Справа № 372/4161/15-к
провадження № 1-кп-210/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2015 року Обухівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю сторони обвинувачення - прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілого - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Обухів кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000740 від 07.07.2015 року за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останнього разу 25.09.2014 року Обухівським районним судом Київської області за ст.15 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст.15 ч.3, ст. 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі та звільнений від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Українка Обухівського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше неодноразово судимого, останнього разу 21.03.2011 року Обухівським районним судом Київської області за ст. 186 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі та звільненого умовно-достроково 12.03.2014 року по постанові Білоцерківського міського суду Київської області умовно-достроково з невідбутим терміном покарання 1 рік 3 місяці 17 днів,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимим, останнього разу 25.09.2014 року Обухівським районним судом Київської області за ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. 15 ч. 3, ст. 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі та звільненим від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки і в період іспитового строку разом із ОСОБА_8 , який раніше неодноразово судимий, останнього разу 21.03.2011 року Обухівським районним судом Київської області за ст. 186 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі та звільнений умовно-достроково 12.03.2014 року з невідбутим терміном покарання 1 рік 3 місяці 17 днів, знову вчинили умисний злочин , за наступних обставин: 13.06.2015 року близько 20 год. 00 хв., проходячи поблизу ЗОШ №1, що знаходиться в м. Українка Обухівського району Київської області, помітивши раніше невідомого ОСОБА_10 , який сидів на лавочці, діючи з корисних спонукань, умисно та повторно, за попередньою змовою між собою, з метою особистого збагачення, реалізуючи свій злочинний умисел, підійшли до ОСОБА_9 та наблизившись до останнього ззаду, ОСОБА_8 обхопив за шию ліктьовим згином руки ОСОБА_9 і став душити та утримувати потерпілого, а ОСОБА_7 тим часом зняв з пальця руки ОСОБА_9 золоту каблучку 585 проби вагою 3,31 грами вартістю 1100,00 гривень за один грам золота на суму 3641, 00 гривень та витягнув з кишені потерпілого мобільний телефон марки «Apple» модель iPhone 4 8Gb Black Neverlock, вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №5-05/319 від 27.08.2015 становить 3145,50 грн. Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зникли, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 6786,50 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 не визнав своєї вини у пред`явленому йому обвинуваченні і категорично заперечував проти своєї причетності до пограбування потерпілого і викрадення у нього золотої каблучки та мобільного телефону та будь-якої змови із обвинуваченим ОСОБА_8 на вчинення цього злочину. Окрім того, ОСОБА_7 пояснив, що вперше побачив потерпілого в машині, коли його затримала міліція, а з ОСОБА_8 вони знайомі, але в день вчинення інкримінованого йому злочину 13.06.2015 року він його не бачив, так як займався вдома ремонтними роботами, а потім їздив в м. Київ, де зустрів з роботи свою цивільну дружину ОСОБА_11 , вони разом поїхали додому останнім маршрутним таксі , що виїзджало о 20 год 30 хв., а близько 22 год. 00 хв. вже приїхали в село Халеп`я. Також зазначив, що впізнання його потерпілим проводилося з порушенням встановлених законом вимог, злочину він не вчиняв та покази на до судовому розслідуванні давав інші, оскільки боявся за своє здоров`я та життя, а про те що, можна було звернутись з заявою про погрози, йому не було відомо. Підтримав позицію свого захисника, щодо винесення відносно нього виправдувального вироку та закриття кримінального провадження відносно нього.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 частково визнав свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні і стверджував в суді про відсутність між ним та ОСОБА_7 зговору на пограбування потерпілого і заволодіння його мобільним телефоном і золотою каблучкою, наполягав на вчиненні ним цього злочину самостійно та пояснив, що дійсно 13.06.2015 року він знаходився в районі автостанції в м. Українка, де побачив потерпілого, який присів на лавку, в руках в нього була пляшка пива, десь хвилин 20 вони розмовляли, потім він пішов, але потім знову випадково зустрів потерпілого та схватив його за шию, трохи придавив сонну артерію та забрав у нього золоту каблучку та мобільний телефон. Каблучку він здав до ломбарду «Скарбниця» в м. Обухів, а телефон продав на радіоринку в м. Києві за 1000,00 гривень, отримані від реалізації набутого внаслідок вчинення злочину майна кошти обернув на свою користь. Зміну показів даних на досудовому розслідуванні показів в частині, що злочин ним був вчинений спільно з ОСОБА_7 пояснив тиском слідчого, та тим, що спочатку йому не було призначено адвоката.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини та часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_8 , їх винність у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України підтверджується зібраними по справі доказами, яким в ході судового розгляду було надано належну оцінку, і які були дослідженні в судовому засіданні, а саме:

