справа №176/2756/15-к
провадження №1-кс/176/216/15
УХВАЛА

20 грудня 2015 р. м. Жовті Води

Слідча суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовті Води в залі суду клопотання старшої слідчої СВ Жовтоводського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000692, відомості про яке 18.06.2015 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Віліно Бахчисарайського району Автономної Республіки Крим, громадянина України, не працюючого, не одруженого, дітей не має, з неповною середньою освітою, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого 23.03.2010 року Бахчисарайським районним судом АР Крим за ст. 185 ч. 2, ст. 75 КК України до позбавлення волі строком 2 роки з випробувальним терміном 2 роки, засудженого 18.04.2012 року Бахчисарайським районним судом АР Крим за ст.ст. 185 ч. 2 , 187 ч. 1, 70, 71 КК України до позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців, якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: старшої слідчої СВ Жовтоводського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , захисника за договором про правову допомогу ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И Л А:

18 грудня 2015 року старша слідча СВ Жовтоводського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, з клопотанням, узгодженим з прокурором Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 , будучи засудженим 18.04.2012 р. Бахчисарайським районним судом Автономної Республіки Крим за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, відбуваючи з 14.06.2012 р. по 18.09.2015 року покарання в Жовтоводській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№26), систематично порушував встановлений режим відбування покарання, не виконував законних вимог представників адміністрації ЖВК-26, на виховні заходи адміністрації ЖВК-26 не реагував, за що станом на 18.06.2015 р. до засудженого ОСОБА_4 адміністрацією ЖВК-26 застосовано 30 стягнень, з яких 7 стягнень у вигляді попереджень, 9 стягнень у вигляді доган, 6 стягнень у вигляді суворих доган, 7 стягнень у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятору, 1 стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу строком на 2 місяці - в період з 04.05.2015 р. до 04.06.2015 р.

Так, 04.05.2015 р. за порушення засудженим ОСОБА_4 норм, які визначають порядок і умови відбування покарання в установах виконання покарань, що виразилося у самовільному залишенні 02.05.2015 р. засудженим ОСОБА_4 строю відділення СПС №14 ЖВК-26, в якому ОСОБА_4 відбував покарання, та намаганні останнього проникнути на територію локального сектору №2, за яким не закріплене відділення СПС №14 ЖВК-26, на підставі постанови начальника ЖВК-26 полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 від 04.05.2015 р. засуджений ОСОБА_4 переведений до приміщення камерного типу ЖВК-26 строком на 1 місяць, звідки звільнений 04.06.2015 р.

Згідно наказу начальника ЖВК-26 полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 № 362 від 28.04.2015 р. засуджений ОСОБА_4 з 28.04.2015 р. відбуває покарання у відділенні СПС № 14 ЖВК-26.

17.06.2015 р. приблизно о 10 год. 00 хв. начальник відділення СПС № 14 ЖВК-26 капітан внутрішньої служби ОСОБА_8 , старший оперуповноважений ОВ ЖВК-26 капітан внутрішньої служби ОСОБА_9 , молодші інспекторі ВНіБ ЖВК-26 сержант внутрішньої служби ОСОБА_10 та старший прапорщик внутрішньої служби ОСОБА_11 з метою перевірки та підтримання санітарно-гігієнічного стану в приміщенні відділення СПС № 14 ЖВК-26 прибули до вказаного приміщення, в якому начальник відділення СПС № 14 ЖВК-26 капітан внутрішньої служби ОСОБА_8 як представник адміністрації вказаної колонії в присутності старшого оперуповноваженого ОВ ЖВК-26 капітана внутрішньої служби ОСОБА_9 , молодших інспекторів ВНіБ ЖВК-26 сержанта внутрішньої служби ОСОБА_10 та старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_11 , а також засудженого ОСОБА_12 двічі висунув засудженому ОСОБА_4 законну вимогу, а саме приступити до прибирання спального приміщення відділення СПС № 14 ЖВК-26 згідно затвердженого графіку чергувань, показавши ОСОБА_4 вказаний графік, на що засуджений ОСОБА_4 відповів категоричною відмовою, мотивуючи це тим, що він не буде прибирати спальне приміщення відділення СПС № 14 ЖВК-26, так як воно не засмічене, а також що для прибирання спальних приміщень в ЖВК-26 є «спеціальні» люди.

