Справа № 583/3276/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" жовтня 2015 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка кримінальне провадження № 0000642 від 06 серпня 2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , що має неповну середню освіту, нежонатого, що працює за наймом, не судимого

за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 06 липня 2015 року близько 18 год., перебуваючи на автобусній зупинці біля кафе «Дубрава» по вул. Першотравневій, м. Охтирка разом з ОСОБА_4 та скориставшись тим, що ОСОБА_4 відійшла, залишивши біля нього пакет з гаманцем, таємно викрав з гаманця потерпілої банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_1 клієнта ОСОБА_4 з метою подальшого зняття грошових коштів. В подальшому, 07.07.2015 року, реалізуючи умисел, направлений на заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 попрохав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зняти грошові кошти з картки, не повідомляючи про її походження. Виконуючи прохання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 07 липня 2015 року о 17 год. 07 хвилин з банкомату «ПриватБанку» САSU8541, розташованого в м. Охтирка, вул. Ярославського, 19 А за допомогою картки здійснили зняття грошових коштів у розмірі 900 грн., віддавши гроші та картку ОСОБА_5 . Після чого, 17.07.2015 року, реалізуючи єдиний умисел, направлений на заволодіння коштами ОСОБА_4 , що знаходилися на банківському рахунку, ОСОБА_5 попрохав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зняти грошові кошти за допомогою картки. На виконання прохання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 цього ж дня, о 12 год. 42 хв. з банкомату «ПриватБанку» САНА1093, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 46 здійснили зняття грошових коштів у розмірі 150 грн., віддавши гроші та картку ОСОБА_5 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість визнав повністю, суду пояснив, що 06.07.2015 року знаходився на автобусній зупинці біля кафе «Дубрава». До нього підійшла раніше знайома ОСОБА_4 , яка попрохала його разом зняти грошові кошти за допомогою картки. Він погодився і побачив пін-код, який вводила ОСОБА_4 . Того разу грошей на рахунку не було. Разом вони повернулися на автобусну зупинку. ОСОБА_4 на деякий час відійшла, залишивши біля нього пакет. Скориставшись відсутністю ОСОБА_4 , він з гаманця взяв картку, плануючи в наступному зняти за її допомогою кошти з рахунку ОСОБА_4 . Наступного дня його знайомі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 йшли до міста і він попрохав їх зняти гроші, повідомивши, що картка належить йому. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зняли 900 грн., повернувши йому картку. 16.07.2015 року разом вони поїхали до м. Харків і наступного дня він попрохав ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зняти решту коштів. Вони зняли ще 150 грн., які віддали йому, повернувши картку. Після цього він картку викинув.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні пред`явлених йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорені.

Таким чином, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_5 у скоєнні викрадення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів і такі його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 357 КК України та у скоєнні таємного викрадення чужого майна ( крадіжці) і такі його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування збитків.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Суд приймає до уваги зазначені обставини, враховує позицію потерпілої, яка просить суворо не карати обвинуваченого, тому дійшов висновку про призначення покарання у виді штрафу як необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого з урахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, враховуючи сукупність злочинів.

Суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 374-376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим:

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді штрафу у розмірі 510 ( п`ятсот десять ) гривень;

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді штрафу у розмірі 850 ( вісімсот п`ятдесят ) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_5 остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді штрафу у розмірі 1020 гривень.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_5 залишити особисте зобов`язання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області ОСОБА_1