АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/789/284/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах

апеляційного суду Тернопільської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами старшого прокурора прокуратури м.Тернополя ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 14 жовтня 2015 року, стосовно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 14 жовтня 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 і застосовано до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Своє рішення суддя першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.296, ч.2 cт.189 КК України, і в даному випадку існує ризик того, що підозрюваний, у випадку незастосування до нього запобіжного заходу, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Також, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором та слідчим під час розгляду клопотання не доведено недостатності застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Крім того, копію даної ухвали слідчий суддя направив прокурору Тернопільської області та в Генеральну прокуратуру України для перевірки повідомлень підозрюваного щодо порушень закону при його затриманні і доставленні до суду.

В апеляційних скаргах:

- прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Свої вимоги мотивує тим, що одна із санкцій інкримінованих підозрюваному статей КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 7 років, а тому є тяжким злочином. Вважає, що в даному випадку існує ризик, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування чи суду. Додатково просить суд врахувати, що злочин, у вчиненні якого ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється пов`язаний із застосуванням насильства, вчинений з особливою зухвалістю, потерпілим від протиправних дій останнього є не лише ОСОБА_11 , а й ОСОБА_12 , який на даний час перебуває на стаціонарному лікуванні у КЗ ТОР Тернопільська університетська лікарня.

- захисник підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити в клопотанні слідчого СВ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу. Свої вимоги мотивує тим, що в клопотанні слідчого і в оскаржуваній ухвалі не наведено і не мотивовано та у матеріалах провадження відсутні будь-які дані, що ОСОБА_7 може порушувати вимоги ст.177 КПК України і що більш м`який захід не зможе запобігти цим ризикам. Зазначає, що ОСОБА_7 12 жовтня 2015 року ніби повідомлялось про підозру у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.296, ч.2 ст.189 КК України, однак ОСОБА_7 стверджує, що в цей день повідомлення не отримував. Також вказує, що жодних доказів про вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів в судовому засіданні досліджено не було, а протокол пред`явлення особи до впізнання взагалі до уваги братись не може, оскільки ця процесуальна дія проведена з численними порушеннями чинного законодавства, так як на момет проведення цієї слідчої дії ОСОБА_7 мав візуальний контакт з потерпілим, і не мав ніякого процесуального статусу, а в протоколі вказано, що він свідок. Вважає, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що з протоколу допиту потерпілого вбачається, що ОСОБА_7 ніяких коштів за повернення службового посвідчення не вимагав і не отримував.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, підозрюваного, який відмовився давати пояснення з приводу пред`явленої йому підозри, захисника, яка просила залишити без задоволення скаргу прокурора, і підтримала свою скаргу з наведених у ній підстав, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи сторін, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_7 , та наявність у даному випадку ризиків, передбачених ст.177 КПК України, відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам.

З наданих суду матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за які може бути призначено покарання у виді позбавлення волі строком понад п`ять років.

Так, з клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу та пред`явленої ОСОБА_7 підозри за ч.2 ст.296, ч.2 ст.189 КК України, вбачається, що 11 жовтня 2015 року близько 04.00 год. ОСОБА_7 разом зі ОСОБА_13 , перебуваючи неподалік розважального комплексу «Максим», що по вул. Білецькій, 1 в м. Тернополі, грубо порушуючи громадський порядок із мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокійне дотримання правил поведінки в побуті, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у застосуванні фізичного насильства, безпричинно спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_11 та викрали його службове посвідчення УСБУ в Одеській області, за повернення якого в подальшому вимагали грошові кошти в сумі 1500 доларів США.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої підозри колегія суддів вважає вірними, оскільки вони підтверджуються доданими до клопотання органу досудовго слідства та дослідженими в судовому засіданні даними показань потерпілого ОСОБА_11 та протоколу пред`явлення осіб для впізнання, з яких вбачається що 11 жовтня 2015 року близько 04 год. 00 хв. близько 10 невідомих йому осіб безпричинно нанесли йому удари кулаками та ногами в різні частини тіла. При цьому потерпілий послідовно у категоричній формі ствердив, що точно йому наносили удари двоє невідомих чоловіків, один із яких невисокого зросту, худорлявої тілобудови, а інший високого зросту спортивної тілобудови, якими при впізнанні виявились ОСОБА_7 та ОСОБА_13 . Вони забрали у нього службове посвідчення співробітника СБУ та цього ж дня зателефонували і призначили зустріч о 16 год., під час якої вимагали 1500 доларів США винагороди за повернення посвідчення. Під час наступної зустрічі ОСОБА_7 передав йому службове посвідчення за яке вимагав грошові кошти і отримав від потерпілого 50 Євро, після чого його затримали.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що в судовому засіданні не було досліджено доказів і не встановлено обставин, що свідчать про обгрунтованість пред`явленої підозри, не грунтуються на матеріалах провадження та вимогах закону, оскільки з журналу судового засідання від 14 жовтня 2015 року вбачається, що слідчим суддею було оголошено та досліджено усі додані до клопотання про обрання запобіжного заходу матеріали, які відповідно до положень ст.84 КПК України являються доказами у кримінальному провадженні.

З матеріалів провадження та пояснень ОСОБА_7 в судовому засіданні також вбачається, що йому виданий закордонний паспорт громадянина України і раніше він неодноразово перебував за кордоном, так як з 2013 року являється тренером збірної команди України зі сноуборду, власного житла та утриманців він не має.

За наведених обставин та з урахуванням відомостей про особу підозрюваного, тяжкості покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні даного кримінальних правопорушення і характеру та обставин його вчинення, колегія суддів приходить до переконання, про наявність в даному випадку ризику, що підозрюваний може ухилятися від слідства і суду, а тому застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в даному випадку є обґрунтованим і відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 181 КПК України.

Разом з тим, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що стороною обвинувачення не надано доказів обставин, які свідчать про недостатність застосування в даному випадку більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для запобігання зазначеним у клопотанні слідчого ризикам.

Так, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя, врахував відомості про особу підозрюваного, який є молодого віку, має постійне місце роботи, неодружений, раніше не судимий, по місцю проживання та роботи характеризується позитивно, а тому обґрунтовано відмовив у триманні його під вартою та обрав запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги захисника про неврахування слідчим суддею обставин, які передбачені ст.178 КПК України і повинні бути оцінені ним при обранні запобіжного заходу.

Даний висновок слідчого судді, з яким погоджується і колегія суддів, відповідає вимогам ч.4 ст.194 КПК України, за змістом якої слідчий суддя, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні слідчого, якщо прокурор не доведе, що застосування більш м`якого заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у цьому клопотанні.

В апеляційній скарзі прокурора доведені лише твердження про існування ризику, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Однак, жодних обставин на підтвердження того, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе цьому запобігти, в апеляційній скарзі не наведено, а тому доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді про відсутність підстав для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що оскаржувана ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону, ґрунтується на всебічному дослідженні наданих суду матеріалів провадження, з урахуванням як тяжкості кримінального правопорушення, так і конкретних обставин його вчинення, а тому не вбачає підстав для її скасування і задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст.176-178,183,184,194,404,407,422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури м.Тернополя ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 14 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2