Справа № 11а-448 Головуючий у І інстанції: Стронаи Т.Г.
Категорія ст. 296 ч.3 КК України Доповідач: Макойда З.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 липня 2010 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого Макойди З.М.

Суддів Партики І.В., Тенюха В.П.

з участю прокурора Ковальчука Т.І.

та захисника ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляціями: прокурора Турківського району, Львівської області ОСОБА_2; засудженого ОСОБА_3; захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 та засуджених ОСОБА_4, ОСОБА_3 із доповненнями на вирок Турківського районного суду Львівської області від 25 лютого 2010 року

Цим вироком:

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, українець, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, не працював, раніше несудимий,

засуджений за ст. 296 ч.З КК України на 2 (два) роки позбавлення волі. Засуджений ОСОБА_3 перебуває під вартою з 25.06.2009 року.

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, українець, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, не працював, раніше несудимий,

засуджений за ст. 296 ч.З КК України на 2 (два) роки позбавлення волі. Засуджений ОСОБА_3 перебуває на підписці про невиїзд з місця постійного проживання.

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянин України, українець, не одружений, не працював, раніше несудимий,

засуджений за ст. 296 ч.З КК України на 2 (два) роки позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_4 перебуває на підписці про невиїзд з місця проживання.

По справі вирішено питання цивільних позовів потерпілих про відшкодуй моральної шкоди, а щодо відшкодування матеріальної шкоди, то такі залишені без розгляду.

ОСОБА_3, ОСОБА_3, ОСОБА_4 визнані винними та засуджені за те, що вона 16.06.2008 року близько 3 годині ночі в с.Нижнє Висоцьке, Турківського району Львівської області вчинили хуліганські дії щодо потерпілих ОСОБА_6, ОСОБА_7.В., ОСОБА_8, ОСОБА_9 спричинивши їм тілесні ушкодження, грубо порушила громадський порядок та, виявили явну неповагу до суспільства, а також під час вчинення цих хуліганських дій вчинили опір особам, які припиняли ці хуліганські дії.

В апеляції прокурор Турківського району, Львівської області ОСОБА_2 просить вирок суду 1-ої інстанції щодо засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_3, ОСОБА_4 скасувати у звязку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засуджених і постановили новий вирок, яким засудити їх за ст. 296 ч. З КК України на 3 роки позбавлення волі кожного.

Захисник ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_3 просить вирок суду скасувати, а справу повернути прокурору для проведення додаткового розслідування звільнивши ОСОБА_3 з - під варти.

Зазначає, що досудове та судове слідство було проведено неповно і однобічно оскільки не були викликані та допитані в якості свідків очевидці події.

В своїх апеляціях засуджені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять теж вирок суду щодо них скасувати, а кримінальну справу повернути для проведення додаткового розслідування з тих же підстав, що зазначив захисник ОСОБА_1

Однак в своїх доповненнях до поданих апеляцій вони змінили апеляційні вимог і просять вирок суду щодо них змінити у звязку із примиренням з потерпілими та щирим каяттям і звільнити їх від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, призначивши іспитовий строк.

В своїй апеляції засуджений ОСОБА_3 просить вирок суду щодо нього скасувати та постановити виправдувальний вирок, звільнивши його з-під варти, оскільки він цього злочину не вчиняв, на місці події його взагалі не було.

Заслухавши доповідача, виступи засуджених ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_1 у підтримання своїх апеляцій, міркування прокурора про скасування вироку суду відносно засуджених та постановлення нового вироку, як зазначено в апеляції вивчивши матеріали кримінальної справи, дослідивши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора, захисника ОСОБА_1, засудженого ОСОБА_3 до задоволення не підлягають, а апеляції засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із доповненнями слід задоволити, вирок суду щодо них змінити застосувавши ст. 75 КК України із наступних підстав.

Так, винуватість братів ОСОБА_4 у вчиненні хуліганських дій за обставин, які зазначені у вироку суду, стверджена сукупністю доказів, що наведені у цьому ж вироку, суд надав їм належну правову оцінку і правильно встановив фактичні обставини справи.

У доповненнях до своїх апеляцій брати ОСОБА_4 - Михайло та Петро зазначили, що на даний час є примирення із потерпілими, вони чистосердечно розкаялись у вчиненому.

Водночас колегія суддів оцінює твердження засудженого ОСОБА_3 у своїй апеляції про те, що він цього злочину не вчиняв, на місці події не був та вважає, такі твердження безпідставними, оскільки є показання потерпілих, які вказували на його участь у бійці та вчиненні хуліганських дій, яким суд надав віри і про це зазначив у вироку суду.

За таких обставин суд 1-ої інстанції правильно кваліфікував злочинні дії братів ОСОБА_3, а саме ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за ч.З ст. 296 КК України, як вчинення хуліганства групою осіб та опору особам, які припиняли їх хуліганські дії.

Що стосується доводів в апеляції захисника ОСОБА_1 про неповноту досудового та судового слідства, то на думку колегії суддів, це не знайшло свого ствердження, спростовано матеріалами справи.

Суд 1-ої інстанції належним чином розглянув кримінальну справу, забезпечив участь всіх учасників процесу в її розгляді, а також забезпечив явку в судове засідання ОСОБА_3 з лав Армії України для дачі показань.

Крім цього правильно вирішені цивільні позова потерпілих в частині стягнення із засуджених моральної шкоди, де суд зазначив, що вони терпіли біль і хвилювання, перенесли нервовий стрес, змушені були звертатись за захистом своїх прав в правоохоронні органи, проходити судово-медичну експертизу, що привело до порушення нормального ритму їх життя.

Цивільні позова потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про стягнення із засуджених матеріальної шкоди суд правильно залишив без розгляду, оскільки такі є неповними, останні не надали суду доказів у підтвердження розміру спричиненої шкоди.

Призначаючи покарання засудженим суд правильно врахував тяжкість вчиненого ними злочину, обставини справи, їх особи, раніше вони несудимі, тому апеляція прокурора на предмет мякості призначеного покарання не може бути задоволена.

Призначене покарання ОСОБА_3 відповідає вимогам ст. 65 КК України і підстав для його зміни немає.

Разом з тим, суд недостатньо врахував особи братів ОСОБА_3 ОСОБА_2 та ОСОБА_4, їх молодий вік, щире каяття, хвороби, що вони мають на утриманні хвору матір, є однією сімєю і, на думку колегії суддів, їх позбавляти волі не слід, тому є всі підстави для застосування щодо них ст. 75 КК України, звільнивши обох від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляції прокурора Турківського району, Львівської області ОСОБА_2, захисника ОСОБА_1, засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення, а апеляції засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 із доповненнями задовольнити, вирок Турківського районного суду Львівської області від 25 лютого 2010 року щодо них обох змінити, застосувати ст. 75 КК України і звільнити їх обох від відбування покарання з випробуванням встановивши кожному іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

В решті цей вирок залишити без змін.

Головуючий :

Судді: