1-кп/357/1133/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.12.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України уродженця с. Ільїнка, Сакського район АР Крим, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 ,, який проходить військову службу з 24.03.2014 року за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 (п/п НОМЕР_2 ), солдата, учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід не застосовувався,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:
24.03.2014 року ОСОБА_4 призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку проходив у військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) у АДРЕСА_2 . Наказом командира 72 окремої механізованої бригади від 25.03.2014 року №62 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду водія-гранатометника 3 гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно- артилерійського дивізіону.

Під час проходження військової служби за призовом по мобілізації солдат ОСОБА_4 як військовослужбовець Збройних Сил України повинен був керуватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 4, 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язували його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків.

Разом з тим, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, 12 січня 2015 року приблизно о 8 год. солдат ОСОБА_4 , діючи умисно в порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, без поважних причин, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та до 03.04.2015 року перебував за місцем свого проживання в с. Жовтневе, Попільнянського району Житомирської області, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. 03.04.2015 року солдат ОСОБА_4 добровільно прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407КК України, визнав повністю. При цьому дав суду показання, що дійсно був призваний для проходження військової служби, яку проходив у військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) у АДРЕСА_2 . Брав участь у бойових діях на сході України. У зв`язку з тим, що у його батька ОСОБА_5 приблизно 26.11.2014 року стався інсульт він у січні 2015 року самовільно залишив військову частину та поїхав додому, де влаштувався на роботу різноробочим. Дозволу ні в кого не питав, оскільки не знав у кого питати. ІНФОРМАЦІЯ_4 батько помер. Коли дізнався, що проходить демобілізація 03.04.2015 року повернувся до військової частини. Свою вину визнав, просить суворо не карати.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження, а саме: обвинувачений, прокурор, не заперечують, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникло, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць вчинене особою, зазначеною в ч. 2 ст. 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

Призначаючи вид та розмір покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є злочином середньої тяжкості, наслідки які настали від вчинення злочину; особу обвинуваченого, який відповідно до характеристики по місцю служби характеризувався виключно з позитивної сторони, до адміністративної відповідальності за вчинення інших правопорушень не притягувався, є не судимим на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є учасником бойових дій. Має на утриманні новонароджену дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З огляду на ставлення обвинуваченого до вчиненого суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, з`явлення із зізнанням, щире каяття а також сприяння розкриттю злочину, скоєння злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин (хвороба та смерть батька).

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

При призначенні покарання враховується ставлення обвинуваченого до вчиненого ним правопорушення.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_4 , йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді позбавлення волі в межах передбачених санкцією ч. 3 ст. 407 КК України,

Однак враховуючи ступінь тяжкості злочину, особу винного та інші вищевказані обставини суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

На час ухвалення вироку підстав застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.3 ст.407 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбуття покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України , а саме:

1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не застосовувати.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1