Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/2907/15-к
У Х В А Л А
05.11.2015 року м.Виноградів
Подане клопотання слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 , будучи раніше судимою вироком Виноградівського районного суду від 12.11.2013 року за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки, на шлях виправлення не стала та знову вчинила аналогічне кримінальне правопорушення при наступних обставинах:
Так, 18 вересня 2015 року, близько 22 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні кухонної кімнати будинку АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи наслідки, які можуть настати після їхнього вчинення, на ґрунті побутової сварки, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень своєму співмешканцю ОСОБА_7 , 1964 року народження, застосовуючи небезпечне для життя та здоров`я насильство, тримаючи в правій руці кухонний ніж, умисно нанесла два удари вістрям ножа, в передню черевну стінку - область життєво важливих органів ОСОБА_7 , спричинивши останньому проникаючі ножові поранення.
Під час проведення допиту, підозрювана ОСОБА_6 вину визнала та повідомила обставини вчинення нею злочину.
У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українка за національністю, громадянство України, з повною загальною середньою освітою, пенсіонерка, раніше судима, зареєстрована та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_6 , вчинила кримінальне правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, тобто скоїла тяжкий злочин.
19.09.2015 року ОСОБА_6 , повідомлено про підозру, у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Враховуючи те, що ОСОБА_6 офіційно не одружена та не має неповнолітніх утриманців, усвідомлюючи про неминучість покарання, за вчинення кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на свідків та потерпілого, виробляти виправдувальні показання при цьому змінюючи свої попередні правдиві покази, продовжувати здійснювати злочинну діяльність, пов`язану із злочинами проти життя та здоров`я особи, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, існує ризик її протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.
Зокрема, аналіз особистості ОСОБА_6 , із зібраних наявних характеризуючих даних, вказує на байдуже ставлення нею до дотримання правових норм, ігноруванням громадських інтересів, відсутність соціальної пристосованості у суспільстві. Вказані обставини свідчать про неможливість застосування особистого зобов`язання, особистої поруки та домашнього арешту, стосовно підозрюваної ОСОБА_6 , так як такі нею дотримані не будуть.
В свою чергу майновий стан та відсутність будь - яких відомостей про наявність у ОСОБА_6 , постійного місця роботи, позбавляють можливості обрати щодо останньої, запобіжний захід у вигляді застави.
Отже, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дають підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 , у вигляді тримання під вартою.
Згідно статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом.
Відповідно до вимог ч.4 ст.173 КК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого погодженого з прокурором.
Вина ОСОБА_6 , повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме протоколами проведення оглядів місць подій, допитом підозрюваної ОСОБА_6 , показаннями свідків (медичних працівників) ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими матеріалами.
23.09.2015 року ухвалою слідчого судді щодо підозрюваної було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на сторок 50 днів.
15.10.2015 року підозрювана ОСОБА_6 у присутності захисника ОСОБА_5 , а також свідок ОСОБА_7 в присутності адвоката ОСОБА_11 відмовились від проведення за їх участю слідчого експерименту. При цьому проведення даної слідчої дії є необхідною складовою процесу досудового розслідування категорії злочинів, що стосуються спричинення особі тілесних ушкоджень, істотно впливає на встановлення всіх необхідних обставин, щодо механізму спричинення таких ушкоджень, що в свою чергу впливає на правильну кваліфікацію кримінального правопорушення.
Окрім цього, під час проведення одночасного допиту свідка ОСОБА_7 та підозрюваної ОСОБА_6 в присутності захисника ОСОБА_5 , підозрювана ОСОБА_6 змінювала попередньо дані нею показання, що стосуються механізму, способу та наслідків спричинення своєму співмешканцю ОСОБА_7 , тілесних ушкоджень. Повністю заперечувала приховування нею слідів кримінального правопорушення.
