АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1737/2015 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.289 КК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України, раніше не судимого, -
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Деснянського районного суду м.Києва від 31 липня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років обмеження волі.

По справі вирішено питання щодо речових доказів.

Судом визнано доведеним, що 29 травня 2015 року, приблизно о 18.00, обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні перукарні «Діамант», по вул.Мілютенка, 19 в м.Києві, з куртки потерпілого ОСОБА_8 , яка висіла на вішалці, таємно викрав ключ запалення двигуна автомобіля. Після цього, у нього виник умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом. Обвинувачений ОСОБА_6 діючи умисно, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом вийшов на вулицю, де за допомогою сигналізації на ключі запалення двигуна виявив на протилежній стороні від перукарні «Діамант», а саме по вул.Курчатова в м.Києві, автомобіль марки «Опель Віваро» д.н.з.НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , підійшов до вказаного автомобіля, за допомогою ключа, відчинив двері, проник в салон автомобіля, завів двигун, почав рух та зник з місця злочину.
Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Деснянського районного суду м.Києва від 31 липня 2015 року змінити на більш м`який, не пов`язаний з обмеженням волі (ст.75 КК України).

Мотивуючи доводи апеляційної скарги апелянт посилається на несправедливість призначеного судом першої інстанції покарання через його суворість. Вказує, що судом не зазначено та не надано належної оцінки тій обставині, що наступного дня він особисто приніс ключі до приміщення перукарні, зрозумівши свої незаконні дії. Крім того, не надано належної правової оцінки тому, що він має на утриманні батьків похилого віку, та при цьому не прийнято довідки про хворобливий стан та похилий вік його батьків.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, та визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, оскільки учасники судового провадження правильно розуміли зміст цих обставин, і у суду не було сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. В зв`язку із цим, суд правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.289 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_6 щодо зміни вироку суду першої інстанції та пом`якшення покарання, то вони заслуговують на увагу.

Як вбачається з вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст.65 КК України, врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття у вчиненому та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

Тобто, вирішуючи питання про те, яка саме міра покарання повинна бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати реально, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, врахував всі ті обставини, які повинні бути враховані ним при вирішенні цього питання і прийшов до висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі, що на думку суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

На думку колегії суддів, мотивуючи призначене ОСОБА_6 покарання, місцевий суд хоча і послався на обставини, передбачені ст. 65 КК України, але не врахував їх в повній мірі при визначенні питання, чи повинен він відбувати покарання реально.

Зокрема, судом першої інстанції не достатньо враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин середньої тяжкості, відповідно до ст.89 КК України не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи (а.с.53-54), наявність обставин, що пом`якшують його покарання, та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Також, суд апеляційної інстанції враховує доводи ОСОБА_6 про хворобливий стан та похилий вік його матері ОСОБА_9 , яка знаходиться на його утриманні, після смерті батька ОСОБА_10 21.07.2015 року.

Вказані обставини істотно знижують ступінь тяжкості кримінального правопорушення і ступінь небезпечності для суспільства.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що мета покарання та виправлення обвинуваченого може бути досягнута без відбування ним покарання. За таких обставин до нього можливо застосувати ст.75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України, якщо протягом визначеного судом іспитового строку обвинувачений не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Саме таке покарання за висновками колегії суддів буде відповідати вимогам ст.65 КК України та за своїм видом та розміром буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання.
Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а вирок Деснянського районного суду м.Києва від 31 липня 2015 року, в частині призначення покарання, зміні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418 та 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м.Києва, -

п о с т а н о в ил а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , - задовольнити.
Вирок Деснянського районного суду м.Києва від 31 липня 2015 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, - змінити в частині призначеного покарання.
Призначити ОСОБА_6 за ч.1 ст.289 КК України покарання у виді 3 років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

_____________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4