АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/7200/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/2044/15 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Кримінальні справи
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
3 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
з участю прокурора - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 1-в/6359/745/2015 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 вересня 2015 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Клепініно, Красногвардійського району, Кримської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз 6.10.2014 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15-ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі -,
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 6.10.2014 року через недоведеність його виправлення.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати та умовно-достроково звільнити його від відбування покарання. Зазначає, що судом не було враховано участь засудженого у добровільній роботі з благоустрою території установи та залучення до безоплатної праці. Крім того, не погоджується з висновками про недостатність заохочень, оскільки, суд не прийняв до уваги , що до засуджених, зарахованих до відділення соціально-психологічної служби з господарського обслуговування Харківської установи виконання покарань (№27), заходи заохочення застосовуються за підсумками роботи за квартал, півріччя та рік, засудженим, які виконують безоплатні роботи з благоустрою території. Судом не було враховано позитивні характеристики та позитивні висновки адміністрації установи.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції засудженого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню з наступних підстав.
Із матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_7 наданої за запитом суду, вбачається, що ОСОБА_7 раніше був неодноразово судимий: 28.01.2003 Московським районним судом м. Харкова за ст. 187 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України строком 2 роки; 14.04.2004 Київським районним судом м. Харкова, за ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі, з застосуванням ст. 71 КК України - частково приєднана невідбута частина, покарання за вироком Московського райсуду м.Харкова від 28.01.2003 р. та остаточно призначено к відбуттю 5 років 6 місяців позбавлення волі; ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28.01.2004 призначене покарання за сукупністю вироків згідно зі ст. 71 КК України знижено до 5 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився умовно-достроково 08.04.2008 р. з ВК-117 на строк 6 місяців 21 день; ОСОБА_7 був засуджений 6.10.2014 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15-ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.
В строк покарання зарахований термін тримання під вартою з 10.07.2008 року по 10.02.2009 року. Початок строку відбування покарання рахується із 28.07.2012 року, кінець строку 28.06.2016 року.
В тексті характеристики зазначено, що за час відбування покарання в установі засуджений ОСОБА_7 характеризується позитивно, вимоги режиму тримання та розпорядок дня установи виконує, позитивно впливає на інших ув`язнених. Бере активну участь у роботах з благоустрою установи, ставиться до них з розумною ініціативою, за що був заохочений. Стягнень не має. Прагне підвищити наявний загальноосвітній рівень, шляхом самоосвіти. Користується літературою з бібліотеки установи. Також зазначається, про каяття засудженого у скоєному та позитивні наміри в майбутньому. Тому адміністрація Харківської установи виконання покарань (№27) не заперечує проти застосування судом до засудженого ОСОБА_7 ст. 81 КК України.
Наведені обставини в своїй сукупності підтверджують, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, довів своє виправлення, проте суд першої інстанції дослідивши зазначені докази помилково прийшов до висновку, який цими доказами не підтверджується.
Окрім того, також встановлено, що суд першої інстанції невірно при визначенні мінімально необхідної частини строку, після відбуття якої можливе застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, застосував положення п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України.
Так, із вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 6 жовтня 2014 року, вбачається, що ОСОБА_7 звільнився умовно-достроково 08.04.2008 року з ВК-117 на строк 6 місяців 21 день та протягом невідбутої частини покарання вчинив злочини, за які був засуджений та в даний час відбуває покарання.
За таких обставин, п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України передбачено умовно-дострокове звільнення від відбування покарання після фактичного відбуття засудженим не менш трьох чвертей строку покарання, призначеного судом. Встановлено, що на даний час засуджений ОСОБА_7 вже відбув більше ніж ? фактичного строку покарання.
Тобто, при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення до засудженого ОСОБА_7 повинні застосовуватись правила п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, а не п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України.
Невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування судового рішення, а тому колегія суддів вважає необхідним скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 вересня 2015 року.
Колегія суддів приходить до висновку, що сумлінною поведінкою засудженого ОСОБА_7 та його ставленням до праці в період відбування покарання, він довів своє виправлення, відбув більше ніж ? строку покарання, а тому можливо застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за правилами ч. 3 п.3 ст. 81 КК України, задовольнивши клопотання захисника ОСОБА_8 ..
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 п.3 ст.81 КК України, ст.ст. 405,407, 409,411,413,418,419 КПК України, колегія суддів,
П О СТ А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 вересня 2015 року у відношенні ОСОБА_7 скасувати. Заяву захисника ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 задовольнити.
Засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково звільнити від відбування покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 6.10.2014 року на невідбуту частину 7 місяців 25 днів, звільнивши його з під варти негайно.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді