АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06.11.2015,
за участі:
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА
Цією ухвалою скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на бездіяльність слідчого СУ ГУМВС України в місті Києві капітана міліції ОСОБА_9 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна та про зобов`язання вчинити певні дії повернуто особі, яка її подала.
Від адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , надійшла апеляційна на зазначене рішення слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва, в якій вона просить скасувати дану ухвалу, а матеріали за скаргою повернути до суду першої інстанції для виконання вимог ст.306 КПК України.
В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки слідчий суддя дійшов хибного висновку щодо пропущення строку на оскарження дій слідчого. Зокрема, ОСОБА_5 посилається на те, що згідно протоколу обшуку, він був проведений 21.10.2015, при цьому для з`ясування питання чи було слідчим подано клопотання на арешт вилученого майна, вона направила адвокатський запит на адресу суду. Відповіді на запит отримано не було, тому 21.10.2015 адвокатом було подано слідчому клопотання про повернення майна. Втім, відповідь на таке клопотання у строки, визначені КПК України, не було отримано. 28.10.2015 адвокатом ОСОБА_8 , який діяв в інтересах ОСОБА_6 на адресу слідчого було направлено адвокатський запит та лист, які знову ж таки були залишені без відповіді. 06.11.2015 до Шевченківського районного суду міста Києва була подана скарга на дії слідчого щодо неповернення вилученого майна. 20.11.2015 адвокатом ОСОБА_8 було отримано ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 06.11.2015 про повернення скарги без розгляду, разом зі скаргою та додатками.
Адвокат наголошує на тому, що скаржник звертався з відповідними клопотаннями до слідчого. Проте, слідчим здійснюється триваюче порушення прав скаржника щодо неповернення тимчасово вилученого майна.
Разом з тим, як зазначає адвокат, суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку, встановленого статтею 304 КПК України, так як право ОСОБА_6 на усвідомлену участь у проведенні обшуку було порушено. Через відсутність перекладача він не розумів, щовідбувається, копія протоколу йому не була прочитана і не була вручена, протокол він не підписував і відповідно не міг внести туди зауваження. Він був позбавлений можливості зателефонувати адвокату та перекладачу з метою отримання правової допомоги.
Окрім того, ОСОБА_5 вважає, що викладені в оскаржуваній ухвалі мотиви відмови, а саме посилання на те, що скарга була подана майже через місяць після укладення договору правової допомоги, вказує на поверхневе дослідження матеріалів та змісту скарги. Зокрема, судом не було досліджено всі обставини щодо ігнорування слідчим, прокурором клопотання про повернення речей, вилучених під час обшуку, відсутність відповіді (результату розгляду) даного клопотання у встановлені КПК України строки, а також відсутність відповіді на адвокатські запити.
Заслухавши суддю доповідача щодо змісту оскарженої ухвали та виклад основних доводів апеляційної скарги, пояснення і доводи апелянта, яка підтримала свою апеляційну скаргу та просила її задовольнити, думку прокурора, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскарженобездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, ? заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Ч.1 ст.304 КПК України регламентує, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали та підтверджується матеріалами кримінального та судового провадження, слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Києва правильно визначено хронологію подій, а саме те, що 21.09.2015 був проведений обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , під час якого вилучено документи, речі, валютні цінності та інше майно, яке йому належить. Клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не було подано ані слідчим, ані прокурором, як того вимагає ч.5 ст.171 КПК України не пізніше наступного робочого дня після вилучення. Тому бездіяльність слідчого починає обчислюватись з 23.09.2015 та спливає 02.10.2015. Однак, до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого СУ ГУМВС України ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 звернувся 06.11.2015, тобто з пропуском встановленого законом десятиденного строку на оскарження.
Щодо стосується підстави для відмови слідчого судді у поновленні строку на звернення до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого, ? то суд першої інстанції теж вірно вказав, що поважних причин пропуску не було повідомлено. Те що ОСОБА_6 не володіє українською мовою та не є фахівцем в галузі кримінального права, а під час проведення обшуку йому не була надана правова допомога, ? не є поважною причиною пропуску процесуальних строків, тому , що суду не надано відомостей що саме йому заважало вчасно звернутися за правовою допомогою відразу після тимчасового вилучення майна , з чим погоджується колегія суддів апеляційної інстанції. До того ж договір про надання правової допомоги був укладений 19.10.2015, а скарга на бездіяльність слідчого подана 06.11.2015, тобто скаржник звернувся до суду майже через місяць після укладення договору.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та незаконності висновку слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва про пропущення строку на апеляційне оскарження, не знаходять свого підтвердження, а ухвала слідчого судді від 06.11.2015 є такою, що постановлена з дотримання вимог ст.370 КПК України, а тому законних підстав для скасування вказаної ухвали колегія суддів не находить.

На підставі викладеного та керуючись ст. 376 , 303, 304, 405 , 407, 419, 422 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06.11.2015залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06.11.2015, якою скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на бездіяльність слідчого СУ ГУМВС України в місті Києві капітана міліції ОСОБА_9 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна та про зобов`язання вчинити певні дії повернуто особі, яка її подала, ? залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2