Ухвала іменем україни 21 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Хустинського районного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 21 вересня 2015 року у кримінальному провадженні № 000001 щодо останнього,

в с т а н о в и л а:

Зазначеним вироком

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Вишнівчик Перемишлянського району Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Вироком суду вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат у кримінальному провадженні.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за те, що він 19 листопада 2012 року близько 17 год. 30 хв. у стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем марки "Mitsubishi Pajero 3,5 І V6 GLS", державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку м. Мукачево по автодорозі Мукачево - Рогатин - Львів, на 68 км об`їзної дороги м. Хуст, порушивши вимоги пунктів 2.3 (б), 2.9 (а), 10.1, 11.2, 11.3, 12.3 Правил дорожнього руху України, виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення із зустрічним автомобілем марки "Daewoo Nexia GLX", державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , яка рухалась в зустрічному напрямку. У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_6 та пасажир автомобіля ОСОБА_7 померли ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих прижиттєвих тяжких тілесних ушкоджень, а пасажири автомобіля "Daewoo Nexia GLX" ОСОБА_8 та ОСОБА_9 отримали згідно висновків експерта тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.
Своїми діями ОСОБА_5 грубо порушив вимоги пункти 1.3, 1.5, 2.3 (б), 2.9 (а), 10.1, 11.2, 11.3, 12.3 ПДР України і їх невиконання знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням тяжких наслідків загибель кількох осіб, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також отримання тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості неповнолітніми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 21 вересня 2015 року вирок місцевого суду змінено, виключено з нього вказівку суду про визнання обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_5 настання тяжких наслідків. Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 05 грудня 2012 року на майно ОСОБА_5 : земельну ділянку та житловий будинок, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та належать на праві спільної сумісної власності ОСОБА_10 та ОСОБА_5 .
У іншій частині вирок залишено без змін.

У касаційній скарзі захисник, не оспорюючи правильності кваліфікації дій та доведеності вини свого підзахисного, просить судові рішення щодо останнього змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 років позбавлення волі, врахувавши при цьому повне визнання вини, щире каяття, хворобливий стан засудженого, його позитивну характеристику та соціальні зв`язки, а також виключити з судових рішень посилання на обставину, яка обтяжує покарання - перебування ОСОБА_5 під час вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки сторона обвинувачення не довела достатніми та належними доказами факт перебування ОСОБА_5 під час вчинення ДТП у стані алкогольного сп`яніння. А тому незаконно визнав цю обставину такою, що обтяжує покарання.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання захисником порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 286 КК України у касаційному порядку не оспорюються.
Що стосується доводів захисника про безпідставне визнання судом при призначенні ОСОБА_5 покарання обставини, яка його обтяжує вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, то на думку колегії суддів вони є необґрунтованими.
Так, відповідно до ст. 370 КПК Українисудове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно приписів статей 84, 85, 86 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Суд першої інстанції не допустив цих порушень кримінального процесуального закону.

Так, при призначенні обвинуваченому покарання районний суд на законних підставах визнав обставину, яка його обтяжує вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Обґрунтовуючи свій висновок у цій частині суд першої інстанції, як вбачається з вироку, послався на показання свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та потерпілого ОСОБА_16 . Згадані свідки, показання яких між собою узгоджуються, у судовому засіданні категорично стверджували, що на місці пригоди у день події бачили ОСОБА_5 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, про що вказувала його неадекватна поведінка, нерозуміння того що він зробив і знаходячись на близькій відстані від обвинуваченого вони чули саме від нього сильний запах алкоголю, а не спиртових розчинів, що витекли на асфальт з пошкоджених агрегатів автомобілів.
Показання цих свідків узгоджуються з показання потерпілого ОСОБА_16 , який також суду пояснив, що на місці пригоди бачив ОСОБА_5 поведінка якого була неадекватною, від нього було чути різкий запах алкоголю, він хитався і його рухи вказували на сильний стан сп`яніння.
Крім того, свідки працівники приймального відділення Хустської районної лікарні ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , а також працівник ДПС ОСОБА_19 , як вбачається із вироку, засвідчили факт уникнення та втечі ОСОБА_20 з лікарні, з метою ухилення від проходження освідчення на встановлення вживання алкоголю.
На думку суду касаційної інстанції районний суд обґрунтовано визнав, що ОСОБА_5 під час вчинення злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки зазначені у вироку суду докази на підтвердження цього факту є належними, допустимими, достатніми, достовірними та не викликають сумнівів у колегії суддів. З таким висновком погоджується і касаційна інстанція.

Більше того, з наявних у касаційному суді матеріалів провадження вбачається, що Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ дане кримінальне провадження вже переглядалося за касаційними скаргами потерпілого, захисника та прокурора, за результатами розгляду якого було задоволено касаційні скарги потерпілого ОСОБА_16 та прокурора, попередню ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 13 січня 2015 року скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. А касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 було залишено без задоволення. Підставою для скасування згаданого судового рішення стало те, що призначене апеляційним судом покарання ОСОБА_5 із застосуванням ст. 69-1 КК України було необґрунтованим, оскільки апеляційний суд безпідставно визнав в якості пом`якшуючих покарання обставини: щире каяття, повне визнання своєї вини та відсутність обставин, що обтяжують покарання, також необґрунтовано виключив з вироку суду першої інстанції посилання на вчинення ОСОБА_5 злочину в стані алкогольного сп`яніння залишивши поза увагою те, що ОСОБА_5 умисно ухилився від проходження медичного дослідження на вміст алкоголю в крові, самовільно залишивши лікувальний заклад та те, що апеляційним судом належним чином не проаналізовано показання свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , оскільки не дано їм оцінки в сукупності з іншими доказами у провадженні з точки зору належності, допустимості, достовірності й достатності.
При повторному перегляді кримінального провадження ці вказівки апеляційним судом виконанні з достатньою повнотою, перевірені доводи захисника про відсутність стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_5 на момент вчинення злочину та обґрунтовано визнано такими, що не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду від 21 вересня 2015 року у цій частині є законними, обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам статей 370, 374, 419 КПК України.

З доводами захисника про суворість призначеного ОСОБА_5 покарання колегія суддів також не може погодитися.

З огляду на положення статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Так, обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи його ОСОБА_5 суд першої інстанції, як вбачається з вироку, врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винуватого, який за місцем проживання та праці характеризується позитивно, неодноразово відзначався нагородами та відзнаками за сумлінну працю, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав, добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілим, його вік та стан здоров`я. Обставиною, що обтяжує покарання визнано - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_5 районним судом покарання, яке залишено без змін судом апеляційної інстанції, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Саме таке покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України і підстав для застосування положень статті 69 КК України, як про це просить захисник у своїй скарзі, навіть з врахуванням його доводів про визнання вини засудженим та щирого каяття у скоєному відсутні.

Тим більше, що про неможливість призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням вимог статей 69, 75 КК України, вже вказувала касаційна інстанція у своєму рішенні від 08.07.2015 року.

В той же час, як вбачається зі змісту ухвали апеляційного суду, наведені у апеляційній скарзі захисником доводи, які за своїм змістом аналогічні доводам його касаційної скарги, належним чином за вказівкою касаційного суду повторно перевірені апеляційним судом і на них надано обґрунтовані відповіді. Ухвала апеляційного суду належним чином вмотивована і відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

У касаційній скарзі захисника не наведено мотивованих доводів щодо істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані рішення.

А згідно п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

З урахуванням вищенаведеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Хустинського районного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 21 вересня 2015 року щодо останнього.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3