АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
1 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представників потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
засудженого ОСОБА_10 ,
захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями захисника ОСОБА_11 в інтересах засудженого ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_13 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року,-
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року ОСОБА_10 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 364 КК України 2001 року, ч. 3 ст. 166, п. п. «в», «і» ст. 93 КК України 1960 року, ст. 70 КК України 2001 року до покарання у виді довічного позбавлення волі, з позбавленням права обіймати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади, строком на три роки та з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст. 54 КК України ОСОБА_10 позбавлено спеціального звання генерал-лейтенант міліції.

По справі вирішені заявлені по справі цивільні позови потерпілих, а також питання щодо речових доказів та стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник засудженого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 та потерпілий ОСОБА_13 в поданих апеляціях просять вирок суду першої інстанції скасувати з направленням кримінальної справи на новий судовий розгляд.

Під час виконання колегією суддів підготовчих дій у кримінальній справі захисником засудженого ОСОБА_10 адвокатом ОСОБА_14 , з огляду на неповноту та однобічність досудового і судового слідства, що полягає у невстановлені події злочину, умислу та мети його вчинення, істотних порушень вимог КПК України допущених по справі, заявлено ряд клопотань про проведення в суді апеляційної інстанції в повному обсязі судового слідства з допитом свідків які зазначені в списку осіб, що підлягають виклику в судове засідання: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , а також потерпілих ОСОБА_29 , ОСОБА_13 , засудженого ОСОБА_10 , дослідженням речових доказів та матеріалів кримінальної справи. Крім того, про витребування з Генеральної прокуратури України наказів МВС України № 005-92, № 07-94, № 710-94 та Положення про Головне управління кримінального пошуку МВС України.

Заслухавши думку засудженого ОСОБА_10 , іншого захисника засудженого адвоката ОСОБА_12 на підтримання заявленого клопотання, представника ОСОБА_13 ОСОБА_9 , який заперечував проти вирішення клопотання у відсутність потерпілого та інших його представників, прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_29 ОСОБА_8 щодо відсутності підстав для проведення по справі судового слідства, колегія суддів, виходячи з доводів поданої по справі апеляції захисником ОСОБА_14 та доповнень до неї поданих захисником ОСОБА_12 , мотивів заявленого клопотання, не вбачає підстав для його задоволення виходячи з наступного.

Згідно ст. 365 КПК України 1960 року, вирок, ухвала чи постанова суду першої інстанції перевіряються апеляційним судом в межах поданих апеляцій.

Приписами ч. 1 ст. 362 КПК України 1960 року встановлено, що клопотання учасників судового розгляду повинні стосуватися частини вироку яка ними оскаржена та в межах вимог наведених в апеляціях на обґрунтування їх законності.

Як вбачається із апеляції з внесеними доповненнями, захисником ОСОБА_14 та захисником ОСОБА_12 , ставиться питання про скасування вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_10 з підстав його незаконності, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та істотності допущених порушень вимог кримінально-процесуального закону. Зокрема в апеляції захисників, як на істотність порушення вимог КПК 1960 року зазначається, що кримінальна справа розслідувалась не уповноваженими на те службовими особами Генеральної прокуратури, якими незаконно був складений обвинувальний висновок та виконані вимоги ст.ст. 218-220 КПК України 1960 року, без надання захиснику та обвинуваченому відеозаписів слідчих дій, які до того ж не досліджувались в суді, як і не оглядались речові докази, а саме автомобіль «Хюндай Соната», д.н.з НОМЕР_1 . Такими ж порушеннями закону вважає підтримання державного обвинувачення у справі не уповноваженими на те особами Генеральної прокуратури України. Крім того вважає, що в ході розгляду справи було допущено порушення права ОСОБА_10 на захист, що виразилось у відсутності відповідної ухвали суду про призначення йому захисника, у встановлені захиснику та засудженому графіку ознайомлення з матеріалами справи та незаконному припиненні такого ознайомлення. Також, як на істотне порушення вимог КПК 1960 року, посилається на розгляд зауважень на протокол судового засідання не уповноваженим на те складом суду, на не вирішення судом першої інстанції заявленого відводу представником потерпілої ОСОБА_30 адвокатом ОСОБА_31 та ряд інших порушень.

Відповідно до ст. 370 КПК України 1960 року, істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок.

Тобто, відповідно до вимог КПК України 1960 року, допущення судом першої інстанції порушень вимог кримінально-процесуального закону, істотність яких встановлена законодавством, є безумовною підставою для скасування прийнятого судом рішення, оскільки такі порушення не можуть бути усунуті в суді апеляційної інстанції, та в залежності на якій стадії вони були допущені, тягне направлення справи на новий судовий розгляд чи на додаткове розслідування.

А тому наведені в апеляції захисників порушення вимог КПК України 1960 року, які на їх думку є істотними, є предметом розгляду суду апеляційної інстанції, перевірка та оцінка яких відповідності вимогам закону проведення судового слідства не потребують.

Щодо тверджень захисників в апеляції про не встановлення по справі події та мотивів злочинів, умислу ОСОБА_10 на умисне вбивство ОСОБА_32 , то в клопотанні не зазначено конкретно на підтвердження яких доводів викладених в апеляції необхідно провести по справі в суді апеляційної інстанції повне судове слідство, які питання не були предметом розгляду суду першої інстанції та підлягають перевірці апеляційним судом, на підтвердження чого та в якій частині необхідно провести допит тих чи інших свідків та потерпілих.

Це ж стосується і клопотання про витребування з Генеральної прокуратури України наказів № 005-92, № 07-94, № 710-94 та Положення про Головне управління кримінального пошуку МВС України.

Крім того, згідно ст. ст. 367, 368 КПК України 1960 року, однобічність або неповнота дізнання, досудового чи судового слідства, можуть бути самостійними підставами для скасування судових рішень постановлених судом першої інстанції та в залежності в якій стадії вони допущені, тягнуть направлення справи на новий судовий розгляд чи на додаткове розслідування, коли ця неповнота і однобічність не можуть бути усунуті в судовому засіданні.

З огляду на наведене, доводів викладених в апеляції захисника ОСОБА_11 з доповненнями до неї захисника ОСОБА_12 та меж повноважень суду апеляційної інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника.

На підставі викладеного, керуючись ст. 362 КПК України 1960 року, «Перехідні положення» КПК 2012 року, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_11 про проведення у кримінальній справі відносно ОСОБА_10 судового слідства в повному обсязі - відмовити.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_33 ОСОБА_3

Справа №11/796/19/2015 Головуючий в І інстанції ОСОБА_34

Категорія ч.2 ст.365, ч.3 ст.364, ч. 3 ст. 166, Доповідач ОСОБА_1
п.п. «в», «і» ст.93 КК України КК України