Отже, виходячи з викладеного, на думку органу досудового розслідування, вказані обставини свідчать про те, що підозрювана ОСОБА_6 , станом на 15.10.2015 року, вибудовує собі виправдувальну позицію у кримінальному провадженні, змінюючи при цьому свої попередні показання, відмовляючись від проведення слідчого експерименту - унеможливлює здійснення процесу повного та об`єктивного розслідування, впливає на свідка кримінального правопорушення, чим створює прямі перешкоди виконанню проведення об`єктивного досудового розслідування, що в свою чергу свідчить про те, що з`явилися нові ризики, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Зокрема, органом досудового розслідування, на даний час призначено додаткову судово медичну експертизу (виходячи із змісту записів, наявних у історії хвороби ОСОБА_7 ), яка на даний час перебуває на виконані. Також, на даний час не допитано інших свідків кримінального провадження, що перешкоджає у завершенню досудового розслідування до закінчення попередньої ухвали про тримання під вартою.
Більше того, встановлено, що ризики наведені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу не відпали, а саме те, що підозрювана, перебуваючи на волі зможе продовжити злочинну діяльність, впливати на свідків та потерпілого.
Враховуючи те, що підозрювана ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків від кримінального правопорушення, без дозволу слідчого, прокурора та суду, з метою пошуку роботи, може виїхати з місця постійного проживання, переховуючись при цьому від органів слідства, прокурора, суду та враховуючи те, що підозрювана ОСОБА_6 офіційно не одружена, не має на утриманні неповнолітніх дітей, внаслідок чого не має соціальних чинників, які б прив`язували її до постійного місця проживання, станом на 15.10.2015 року, вибудовує собі виправдувальну позицію у кримінальному провадженні, змінюючи при цьому свої попередні показання, відмовляючись від проведення слідчого експерименту - унеможливлює здійснення процесу повного та об`єктивного розслідування, впливає на свідка кримінального правопорушення, чим створює прямі перешкоди виконанню завдань кримінального судочинства та проведення об`єктивного досудового розслідування, що в свою чергу свідчить про те, що з`явилися нові ризики, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою а також враховуючи те, що питання продовження строку тримання під вартою, може бути розглянуте під час проведення досудового розслідування та під час підготовчого провадження в суді та зважаючи на те, що вказаний в ухвалі слідчого судді строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_6 , не зможе забезпечити своєчасне повне, об`єктивне та всебічне проведення досудового розслідування, слідчий звернувся до слідчого судді із даним клопотанням.
Слідчий та прокурор клопотання підтримали.
Захисник та підозрювана у задоволення клопотання просили відмовити, оскільки жодні ризики протиправної поведінки не існують, підозрювана не впливала та не мажє намір впливати на свідка.
Заслухавши учасників, перевіривши доводи клопотання, вивчивши матеріали судової справи та кримінального провадження, суддя вважає, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
19.09.2015 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
21.09.2015 року старший слідчим СВ Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області до Виноградівського районного суду внесено клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді від 23.09.2015 року застосовано до підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 50 днів.
Строк дії ухвали слідчого судді закінчується 12.11.2015 року.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч. 3 ст. 199 КПК).
Слід констатувати, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 184 КПК України, зокрема, ч. 2 даної статті, оскільки не містить даних про його вручення підозрюваній не пізніше ніж за три години до початку його розгляду.
Викладені обставини, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, наведені без врахування позиції підозрюваної, та свідка, якому спричиненні тяжкі тілесні ушкодження. Останній вказує на те, що тілесні ушкодження спричинив собі сам. За висновком судово медичного експерта не виключається можливість самостійного спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкодження.
Відповідно до ст. ст. 177, 194 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам : переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду ; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні : перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином ; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених кримінально-процесуальним кодексом.
Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Слідчий суддя констатує, що клопотання про обрання запобіжного заходу подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
Прокурор довів наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України злочину. Указаний висновок підтверджується копією повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, яка 19 вересня 2015 року з дотриманням положень ст. 278 КПК України їй вручена та наданими прокурором доказами.
