Справа № 1-392/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2010 року Соломянський районний суд м. Києва

у складі: головуючого - судді Губко А.О.

при секретарі Якимовій Ю.Б.

за участю прокурора Голомши А.М.

за участю потерпілого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В:

01.11.2009 року, приблизно о 18 год. 30 хв., ОСОБА_2, знаходячись біля будинку №20/1 по вул. Героїв Севастополя в м. Києві, зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_1 і розпивши з ним пиво, пішов, а через деякий час повернувся до будинку, де проживав ОСОБА_1 і попросив у нього грошей, запропонувавши останньому закласти свої мобільні телефони, на що той погодившись, дав йому 100 грн.

Після чого ОСОБА_2 на вказану суму грошей придбав горілку, яку вжив з незнайомою дівчиною.

А через деякий час, вже 02.11.2009р. біля 08.00 год. він знову повернувся до будинку №20/1 по вул. Героїв Севастополя в м. Києві, в якому проживав ОСОБА_1 і, побачивши розбите вікно в квартирі останнього, вирішив через нього залізти в його квартиру.

Впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом віджиму віконної рами в квартирі №3 вищевказаного будинку, що на першому поверсі, відчинив вікно, через яке проник до квартири, звідки таємно викрав майно, яке належало ОСОБА_1, а саме: мобільний телефон марки «Нокіа 6120С», вартістю 1500 гри. з сім-картою оператора „Лайф", вартістю 10 грн., на рахунку якої було 15 грн. та карту пам'яті „mikro SD з об'ємом пам'яті - 1 гігабайт, вартістю 70 грн., спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1595 грн.

Після чого ОСОБА_2 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд,

Однак через деякий час був затриманий працівниками міліції.

Допитаний у судовому засіданні в якості підсудного ОСОБА_2 свою вину в предявленому йому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України визнав повністю і суду показав, що 01.11.2009 року, біля 18 год. 30 хв. він, перебуваючи по вул. Героїв Севастополя в м. Києві, зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_1, з яким випив пива, а через деякий час поросив у нього грошей, запропонувавши йому під залог свої мобільні телефони, і той дав йому 100 грн.

А через деякий час, того ж дня, біля 18 год. 30 хв. Після чого

Розпивши пиво ОСОБА_1 пішов купити ще пива і так він Біля будинку, де мешкав ОСОБА_1, ОСОБА_2 помітив що в квартирі ОСОБА_1 яка розташована на першому поверсі житлового будинку; адресою: м. Київ, вул. Героїв Севастополя 20/1 розбите вікно, біля під їзду стоїть міліція та проводить слідчі дії. ОСОБА_2 підійшов до ОСОБА_1, який стояв поряд з будинком і спілкувався з міліціонерами, і запропонував закласти йому своїх два мобільні телефони за сто гривень, на що ОСОБА_1 погодився і дав ОСОБА_2 гроші. Отримавши гроші ОСОБА_2 пішов в магазин за горілкою, в магазині ОСОБА_2 придбав 0,7 л. горілки, після чого вийшов з магазину і зустрів раніше не знайому дівчину, яка представилась йому Оленою, сказала, що вона його знає і ОСОБА_2 у відповідь запропонував їй випити з ним горілки на, що вона погодилась. ОСОБА_2 разом з Оленою, прізвище йому не відоме, пішли на зупинку автобуса, де почали розпивати горілку. В період приблизно з 00 год. 00 хв. до 06 год. 02 02.2009 року ОСОБА_2 та дівчина розпивали горілку. Після того як вони все допили дівчина попросила його провести її додому. Провівши її ОСОБА_2 придбав на останні кошти пива та попрямував у двір будинку за адресою: м. Київ, вул. Героїв Севастополя 20/1, де мешкав ОСОБА_1 і пив там пиво. Випивши пиво, і так як вікно кухні кварти ОСОБА_1 було розбите, ОСОБА_2 вирішив залізти до нього в квартиру через вікно. Відчинивши вікно, шляхом віджиму віконної рамки ОСОБА_2 проник до квартири. Проникнувши в квартиру, ОСОБА_2 опинився в кухні, пройшов у кімнату, де спав на ліжку ОСОБА_1Б і побачив мобільний телефон „Нокіа 6120 с". ОСОБА_2 взяв телефон і виліз через вікно кухні з квартири на вулицю. Вилізши з вікна ОСОБА_2В дістав мобільний телефон і заховав його в дуплі дерева. Заховавши телефон ОСОБА_2 попрямував назад до буди і ОСОБА_1, де побачив ОСОБА_1, який курив біля під'їзду свого будинку. ОСОБА_2 підійшов до нього, привітався і ОСОБА_1 спитав ОСОБА_2 коли той віддасть йому його сто гривень, які взяв у нього під заставу двох своїх мобільних телефонів. ОСОБА_2 відповів, то занесе через двоє діб, на що він погодився і виніс ОСОБА_2 один з його мобільних телефонів. ОСОБА_2 взяв свій мобільний телефон , попрямував додому і ліг спати.

02.11.2009 року ОСОБА_2, прокинувшись приблизно о 20 год. 00 пішов на те місце, де заховав вкрадений з квартири ОСОБА_3 мобільний телефон. Забрав його, та пішов додому і знову ліг спати.

03.11.2009 року прокинувшись приблизно о 06 год. 00 /в. ОСОБА_2 пішов до ломбарду „Скарбниця", який знаходиться в м. Києві, по вул ОСОБА_4 24/93 і пред'явивши копію паспорту на своє ім'я уклав договір застави, заклавши вкрадений у ОСОБА_1 телефон. З каси ломбарду „Скарбниця" ОСОБА_2 отримав 350 гривень, поклав їх у кишеню і пішої по своїм справам.

На підставі ч. 3 ст. 299 КПК України суд при дослідженні доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким із учасників процесу не оспорюються, обмежився допитом підсудного та дослідив документи, які характеризують його як особу.

З урахуванням вищевказаного, суд вважає, що підсудний ОСОБА_2 своїми умисними діями, що виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаними з проникненням у житло, винний у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

При призначенні підсудному покарання, суд враховує ступінь небезпеки вчиненого ним злочину проти власності, його особу, раніше не судимого, за місцем тимчасового проживання характеризується позитивно (а.с.39), вчинений ним злочин на підставі ст. 12 КК України віднесений до злочинів середньої тяжкості, підсудний ніде не працює і не зайнятий суспільно-корисною працею, крім того, не дивлячись на те, що підсудним вчинений даний злочин в листопаді 2009р., однак до цього часу не відшкодував завдану потерпілому своїми злочинними діями матеріальну шкоду у розмірі 1595 грн., відношення підсудного до скоєного злочину, щире каяття, а також конкретні обставини при скоєнні підсудним цього злочину і вважає, що його виправлення та перевиховання неможливі без ізоляції від суспільства, і підсудний заслуговує міру покарання у виді позбавлення волі, але не на максимальний строк.

Обставиною, що помякшує покарання підсудного, в силу ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудного, в силу ст.67 КК України, суд визнає вчинення ним злочину у стані алкогольного спяніння.

Суд вважає, що цивільний позов, заявлений на досудовому слідстві, підлягає задоволенню та стягненню з підсудного на користь потерпілого ОСОБА_1 у розмірі 1500 грн., оскільки він знайшов своє підтвердження в повному обсязі в ході судового розгляду справи.

(а. с. 12)

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили змінити - з підписки про невиїзд на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду і в подальшому утримувати в Київському СІЗО №13 Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_2 відраховувати з 04.03.2010 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 1595 грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Соломянський районний суд м. Києва протягом 15-ти діб з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому його копії.

Суддя: