Справа № 201/7161/14к
Провадження № 1-кс/201/2847/14
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2014 року Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши за участю скаржника та прокурора у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В :

До Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищевказана скарга, в обґрунтування якої скаржник зазначив, що ним було подано заяву про кримінальне правопорушення до Генеральної прокуратури України, яку було спрямовано до прокуратури Дніпропетровської області про вчинення злочину суддями, співробітниками міліції та прокуратури, але його заява до ЄРДР внесена не була, що скаржник вважає неправомірним.

В судовому засіданні скаржник просив суд задовольнити скаргу посилаючись на невнесення прокуратурою Дніпропетровської області відомостей зазначених в його заяві до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність і необґрунтованість.

Вислухавши скаржника та прокурора, дослідивши матеріали скарги, надані матеріали, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що скаржник 17.03.2014 року звернувся до Генерального прокурора України з заявою про вчинені кримінальні правопорушення суддями, співробітниками міліції та прокуратури при розслідуванні та розгляді кримінальної справи у відношенні нього. Дана заява була надіслана Генеральною прокуратурою України до прокуратури Дніпропетровської області, і на неї скаржнику було надано відповідь про відсутність підстав для внесення до ЄРДР, що підтверджується відповідними листами, наявними в матеріалах скарги.

Як вбачається зі змісту скарги, скаржник просить суд зобов`язати прокуратуру Дніпропетровської області внести в Єдиний реєстр досудових розслідувань його заяву про вчинене кримінальне правопорушення.

Частиною 2 ст. 307 КПК України встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Положення ч.1 ст.214 КПК 2012 р. зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.

Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч.1 ст.2 КК, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах, або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.

Положення ст.214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому суд враховує, що безпідставно ініційованим досудовим розслідуванням може бути порушено гарантію недоторканності суддів і їх незалежності у виконанні професійних обов`язків, спроба втручання у здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. З фактичних обставин справи витікає, що скаржник 17.03.2014 року звернувся до Генерального прокурора України з заявою про кримінальне правопорушення вчинене, на його думку, суддями, співробітниками міліції та прокуратури при досудовому розслідуванні та судовому розгляді кримінальної справи у відношенні нього при розгляді конкретної справи, тобто під час здійснення правосуддя, та досудового розслідування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що заява скаржника у даній справі не містила об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину, про наявність усіх необхідних ознак злочину, а зводиться до незгоди скаржника з рішеннями суду і його суб`єктивної оцінки вказаних рішень, та доказів у справі. Суд критично, у сукупності з іншими обставинами справи, оцінює зазначення скаржником у вказаній заяві даних, про існуючу, на його думку сукупність елементів складу злочину, оскільки, вказане є відображенням лише суб`єктивної оцінки скаржником дій та рішення судів, та інших процесуальних осіб, і є по суті, намаганням у непроцесуальний спосіб вчинити тиск на суд та працівників правоохоронних органів при вирішенні конкретних справ.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для внесення прокурором цих даних до ЄРДР в даному випадку, що є підставою для відмови в задоволенні скарги по суті.

Керуючись ст. ст. 117, 214, 303-307, 369, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: слідчий суддя