Того ж дня, приблизно о 10 год. 15 хв. начальник відділення СПС № 14 ЖВК-26 капітан внутрішньої служби ОСОБА_8 та старший оперуповноважений ОВ ЖВК-26 капітан внутрішньої служби ОСОБА_9 доставили засудженого ОСОБА_4 до медичної частини ЖВК-26, де останній був оглянутий лікарем, який видав довідку про те, що ОСОБА_4 може виконувати роботи з благоустрою території колонії.

Того ж дня приблизно о 10 год. 40 хв. начальник відділення СПС № 14 ЖВК-26 капітан внутрішньої служби ОСОБА_8 , старший оперуповноважений ОВ ЖВК-26 капітан внутрішньої служби ОСОБА_9 та засуджений ОСОБА_4 повернулися до приміщення відділення № 14 СПС ЖВК-26, в якому начальник відділення СПС № 14 ЖВК-26 капітан внутрішньої служби ОСОБА_8 в присутності старшого оперуповноваженого ОВ ЖВК-26 капітана внутрішньої служби ОСОБА_9 зачитав засудженому ОСОБА_4 його обов`язки, передбачені ст.107 Кримінально-виконавчого кодексу України, щодо дотримання норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, утримання в чистоті і порядку приміщень, виконання встановлених законодавством вимог персоналу установи виконання покарань, а також текст ст. 391 КК України та попередив засудженого ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за вказаною статтею у разі його відмови приступити до прибирання спального приміщення відділення СПС № 14 ЖВК-26, після чого знову висунув засудженому ОСОБА_4 законну вимогу, а саме приступити до прибирання спального приміщення відділення СПС № 14 ЖВК-26. Однак засуджений ОСОБА_4 , порушуючи вимоги п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 107 Кримінально-виконавчого кодексу України, продовжуючи свої злочинні дії, ігноруючи законну вимогу начальника відділення СПС № 14 ЖВК-26 капітана внутрішньої служби ОСОБА_8 , знову відповів категоричною відмовою, мотивуючи це тим, що він не буде прибирати спальне приміщення відділення СПС № 14 ЖВК-26, так як воно не засмічене, а також що для прибирання спальних приміщень в ЖВК-26 є «спеціальні» люди, тобто умисно злісно не виконав законні вимоги представника адміністрації ЖВК-26.

18.06.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознакою ст.391 КК України.

27.07.2015 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення за ст. 391 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 після звільнення з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, тобто 18.09.2015 року, переховувався від органу досудового розслідування. Повідомивши своє місце проживання за адресою далеких родичів: АДРЕСА_3 , останній в зазначений населений пункт не прибув. Гр. ОСОБА_13 повідомила, що ОСОБА_4 являється її далеким родичем. Приблизно півроку тому він зателефонував їй, попросив приїхати та пожити деякий час у неї. Вона погодилась. Однак, ОСОБА_4 так і не приїхав.

У зв`язку з тим, що місце проживання ОСОБА_4 невідоме, 19.10.2015 року його було оголошено у розшук, а досудове розслідування кримінального провадження зупинено.

На думку ініціатора клопотання, ОСОБА_4 , знаходячись на волі, з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності, буде в подальшому переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки вже переховувався від органів досудового розслідування та перебував у розшуку /наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України/.

