Справа № 629/3958/15-к
Номер провадження № 1-кп/629/44/16
У Х В А Л А

17 лютого 2016 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лозова, Харківської області питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Серноводськ, Сунженського району, Чечено-Інгушської Республіки, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, без реєстрації та без місця постійного проживання, раніше неодноразово судимого, відносно якого обрана міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

14.09.2015 року до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з Лозівської міжрайонної прокуратури Харківської області надійшов обвинувальний акт та додані до нього документи у відношенні ОСОБА_7 з кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

19.02.2016 року спливає шістдесят днів раніше обраного строку тримання під вартою обвинуваченого по справі.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 , з урахуванням закінчення строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою просив продовжити застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність підстав для скасування або зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вказав на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначив, що на його думку, обвинувачений ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, прохав врахувати дані про особу обвинуваченого, який ніде не працює, не має міцних соціальних зв`язків.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти продовження застосування йому раніше обраного запобіжного заходу, вказавши, що у відповідності до ст.ст. 28, 62 Конституції України його необхідно звільнити з під варти.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 вказала на відсутність підстав для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та заявила клопотання про зміну запобіжного заходу, вказав на те, що прокурором не обґрунтовано клопотання про продовження запобіжного заходу, не вказано неможливість обрання до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не доведено ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому слід змінити запобіжний захід у відношенні її підзахисному на домашній арешт.

При вирішенні зазначеного клопотання суд виходить з наступного.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту.

При цьому суд враховує правову позицію ЄСПЛ викладену у п. 74 рішення від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України» відповідно до якої «відсутність чітко сформульованих положень, які б визначали, чи можливо належним чином продовжити (якщо так, то за яких умов) застосування на стадії судового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного на визначений період на стадії досудового слідства», «не відповідає критерію «передбачуваності закону» для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції».

Згідно пунктів 1 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України "метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; … 5) продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

Судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який відповідно до санкції статті карається позбавленням волі від 7 до 15 років та відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. Ухвалою слідчого судді від 14.07.2015 року під час досудового розслідування у відношенні ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який був продовжений ухвалами Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04.09.2015 року, 06.10.2015 року, 10.11.2015 року та 22.12.2015 року відповідно.

При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, зокрема що обвинувачений може переховуватись від суду відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України свідчать такі обставини як тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення в якому він обвинувачується, що може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України»). Крім того, ОСОБА_7 , будучи працездатною особою, не працював, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків. Суд враховує, що судове слідство у справі триває.

Підстави, за яких судом було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини які при цьому враховувались не змінились, а ризики не зменшились, а тому продовження обвинуваченому строків тримання під вартою є виправданим.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для зміни міри запобіжного заходу, оскільки скасування чи зміна запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, може призвести до спроб переховування від суду, а тому, залишає незмінним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та продовжує строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 16 квітня 2016 року, вважаючи жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, таким, що не може запобігти вищевказаним ризикам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 331, 369-372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Задовольнити клопотання прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_5 .

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Серноводськ, Сунженського району, Чечено-Інгушської Республіки, громадянину України, мешкаючого без визначеного місця реєстрації, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк до шістдесяти днів, тобто до 16 квітня 2016 року в умовах Харківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27).

Відлік строку продовження дії існуючого запобіжного заходу рахувати з дня винесення ухвали, а саме з 17 лютого 2016 року.

У задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3