Справа № 1-228/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2011 року Вінницький районний суд Вінницької області

в складі колегії:

головуючого: Бондаренко О.І.

суддів: Гриценко І.Г., Васильєвої Т.Ю.

при секретарі: Головач Н.А.

з участю прокурора: Ратушняка О.О.

адвоката: ОСОБА_1

підсудного: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, к. 206 Рівненського району Рівненської області, непрацюючого, раніше судимого: 09.08.2001 року Рівненським районним судом Рівненської області за ст.ст. 140 ч. 2, 143 ч. 2 КК України (в ред. 1960 року) до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки та сплатою штрафу в розмірі 680 грн.; 05.03.2002 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ст. 187 ч. 4 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна; згідно постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 12.10.2009 року умовно-достроково звільненого з невідбутим строком 1 рік 2 місяці 3 дні;

у вчинені злочинів, передбачених ст. 187 ч. 4, ст. 15 ч. 3, ст. 115 ч. 2 п. 6 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 02.12.2010 року близько 05 год. 30 хв., знаходячись у кабіні вантажного автомобіля НОМЕР_1, припаркованого біля АЗС «Веста», що розташована на 1 км Хмельницького шосе в с. Якушинці Вінницького району Вінницької області, разом із водієм зазначеного авто ОСОБА_3, побачив у його набедренній сумці грошові кошти в значній сумі, у зв'язку з чим у нього виник умисел на їх незаконне заволодіння шляхом вчинення нападу на ОСОБА_3

Діючи з цією метою, ОСОБА_2, в період часу з 05 год. 30 хв. по 06 год. 29 хв. 02.12.2010 року, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, дочекавшись моменту, коли ОСОБА_3 заснув, розуміючи той факт, що останній знаходиться в безпорадному стані та не зможе чинити опір його злочинним діям, взяв у кабіні автомобіля кухонного ножа та підійшов до ліжка, де лежав ОСОБА_3

Після цього ОСОБА_2, утримуючи в правій руці кухонний ніж, наніс ним удар зверху донизу в життєво важливий орган, а саме: в область шиї ОСОБА_3, залишивши ніж в рановому каналі. Від отриманого удару ОСОБА_3 прокинувся та, піднявшись із ліжка, рукою вийняв ніж із шиї, якого відразу викинув за водійське сидіння, таким чином, щоб ОСОБА_2 не міг підібрати ножа вдруге.

В цей час ОСОБА_2, використовуючи дерев'яну палицю у формі булави, заподіяв удар в тім'яно-скроневу ділянку голови ОСОБА_3 справа та намагався вдруге нанести удар, але потерпілий відібрав палицю та з метою самозахисту, наніс нею удар в область голови нападника.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 3983 від 12.01.2011 року у ОСОБА_3 мали місце тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення шиї по передній поверхні, на рівні 1,2 кілець трахеї, проникаючого в порожнину трахеї та в праву плевральну порожнину, правобічного тотального гемотораксу (наявність крові в плевральній порожнині), що супроводжувалося підшкірною емфіземою, а також закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, садна в тім'яно-скроневій ділянці справа. Оскільки колото-різане поранення шиї, проникаюче в порожнину трахеї та в праву плевральну порожнину у ОСОБА_3 являлось небезпечним для життя в момент заподіяння, воно належить до тяжких тілесних ушкоджень, виникло від дії колюче-ріжучого предмету.

Після цього ОСОБА_2, утримуючи в руках провід від радіостанції, наблизився до ОСОБА_3 та під погрозою зв'язати потерпілому руки та ноги, наказав ОСОБА_3 віддати сумку із грошима.

Відчуваючи фізичну слабкість, бажаючи зберегти мінімальні сили для подальшого виживання, ОСОБА_3 віддав ОСОБА_2 сумку із грошима на загальну суму 15 тисяч 400 гривень та, утримуючи палицю в руках, притулившись до стіни кабіни, прийняв положення тіла для здійснення активної оборони.

Заволодівши грошовими коштами потерпілого, ОСОБА_2 з метою позбавлення ОСОБА_3 можливості викликати сторонню допомогу, викинув його мобільний телефон, замкнув вхідні двері в кабіну авто та зник з місця події.

Крім того, в період часу з 05 год. 30 хв. по 06 год. 29 хв. 02.12.2010 року, знаходячись у кабіні вантажного автомобіля НОМЕР_2, припаркованого біля АЗС «Веста», що розташована на 1 км Хмельницького шосе в с. Якушинці Вінницького району Вінницької області, під час вчинення розбійного нападу на ОСОБА_3, вирішив заподіяти останньому смерть.

З цією метою, ОСОБА_2, в період часу з 05 год. 30 хв. по 06 год. 29 хв. вказаного числа, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, розуміючи той факт, що ОСОБА_3 знаходиться в безпорадному стані та не зможе чинити опір його злочинним діям, для заволодіння коштами потерпілого шляхом позбавлення його життя, використовуючи кухонного ножа, розуміючи протиправність своїх дій та бажаючи настання смерті ОСОБА_3, утримуючи в правій руці кухонний ніж, наніс ножем удар зверху донизу в життєво важливий орган, а саме: в область шиї ОСОБА_3

Від отриманого удару ОСОБА_3 прокинувся та, піднявшись із ліжка, рукою вийняв ніж із шиї, якого відразу викинув за водійське сидіння, таким чином щоб ОСОБА_2 не міг підібрати ножа вдруге.

В цей час з метою доведення злочину до кінця ОСОБА_2, використовуючи дерев'яну палицю у формі булави, заподіяв удар в тім'яно-скроневу ділянку голови ОСОБА_3 справа та намагався вдруге нанести удар, але потерпілий відібрав палицю та з метою самозахисту наніс нею удар в область голови нападника.

Після цього ОСОБА_2, утримуючи в руках провід від радіостанції, наблизився до потерпілого та під погрозою зв'язати йому руки та ноги, наказав ОСОБА_3 віддати сумку із грошима.

Відчуваючи фізичну слабкість, бажаючи зберегти мінімальні сили для подальшого виживання, ОСОБА_3 віддав ОСОБА_2 сумку із грошима на загальну суму 15 тисяч 400 гривень та, утримуючи палицю в руках, притулившись до стіни кабіни, прийняв положення тіла для здійснення активної оборони.

Заволодівши грошовими коштами потерпілого, ОСОБА_2 з метою позбавлення ОСОБА_3 можливості викликати сторонню допомогу, викинув його мобільний телефон, замкнув вхідні двері в кабіну авто та зник з місця події.

В зв'язку з тим, що потерпілий вчинив активний опір злочинним діям ОСОБА_2, останній з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усі дії, які вважав за необхідне, для спричинення смерті ОСОБА_3

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю, зазначив, що кається у скоєному, просив його суворо не карати, пояснивши, що на початку грудня 2010 року він, перебуваючи на території Вінницької області, зателефонував до ОСОБА_3, з яким незадовго до цього познайомився, і зясувавши, що останній знаходиться неподалік від міста Немирів, почекав його та сів в його автомобіль і вони поїхали напрямку м. Вінниці. Погода була поганою, тому вони вночі, вже підїхавши до Вінниці, зупинилися біля заправки та вирішили щось поїсти. Коли ОСОБА_3 купив їжу, то він випив трохи горіли. З ОСОБА_3 він зустрівся для того, щоб зробити йому татуювання, про що той його просив. Однак, коли ОСОБА_3, поївши, ліг відпочивати, він побачив у нього на поясі сумочку, в якій були гроші. ОСОБА_4 у нього виник умисел на заволодіння цими грішми. Коли ОСОБА_4 почав дрімати, він взяв кухонного ножа і наніс йому удар в область шиї, розуміючи, що це життєво важлива частина тіла. Ніж він не витягав, тому, що знав, що потерпілий стече кровю. ОСОБА_4 схопився за биту, що була в кабіні, і вдарив нею його по голові. Після цього він викинув з його рук биту, наказав ОСОБА_4 не рухатися та, взявши шнура від рації, хотів звязати ОСОБА_3 руки, щоб той не викликав швидку допомогу та міліцію. Потім забравши гроші, мобільний телефон, вийшов з кабіни автомобіля, заривши її на ключ, та сівши в інший автомобіль дальньобійників, поїхав в м. Івано-Франківськ. Гроші витратив на свої потреби і вже після Нового року його знайшли в м. Луганськ. Цивільний позов, предявлений потерпілим ОСОБА_3, він визнає в повному обємі.

