видасть.

Після цього 04.01.2010 року заступник начальника КРЕПу №10 ОСОБА_1 в ході телефонної розмови запропонував останній надати йому 50 літрів „92-го бензину та 50 літрів дизельного палива за видачу на її користь довідки форми Ф.3

13.01.2010 року близько 14.00 год., будучи у своєму службовому кабінеті, ОСОБА_1 одержав як хабар від ОСОБА_3 грошові кошти, еквівалентні 100 літрам бензину, які вимагав, 14 купюр номіналом по 50 грн. кожна, на загальну суму 700 грн., після чого був затриманий співробітниками УДСБЕЗ УМВС України в Кіровоградській області.

В апеляції потерпіла ОСОБА_3 просить вирок районного суду в частині призначеного покарання змінити, застосувати до засудженого ОСОБА_1 більш суворе покарання, мотивуючи тим, що при призначенні покарання суд не врахував те, що засуджений вчинив злочин щодо особи, яка перебувала в матеріальній чи іншій залежності від винного, що є обтяжуючою обставиною, а також вказує на те, що засуджений залишився працювати на раніше займаній посаді, що не свідчить про його каяття.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_1 та його захисника-адвоката ОСОБА_2, які вважали вирок районного суду законним та обґрунтованим, просили залишити його в силі, думку прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали справи та, обговоривши доводи апеляції колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи сукупність зібраних доказів була перевірена і проаналізована судом, що дало можливість суду першої інстанції дійти обґрунтованого висновку щодо доведеності вини засудженого ОСОБА_1 у вчинені злочину, за який його засуджено і його дії правильно кваліфіковані ст.368 ч.2 КК України.

Так, вина ОСОБА_1 у вчинені інкримінованого йому злочині крім повного визнання засудженим своєї вини, в повному обсязі доведена матеріалами справи, дослідженими судом в порядку ст. 299 ч.3 КПК України.

Призначаючи покарання, районний суд у повній мірі врахував, що ОСОБА_1 вчинив тяжкий злочин, але тяжких наслідків не настало, та врахував і те, що засуджений повністю визнав свою вину, щиро покаявся, характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, є учасником бойових дій, його вік, ціль скоєного злочину та призначив покарання достатнє для його виправлення.

Враховуючи наведене, підстав для задоволення апеляції потерпілої ОСОБА_3, посилення засудженому, призначеного судом першої інстанції покарання судова колегія не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію потерпілої ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 березня 2010 року щодо ОСОБА_1 без зміни.

Судді: