Справа № 455/937/15-к
Провадження № 1-кп/455/148/2015
У Х В А Л А
16 жовтня 2015 року м. Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі : головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні залу суду в місті Старий Самбір кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000325 від 30.07.2015 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, одруженого, непрацюючого, має на утриманні неповнолітню дитину, судимості немає, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України,

за участю: сторони обвинувачення прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Льввської області ОСОБА_4 ,

сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
До суду з прокуратури Львівської області надійшов обвинувальний акт, затверджений 12 серпня 2015 року прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області, по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000325 від 30.07.2015 року, а також угода про визнання винуватості від 12 серпня 2015 року, щодо обвинувачення ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України.

Згідно обвинувального акту досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 здійснив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, а саме - сировини піщано-гравійної із русла річки Стрв`яж на території Старосамбірського району Львівської області.

Відповідно до ст. 4 Кодексу України про надра, надра є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Український народ здійснює право власності на надра через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцсві ради.

Згідно із ст. 6 цього Кодексу корисні копалини за своїм значенням поділяються на корисні копалини загальнодержавного і місцевого значення. Віднесення корисних копалин до корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Надра, відповідно до ст. 14 Кодексу, надаються у користування, зокрема, для видобування корисних копалин.

Спеціальні дозволи на користування надрами надаються переможцям аукціонів, крім випадків, визначених Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, або Радою міністрів Автономної Республіки Крим щодо розробки родовищ корисних копалин місцевого значення на території Автономної Республіки Крим ч.1 ст. 16 Кодексу.

Статтями 17-19 Кодексу України про надра передбачено вимоги щодо отримання користувачами надр гірничих відводів для розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення, будівництва і експлуатації підземних споруд та інших цілей, не пов' язаних з видобуванням корисних копалин, які надаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а також отримання земельних ділянок для потреб, пов' язаних з користуванням надрами, яке провадиться в порядку, встановленому земельним законодавством України. При цьому, земельні ділянки для користування надрами надаються користувачам надр після одержання ними спеціальних дозволів на користування надрами чи гірничих відводів.

Водночас слідством встановлено, що ОСОБА_3 в період з вересня 2014 року по липень 2015 року достовірно знаючи та усвідомлюючи, що ні він, ні його спільники не отримували спеціального дозволу на користування надрами, гірничого відводу та земельну ділянку для користування надрами, використовуючи автомобіль марки "КАМАЗ", державний номерний знак НОМЕР_1 та іншу техніку, з метою видобування сировини піщано-гравійної, неодноразово заїжджав у русло річки Стрв`яж на території Старосамбірського району Львівської області.

Перебуваючи у руслі річки Стрв`яж та керуючи автомобілем марки «Камаз», ОСОБА_3 , діючи спільно з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , здійснював незаконний видобуток піщано-гравійної суміші, використовуючи при цьому для навантаження корисних копалин на автомобіль трактор-екскаватор марки "Zерре1іnе-216" під керуванням ОСОБА_7 .

В свою чергу, ОСОБА_8 використовував автомобіль марки "УРАЛ", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано на ОСОБА_6 , для вивезення видобутих корисних копалин з місця видобування, навантаження яких також здійснювалось трактором-екскаватором марки "Zерре1іnе-216" під керуванням ОСОБА_7 .

Водночас, при здійсненні незаконного видобування (транспортування, реалізації) корисних копалин ОСОБА_9 , діючи спільно з ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , пересуваючись на автомобілі марки «Mitsubishi Pajero Sport», державний номерний знак НОМЕР_3 , спостерігав за місцевістю з метою виявлення працівників правоохоронних та контролюючих органів, або інших осіб, що можуть перешкодити незаконному видобуванню корисних копалин, попереджав інших співучасників про наявність в районі місця видобування чи на шляху слідування таких працівників чи осіб, чим, забезпечуючи таємність незаконного видобутку корисних копалин з русла річки Стрв`яж на території Старосамбірського району Львівської області, підшуковував покупців та організовував збут незаконно видобутих корисних копалин, надавав вказівки щодо місць, часу та обсягу видобування корисних копалин, адрес їхньої доставки, надавав власні транспорті засоби для здійснення такого видобутку й перевезення, забезпечував паливномастильними матеріалами.

Таким чином, ОСОБА_3 в порушення вимог ст.ст. 4, 6, 14, 16, 17-19 Кодексу України про надра, в період з вересня 2014 по липень 2015 року, було здійснено незаконне видобування та вивезення автомобілем марки «Камаз» з русла річки Стрв`яж на території Старосамбірського району Львівської області сировини піщано-гравійної, а саме гравію, який згідно із постановою Кабінету Міністрів України №827 від 12.12.1994 "Про затвердження переліку корисних копалин загальнодержавного значення" відноситься до переліку корисних копалин загальнодержавного значення, в загальному об`ємі 24 метри кубічні, чим спричинено шкоду державі на суму 4 910,98 гривень.

В ході досудового розслідування встановлено, що кримінальним правопорушенням завдано матеріальної шкоди державі на суму 4 910,98 гривень.

Ці дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 240 КК України як незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

12 серпня 2015 року було укладено угоду про визнання винуватості між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області та підозрюваним ОСОБА_3 , яку ними підписано, і в якій вони дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч.2 ст.240 КК України, а також в якій ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у зазначеному діянні і зобов`язується у повному обсязі, сформульованої підозри, беззастережно визнати свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення у судовому провадженні, а також під час досудового розслідування щиро покаявся та активно сприяв у розкритті злочину, відшкодував шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, має на утриманні малолітню дитину, характеризується по міцю проживання позитивно. Також, з угоди вбачається, що сторони врахували ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочину середньої тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Сторони угоди узгодили покарання ОСОБА_3 за ч.2 ст. 240 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 8 500.00 гривень.Кофель зобов`язався співпрацювати із органом досудового розслідування у викритті кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а саме - незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення сировини піщано-гравійної із русла річки Стрв`яж на території Старосамбірського району Львівської області, що мало місце в 2014-2015 роках.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості. Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості та просив суд таку затвердити, захисник також не заперечував.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені йому п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження судом угоди.

Також в підготовчому судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав свою вину та надав суду згоду на призначення узгодженого покарання.

В судовому засіданні суд переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

На виконання вимог ч.7 ст.474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та закону.

Відповідно до ч.1 ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. Згідно ч.2 ст. 472 КПК України в угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 475 КПК України у резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені статтею 374 цього Кодексу.

Згідно із п.6 ч.2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, щкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається, зокрема, рішення щодо речових доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Як вбачається з аналізу обвинувального акту та додатку до нього реєстру матеріалів досудового розслідування (інших матеріалів, документів, що мають значення для цього кримінального провадження прокурором не долучалися) , угоди про визнання винуватості від 12 серпня 2015 року у формулюванні обвинувачення не встановлено точне місце видобутку ОСОБА_3 корисних копалин загальнодержавного значення (населений пункт, адміністративно-територіальну одиницю Старосамбірського району( назву сільської чи міської ради), не проведено судово-грунтознавчу експертизу для визначення яких саме корисних копалин загальнодержавного значення незаконно видобував ОСОБА_3 , не проведена експертиза по встановлленню розміру шкоди довкіллю;

Також в угоді не зазначено дату її укладення.

Крім цього, з обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_3 було здійснено незаконне видобування та вивезення автомомобілем марки «Камаз» 24 м3 з русла річки Стрв`яж на території Старосамбірського району сировини піщано-гравійної гравію. Однак з обвинувального акту та додатку до нього реєстру матеріалів досудового розслідування, угоди про визнання винуватості неможливо встановити, чи визнаний даний гравій речовим доказом по справі, якщо визнаний, то місце перебування такого доказу, відсутні докази про вилучення такого, в обвинувальному акті, взагалі, не зазначено про долю даного гравію. 30.06.2015 року старшим слідчим виносилися дві постанови про визнання предметів речовими доказами і прилучення їх до матеріалів кримінального провадження, однак в угоді про визнання винуватості, в обвинувальному акті відсутні будь-які відомості про те, що саме було визнано речовими доказами, де вони знаходяться на зберіганні, хто є власником автомобіля марки «Камаз», трактора-екскаватора марки "Zерре1іnе-216", яким погружався гравій на автомобіль марки «Камаз».

Вказані відомості про речові докази суд вважає істотними для відповідного кримінального провадження обставинами, які в угоді про визнання винуватості не зазначені всупереч вимогам ст. 472 КПК України, їх відсутність позбавляє суд можливості вирішити питання про речові докази у даному кримінальному провадженні у відповідності до закону.

Як захід забезпечення кримінального провадження, застосований під час досудового розслідування, в обвинувальному акті зазначений вид заходу - ухвала про арешт майна, а якого майна, хто власник цього майна, де воно знаходиться, такі відомості відсутні, що також позбавляє суд можливості вирішити питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Також суд вважаєне істотними для відповідного кримінального провадження обставинами, які в угоді про визнання винуватості не зазначені, - невстановлення досудовим слідством точного місця видобутку ОСОБА_3 корисних копалин загальнодержавного значення, не проведення судово-грунтознавчої експертизи для визначення яких саме корисних копалин загальнодержавного значення незаконно він видобував, не проведення експертизи по встановленню розміру шкоди довкіллю; Статтею 2 КПК України визначено, що одними із завдань кримінального провадження є захист суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

За таких обставин угода про визнання винуватості від 12 серпня 2015 року, укладена між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області та підозрюваним ОСОБА_3 в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 не відповідає вимогам КПК України, оскільки умови угоди суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Відповідно до п.1 та п.6 ч.7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

На підставі викладеного, в затвердженні угоди про визнання винуватості слід відмовити, кримінальне провадження повернути прокурору для продовження досудового розслідування.

Керуючись ч.1 ст. 98, ч.9 ст.100, п.6 ч.2 ст. 242, ст.ст. 314-317, 395, ст. 472, ч.7 ст.474 , абзацу 2 ч. 3 ст. 475 КПК України України, суд, -

У Х В А Л И В :

В затвердженні угоди про визнання винуватості від 12 серпня 2015 року між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 в присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - відмовити, та повернути кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000325 від 30.07.2015 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 40 КК України, прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1