Слідчий суддя також визнає доведеним обставинами про те, що існує передбачений ст. 177 КПК України ризик, зокрема, ризик того, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі може переховуватись від органу досудового розслідування або суду. Інші ризики наведені у клопотання про те, що підозрювана може впливати на свідків, продовжувати злочинну діяльність, в судовому засідання свого підтвердження не знайшли. Зокрема, слідчим не наведено та матеріалами кримінального провадження не встановлене зворотне. Вироблення підозрюваною виправдовувальних показів, відмова від проведення слідчого експерименту, ризиками в розумінні ст. 177 КПК України не є.
Поряд з цим слідчий, прокурор в судовому засіданні не довели наявність обставин, які вказували на те, що інші менш суворі запобіжні заходи зможуть не забезпечити належну поведінку підозрюваної. Остання на час вирішення клопотання має постійне місце проживання, характеризується посередньо. Та обставини, що підозрювана раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у сукупності із зібраними матеріалами кримінального провадження, даними, які її характеризують, не є тією безумовною та єдиною обставиною, яка може свідчить про інше.
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.
Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.
Цих вимог закону слідчий при звернення до суду з клопотанням не врахував, оскільки в клопотанні слідчого не вмотивовано, на підставі яких наявних у справі фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного.
Слідчий суддя, враховує характеризуючі дані про особу підозрюваної, зокрема, наявність постійного місця проживання, наявність сім`ї та міцність соціальних зв`язків, її характеристику, вік та стан здоров`я, вагомість доказів про вчинення підозрюваною правопорушення, зокрема, за одночасним допитом підозрюваної та свідка ОСОБА_7 , останній тілесні ушкодження спричинив сам, висновок судово-медичного експерта, не виключає самостійного спричинення свідком тілесних ушкоджень.
За встановлених в судовому засіданні, викладені слідчим у клопотання обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився та з`явився новий ризик, які виправдовують тримання особи під вартою, в судовому засіданні не доведено.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК).
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Разом з тим, враховуючи правові позиції, наведені у рішенні ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" про необхідність при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вирішувати питання про застосування альтернативного запобіжного заходу, з урахуванням даних про особу підозрюваного та встановлених обставин, передбачених ст.178 КПК України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого та постановлення нової ухвали суду про застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладанням на неї обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України. Саме такий запобіжний захід, на думку судді, зможе забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України.
Керуючись ст. ст. 178, 181, 183, 184, 193, 194, 199 КПК України, слідчий суддя,-
У задоволенні клопотання відмовити.
Застосувати з 12.11.2015 року до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, строком на 30 днів.
Покласти на підозрювану ОСОБА_6 такі обов`язки:
1) заборонити підозрюваній залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 18.00 до 08.00 годин ранку наступного дня;
2) прибувати до слідчого, прокурора та суду зі встановленою періодичністю;
3) не відлучатися із населеного пункту м. Виноградів, в якому вона зареєстрована, проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
5) здати на зберігання до Виноградівського РВ ГУДМС (міграційної служби) свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Датою закінчення дії даного запобіжного заходу вважати 12.12.2015 року.
Попередити підозрювану, що в разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі 1 мінімальної заробітної плати.
Ухвалу направити на виконання Виноградівському РВ УМВС України в Закарпатській області, який з 12.11.2015 року зобов`язаний поставити на облік ОСОБА_6 , про що повідомити слідчого ОСОБА_4
Працівникам органу внутрішніх справ з метою здійснення контролю за поведінкою підозрюваної ОСОБА_6 , стосовно якої обраний запобіжний захід - домашній арешт з 12.11.2015 року надається право з`являтися в житло цієї особи, та вимагати надання усних та письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
На ухвалу слідчого судді відповідно до п.2 ч.1, п.3 ч.2 ст.395 КПК України може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1