показами потерпілого ОСОБА_9 , який суду пояснив, що 13 червня 2015 року близько 20-00 год., це була субота, вихідний день, він перебуваючи в районі автостанції в місті Українка Київської області придбав цигарки та йшов додому і до нього підійшли обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_7 та почали нав`язуватись з розмовами і пропонували провести додому, запам`ятав, що більше розмовляв ОСОБА_13 , оскільки той говорив російською мовою. Коли він присів на лавку перепочити, ОСОБА_8 ззаду сильно схопив його за шию, а ОСОБА_7 в цей час зняв золоту каблучку та витягнув з кишені його шортів мобільний телефон. Після того, як він прийшов до свідомості, побачив, що обвинувачені зникли в невідомому напрямку. Перед тим як зустріти обвинувачених, вживав пиво, але додому йшов рівно, та добре пам`ятає все, що сталося того дня, і осіб, які його пограбували та стверджував, що це були ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , при цьому зазначив, що останній був одягнений у футболку світлого кольору та описав наявні в нього на плечах татуювання. Відразу після того, як його пограбували, близько 21 год. 15 хв. звернувся до відділу міліції, але оскільки був вихідний день, йому сказали звернутись в робочий день, що він і зробив 16.06.2015 року. Матеріальну шкоду обвинувачені йому не відшкодували і відшкодувати не намагались, просив суд призначити їм міру покарання, запропоновану прокурором у вигляді позбавлення волі з реальним його відбуванням.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що вона є цивільною дружиною обвинуваченого ОСОБА_7 , що 13.06.2015 року працювала в першу зміну за місцем своєї роботи в м. Києві, а потім вони зустрілись в метро з ОСОБА_7 та поїхали в супермакет , де здійснювали закупку продуктів, та о 20 год 30 хв. на маршрутному таксі поїхали додому в село Халеп`я, куди прибули близько 22 год. 00 хв. В м. Київ до неї ОСОБА_14 приїхав близько 15 год. 00 хв. і весь час вони були разом, ніяких каблучок та телефонів вона у нього не бачила і коштів також. Зміну показів даних на досудовому розслідуванні пояснила тим, що на той момент вони з ОСОБА_7 посварились, слідчий говорив їй, що її цивільний чоловік крадій, і тому під впливом емоцій вона дала неправдиві покази на досудовому розслідуванні, а в суді надає покази, ті які відповідають дійсності. З іншим обвинуваченим, ОСОБА_8 , вона не знайома.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , показав, що він проживає в селі Халеп`я Обухівського району Київської області та знайомий з обвинуваченим ОСОБА_7 і його цивільною дружиною ОСОБА_11 та бачив, як 13.06.2015 року вони вдвох виходили з маршрутного таксі в селі Халеп`я близько 22 год. 00 хв., при цьому в обвинуваченого в руках були пакети з продуктами харчування, а одягнений він був у шорти світлого кольору, світлу теніску чи сорочку або футболку на ґудзиках. День 13.06.2015 року йому запам`ятався тому, що ОСОБА_7 запросив його на свій день народження.

- рапортом від 14.06.2015 року;
(а.с. 81)
- гарантійним талоном на телефон;
(а.с 84)
- копією квитанції на обручку;
(а.с 85)
- довідкою з Української РЛ;
(а.с 93; 94, 100)
- характеристикою;

(а.с 95; 101)
- рапортом від 25.09.2015 року;

(а.с. 103)

- висновком експерта від 27.08.2015 року;

(а.с. 111-114)
- довідкою з ломбарду «Скарбниця» від 07.07.2015 року;

(а.с 115)
- листом-відповіддю на запит про надання інформації від 25.09.2015 року;

(а.с 116)

- довідкою;

(а.с 117)
- протоколом пред`явлення особи для впізнання;

(а.с 126-128; 148- 150).

Докази у провадженні в їх сукупності суд вважає належними і допустимими.
При цьому суд не приймає до уваги доводи обвинувачених щодо відсутності між ними зговору на вчинення пограбування потерпілого та причетність ОСОБА_7 до цього злочину і розцінює їх як обрану кожним із них лінію свого захисту, щоб уникнути справедливого покарання за скоєння тяжкого злочину, оскільки вони спростовуються наведеними вище доказами. Судом не встановлено підстав для самообмови обвинуваченим ОСОБА_7 на досудовому слідстві.