Викладені факти свідчать про неможливість запобігання вказаному ризику шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Старша слідча СВ Жовтоводського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 та прокурор Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 підтримали клопотання за обставин викладених в ньому. Слідча зазначила, що підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи те, що притягується до кримінальної відповідальності, переховувався від органів досудового розслідування. Під час розгляду слідчим суддею клопотання, 18.09.2015 року, підозрюваний ОСОБА_4 повідомив, що після звільнення з місць позбавлення волі він планує проживати за адресою: АДРЕСА_3 . Останньому було повідомлено про необхідність явки до слідчого Жовтоводського МВ через три дні. Разом з тим, підозрюваний не з`явився, в подальшому також не з`являвся до слідчого. Місце свого проживання підозрюваний не повідомляв. Нею було дано доручення співробітникам Павлоградського МВ встановити місцезнаходження ОСОБА_4 та перевірити його за місцем тимчасового мешкання: АДРЕСА_3 . При виконанні зазначеного доручення співробітниками міліції встановлено, що ОСОБА_4 за вказаною адресою не проживає, тому вручити виклик до слідчого не представляється можливим. Прокурор, окрім того, зазначив, що підозрюваний жодного разу не з`являвся до слідчого та не повідомляв своє місце знаходження.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні просив не застосовувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Пояснив, що після звільнення з місць позбавлення волі він планував проживати за адресою: АДРЕСА_3 , де мешкає його далека родичка. Про це він повідомляв слідчому. Проте, йому не вистачило коштів доїхати до зазначеного села, тому вечері він поїхав до своєї дівчини в м. Кривий Ріг. Після звільнення з місць позбавлення волі і до цього часу він проживає в АДРЕСА_1 разом зі своєю цивільною дружиною. Зазначив, що не переховувався від слідства. Проте, дійсно, не повідомляв слідчому про своє місцезнаходження в м. Кривому Розі. Причини неповідомлення свого місця знаходження підозрюваний пояснити не міг. Жодного разу з дня звільнення з місць позбавлення волі і до 18 грудня 2015 року він в м. Жовті Води не з`являвся.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала думку свого підзахисного, просила суд врахувати пояснення її підзахисного.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Приходячи до такого висновку суд виходив з наступного.

В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

У свою чергу частина перша ст.177 КПК України, визначила, що метою застосування запобіжного заходу в кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як винятковий запобіжний захід, може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно в разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Слідча суддя вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини про обґрунтовану підозру у вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення, що передбачене ст. 391 КК України, тобто злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарання особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу. Оскільки такі підтверджуються показаннями згідно протоколів допиту у якості свідків співробітників Жовтоводської виправної колонії №26 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , які під час виконання службових обов`язків безпосередньо спілкувались з підозрюваним та в їх присутності останнім була висловлено непокора, засудженого ОСОБА_12 , який був присутній та особисто безпосередньо чув відмову ОСОБА_4 на пропозицію приступити до роботи.

Крім того, підтверджується належним чином посвідченою копією постанови начальника Жовтоводської виправної колонії №26 від 04.05.2015 року про переведення ОСОБА_4 як засудженого до приміщення камерного типу на один місяць за порушення правил внутрішнього розпорядку установи.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою, суд також враховує, що тримання під вартою є найсуворішим заходом забезпечення кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях під час розгляду скарг на порушення статей Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначає, що національні суди, приймаючи рішення про обрання запобіжного заходи у вигляді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою, обґрунтовували таке рішення за допомогою шаблонних формулювань, не розглядали окремі факти заявників і не аналізували їх індивідуальне становище, а інколи взагалі не наводили жодних підстав для обрання такого виду запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою /Рішення Європейського суду Справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року, Справа «Подвезько проти України» від 12.02.2015 року, інші/. Європейський суд під час розгляду таких справ встановлював порушення пунктів 1, 3 статті 5 Конвенції, мотивуючи тим, що досудове тримання під вартою не ґрунтувалося на належних і достатніх підставах та що суди не обґрунтовували необхідність тримання заявників під вартою впродовж зазначеного строку. Не розглядали суди альтернативних видів запобіжних заходів аніж тримання під вартою.

Не оцінюючи докази у кримінальному провадженні про винуватість чи невинуватість підозрюваного з точки зору їх належності та достовірності, суд приходить до висновку, що у органу досудового розслідування є докази для підозри у скоєнні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, про яке іде мова в клопотанні.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочину середньої тяжкості, за вчинення якого йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до 3-х років.

Судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Офіційно не працює, постійного місця проживання в м. Жовті Води не має.

Зі слів підозрюваного він проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю цивільною дружиною. В той же час, будь-яких письмових доказів щодо проживання за вказаною адресою та відношення до зазначеного житла підозрюваним не надано.

Суд, окрім того, враховує, те, що за місцем відбування покарання у Жовтоводській виправній колонії №26 підозрюваний характеризується негативно.

Тобто, ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків, має низьку репутацію.

При цьому суд також встановив, що підозрюваний ОСОБА_4 хронічних захворювань не має, є фізично здоровою людиною.

При розгляді питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.80 рішення "Харченко проти України").

Суд розглянув та дослідив питання щодо можливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 інших альтернативних видів запобіжного заходу і приходить до наступного.

Відповідно до ст. 180 КПК України, осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і зобов`язалися за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу, не знайшлося, оскільки родичів в м. Жовті Води не має.

Відповідно до ст.182 КПК України, підозрюваний не має достатніх коштів для внесення застави, і йому невідомі особи, які б мали б бажання внести заставу, оскільки підозрюваний ніде не працює, заробляє гроші на заробітках для прожиття.

Відповідно до ст. 181 КПК України, підозрюваний не має постійного місця проживання як в м. Жовті Води, так і в іншому населеному пункті. Зареєстрований на території Автономної республіки Крим. Проживає в м. Кривий Ріг, в той же час, доказів того, яке відношення останній має до даного житла /хто власник, сімейні чи родинні стосунки з власником житла/ підозрюваним не надано. Тому суд позбавлений можливості визначити конкретне місце проживання для знаходження підозрюваного під домашнім арештом.

Прокурором в судовому засіданні доведено належними та допустимими доказами, що ОСОБА_4 дійсно переховувався від органів досудового розслідування, у зв`язку із чим був оголошений у розшук.

Тим більше, підозрюваний власно і зазначив, що він повідомляв слідчого про те, що планує проживати за адресою: АДРЕСА_3 . Разом з тим, жодним чином він не повідомляв слідчого про місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчим належним чином було здійснено виклик підозрюваного, шляхом направлення відповідного доручення співробітникам Павлоградського МВ з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_4 та перевірки його за місцем тимчасового мешкання: АДРЕСА_3 . При виконанні зазначеного доручення співробітниками міліції встановлено, що ОСОБА_4 за вказаною адресою не проживає, тому вручити виклик до слідчого не представляється можливим.

Знаходячись на волі, ОСОБА_4 , будучи особою, яка переховувалася від органів досудового розслідування, буде в подальшому переховуватися від органів досудового розслідування та (або) суду, тобто існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що слідчим та прокурором доведено та обґрунтовано клопотання про застосування підозрюваному ОСОБА_4 такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою.

В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 доставлений до співробітників Жовтоводського ВП ДВП ГУНП 18 грудня 2015 року о 12 годині 00 хв., а тому саме цей час вважається часом затримання ОСОБА_4 .

Окрім того, у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне визначати в ухвалі розмір застави в сумі 20670 грн. /15 розмірів мінімальної заробітної плати/, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 131, 132, 173, 176-178, 182-183, 193, 196 КПК України, слідча суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 лютого 2016 року до 12 год. 00 хв.

Встановити підозрюваному ОСОБА_4 розмір грошової застави в сумі 20 670 (двадцять тисяч шістсот сімдесят) гривень, яка підлягає сплаті на р/р 6709, одержувач ТУ ДСА в Дніпропетровській області, МФО 805012.

У разі сплати зазначеного розміру грошової застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 зобов`язання, передбачені ч.3 ст.182 КПК України у вигляді забезпечення його належної поведінки та явки за викликом органів досудового розслідування та суду.

У разі не виконання вказаних обов`язків, тобто якщо підозрюваний ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави в порядку передбаченому ч. 8 ст.182 КПК України.

Строк оскарження ухвали 5 днів з дня її проголошення шляхом подачі безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційної скарги.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідча суддя

Жовтоводського міського суду ОСОБА_1