Враховуючи клопотання учасників судового розгляду про недоцільність дослідження інших доказів, у звязку з відсутністю спору по фактичним обставинам справи, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі та вважає за необхідне обмежитися допитом підсудного та дослідженням матеріалів справи, характеризуючих його особу, і при цьому ОСОБА_2 розяснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оспорювати дані фактичні обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні злочинів та кваліфікує його дії за ознаками ч. 4 ст. 187 КК України як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров'я особи, яка зазнала нападу, кваліфікуючими ознаками якого є розбій, вчинений повторно та поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та за ч. 3 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст.115 КК України як замах на умисне вбивство, тобто, незакінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, кваліфікуючою ознакою якого є замах на умисне вбивство з корисливих мотивів.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання підсудному, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєних злочинів; те, що відповідно до ст. 12 КК України дані злочини віднесені до категорії особливо тяжких злочинів; те, що ОСОБА_2 раніше неодноразово судимий за скоєння умисних корисливих злочинів; інкриміновані злочини вчинив в період умовно-дострокового звільнення; його посередню характеристику за місцем останнього відбування покарання та реєстрації; невідшкодування заподіяної шкоди; думку потерпілого щодо покарання підсудного згідно чинного законодавства.

До обставин, що відповідно до ст. 66 КК України помякшують покарання підсудному, суд відносить явку з повинною.

Обставинами, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання підсудному, суд визнає вчинення злочину щодо особи, що перебуває у безпорадному стані, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного спяніння.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.

Сукупність даних про обставини вчинення злочинів та особу винного дають суду підстави вважати, що ОСОБА_2 через схильність до вчинення повторних умисних злочинів представляє підвищену суспільну небезпеку, тому його виправлення і перевиховання можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства, внаслідок чого йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій статей обвинувачення, відповідно з конфіскацією всього, належного йому на праві приватної власності майна. При призначенні остаточного покарання підсудному слід застосувати положення ст.ст. 70, 71 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 підлягає до задоволення як доведений матеріалами справи та визнаний підсудним.

З підсудного підлягають до стягнення судові витрати за проведення одорологічних досліджень та криміналістичної експертизи.

Долю речових доказів слід вирішити згідно ст. 330 КПК України. Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 187 ч. 4, ст. 15 ч. 3, ст. 115 ч. 2 п. 6 КК України та призначити йому покарання:

- за ст. 187 ч. 4 КК України - 11 років позбавлення волі з конфіскацією, належного йому на праві приватної власності майна;

- за ст. 15 ч. 3, ст. 115 ч. 2 п. 6 КК України - 13 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією, належного йому на праві приватної власності майна.

Згідно ст. 70 ч. 1 КК України міру покарання ОСОБА_2 визначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 13 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією, належного йому на праві приватної власності майна.

Відповідно до ст. 71 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.03.2002 року 1 рік та остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у вигляді 14 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією, належного йому на праві приватної власності майна, з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з моменту його затримання - з 04.01.2011 року.

Цивільний позов ОСОБА_3 задоволити, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 20000 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. компенсації за заподіяну моральну шкоду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь НДЕКЦ при ГУМВС України у Вінницькій області судові витрати за проведення одорологічних досліджень та криміналістичної експертизи в сумі 1382 грн. 64 коп.

Речові докази: пачку з-під сигарет білого кольору «Marlboro», аркуш паперу білого кольору, на якому наявні надписи німецькою та російською мовами «Предписание для водителя», зразки крові ОСОБА_2 та ОСОБА_3, змиви речовини бурого кольору, вирізку тканини, просочену речовиною бурого кольору, деревяну палицю у формі булави, лаковану, які знаходяться в камері схову речових доказів Вінницького РВ ГУМВС України у Вінницькій області знищити.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_2 залишити попередній утримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області на протязі 15 - ти діб з моменту його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий: підпис ОСОБА_5

Судді: підпис ОСОБА_6

підпис ОСОБА_7