Суд критично оцінює покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , щодо того, що обвинувачений ОСОБА_7 в момент вчинення злочину не міг бути в місці скоєння злочину, оскільки свідок ОСОБА_16 перебуває в дружніх відносинах з обвинуваченим, а свідок ОСОБА_11 є близькою йому особою, так як проживає з обвинуваченим тривалий час в цивільному шлюбі, тому є зрозумілим їх бажання сприяти уникненню відповідальності ОСОБА_7 за вчинений злочин.

Оцінюючи зібрані докази по кримінальному провадженні в їх сукупності в результаті повного всебічного та об`єктивного їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що вина обвинувачених доведена, та вважає правдивими покази потерпілого ОСОБА_9 та приймає їх до уваги, так як вони послідовні, логічні та узгоджуються з іншими доказами.

Суд не вбачає підстав для ухвалення виправдувального вироку в частині обвинуваченого ОСОБА_7 і закриття провадження відносно нього, як про це зазначав обвинувачений та його захисник, оскільки така позиція захисту спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами.

З урахуванням зібраних судом доказів, оцінюючи їх в сукупності, суд вважає їх достовірними та допустимими, а обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виннуватими в тому, що вони своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинили злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , згідно ст.66 КК України, судом не встановлено.

В якості обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_8 відповідно до ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття, часткове визнання вини.

В якості обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочину.

В якості обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_8 відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочину.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином; відсутність пом`якшуючих покарання обставин та наявність обтяжуючої покарання обставини; думку потерпілого, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він не одружений, не працює, має місце реєстрації та проживання, за яким характеризується негативно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий, вчинив даний злочин в період умовно-дострокового звільнення, та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України в межах санкції даної частини ст. 186 КК України, а саме у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, його виправлення і перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства.Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Зважаючи на ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, в червні 2015 року, тобто в період відбування покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 25.09.2014 року, відповідно до якого він звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з встановленим іспитовим строком два роки, при призначенні остаточного покарання ОСОБА_7 суд застосовує положення ст. 71 КК України, враховуючи при цьому, що невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати покарання, від відбування якого обвинуваченого звільнено з випробуванням.
Визначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків суд враховує положення ч. 4 ст. 71 КК України, відповідно до якої воно має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Виходячи зі змісту положення ч. 3 ст. 78 КК України, відповідно до якого у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими ст. 71, 72 КК України, змісту роз`яснень, що містяться в п. 10Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, згідно яких у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину це слід розцінювати як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, суд не вбачає законних підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України, оскільки це є недопустимим.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином; наявність пом`якшуючих покарання обставин та наявність обтяжуючої покарання обставини; думку потерпілого, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він не одружений, не працює, має місце реєстрації та проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий, вчинив даний злочин в період умовно-дострокового звільнення, та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України в межах санкції даної частини ст. 186 КК України, а саме у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, його виправлення і перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства.Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Разом з тим, вироком Обухівського районного суду Київської області від 21.03.2011 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 186 ККУ і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Згідно з ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.03.2014 року він був звільнений 12.03.2014 умовно-достроково від відбування покарання на 1 рік 3 місяці 17 днів. За таких обставин, суд на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судово-товарозначої експертизи № 5-05/319 від 27.08.2015 року в розмірі 245, 52 гривні стягнути з обвинувачених в рівних частинах.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов не заявлений.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 377 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_7 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді пяти років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 25.09.2014 року і остаточно до відбуття покарання призначити 6 років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 залишити без змін - тримання під вартоюу Київському слідчому ізоляторі управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в місті Києві та Київській області до вступу вироку в законну силу.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання з 16.09.2015 року, зарахувавши в строк відбування покарання термін тримання під вартою з 16.09.2015 року.

ОСОБА_8 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 25.09.2014 року і остаточно до відбуття покарання призначити 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 залишити без змін - тримання під вартою у Київському слідчому ізоляторі управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в місті Києві та Київській області до вступу вироку в законну силу.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 16.09.2015 року, зарахувавши в строк відбування покарання термін тримання під вартою з 16.09.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судово-товарозначої експертизи № 5-05/319 від 27.08.2015 року по 122, 76 гривні з кожного.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов не заявлений.
На вирок до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 діб із моменту проголошення вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, потерпілому та прокурору.

СуддяОСОБА_1