БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 514/1014/15-к
Провадження № 1-кп/497/183/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.12.2015 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

представника Служби у справах дітей Тарутинської райдержадміністрації Одеської області ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Болграді обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000663 від 23.12.2014 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голиця, Болградського району, Одеської області, громадянина України, молдованина за національністю, маючої неповну середню освіту, не працюючого, вільно володіючого російською мовою, не одруженого, зареєстрованого і фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-06.08.2013 року Тарутинським районним судом Одеської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік;

-24.10.2013 року Татуринським районним судом Одеської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

-10.07.2015 року Татуритинським районним судом Одеської області за ст. 162 ч.1, 185 ч.3 КК України до чотирьох років позбавлення волі, судимість не знята і не погашена в законному порядку, -

який обвинувачується у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.3; 27 ч.5, 187 ч.4, 27 ч.5, 185 ч.3 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.3; 27 ч.5, 187 ч.2, 27 ч.5, 185 ч.3 КК України надісланий 19.11.2015 року на розгляд Болградського районного суду Одеської області на підставі ухвали Апеляційного суду Одеської області від 16.10.2015 року та відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Згідно обвинувального акту вбачається, що 16.12.2014 біля 21:00 години, неповнолітній мешканець смт. Серпневе Тарутинського району Одеської області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судимий 24.10.2013 Тарутинським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, 10.07.2015 Тарутинським районним судом за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, судимість якого не знята і не погашена в законному порядку на шлях виправлення не став, вирішив повторно вчинити кримінальне правопорушення, а саме таємне викрадення кроликів у гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Так, в зазначений час, ОСОБА_6 , за місцем мешкання, по АДРЕСА_1 , приготував мішок для зручності вчинення крадіжки кроликів, з цією метою направився до будинку ОСОБА_9 , яка мешкає по АДРЕСА_1 .
Реалізуючи свій злочинний намір, знаходячись біля будинку ОСОБА_9 , ОСОБА_6 впевнився у таємності своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, повторно, через бетонну огорожу, проник на присадибну ділянку гр. ОСОБА_9 , через яку пройшов до саморобної клітки пристосованої для вирощування кроликів, з якої викрав кролика білого кольору вагою 3,8 кг. та 7 кроленят вагою по 0,5 кг. кожний, вартістю 70 гривен за 1 кг. живої ваги, якими незаконно заволодів поклавши принесений з собою мішок, після чого з місця вчинення кримінальної правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальних збитків на суму 511.00 гривен.
В результаті умисних дій, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину),- передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше сховище.
Крім цього, ОСОБА_6 22.12.2014 року, вступив в злочину змову з невстановленими особами направлену на розбійний напад на мешканця смт. Тарутине ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою заволодіння його майном, поєднаного з насильством небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
Реалізуючи спільний злочинний намір, ОСОБА_6 , з невстановленими особами, підійшли до домоволодіння ОСОБА_10 розташованому по АДРЕСА_2 , при цьому відвівши ОСОБА_6 роль посібника в обов`язки якого входило слідкування за навколишньою обстановкою зі сторони автомобільної дороги зазначеної вулиці, під час проникнення невстановлених осіб до житлового будинку в якому мешкає потерпілий та вчинення розбійного нападу.
Розподіливши між собою злочинні ролі, ОСОБА_6 та невстановлені особи, 22.12.2014 року біля 21:00 години, діючи згідно спільної злочинної домовленості, направленої на заволодіння майном гр. ОСОБА_10 шляхом розбійного нападу, підійшли до будинку потерпілого, який розташований по АДРЕСА_2 та через металеву огорожу проникли до полісаднику зазначеного домоволодіння, в якому ОСОБА_6 залишився спостерігати за навколишньою обстановкою з метою попередження останніх про будь-яку наявну погрозу, яка б унеможливлювала скоєння злочину.
Залишивши ОСОБА_6 спостерігати за навколишньою обстановкою, невстановлені особи, через двір домоволодіння ОСОБА_10 підійшли до вхідних дверей літньої кухні гр. ОСОБА_10 , викликали останнього, та при відкритті дверей потерпілим з метою заволодіння чужим майном, напали на ОСОБА_10 при цьому нанесли йому удар, від якого останній впав на підлогу.
Після чого невстановлені особи проникли в приміщення літньої кухні в якій мешкав ОСОБА_10 , та з метою заволодіння грошовими коштами потерпілого, із застосуванням фізичного насилля, яке виразилося у нанесенні численних ударів по голові та тулубу потерпілого, від яких останній падав на підлогу, примушували ОСОБА_10 повідомити про місце знаходження його грошових коштів для їх одержання, на що останній продовжував відповідати відмовою.
Розуміючи, що побиттям ОСОБА_10 їм не вдасться отримати від нього грошові кошти, та продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір направлений на розбійне заволодіння ними, невстановлені особи, діючи з єдиним наміром і узгоджено між собою, вирішили подолати опір ОСОБА_10 та заволодіти його грошовими коштами шляхом застосування реальної погрози його життю. З цією метою невстановлені особи застосовуючи шматок електричного дроту, який вони знайшли в гаражі домоволодіння, зв`язали за спиною, руки та ноги ОСОБА_10 , після чого вони погрожуючи задушенням продовжили вимагати грошові кошти.
В результаті вищезазначених дій, невстановлені особи за допомогою рушника перекрили дихальні шляхи ОСОБА_10 , від чого останній помер на місці скоєння кримінального правопорушення.
Після чого невстановлені особи в ході пошуку грошових коштів в домоволодіння ОСОБА_10 виявили 20 тисяч гривен, якими незаконно заволоділи та вийшли з вищевказаного приміщення, де разом з ОСОБА_6 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, а грошовими коштами розпорядилися на власний розсуд.
В результаті умисних дій, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 187 КК України, за ознаками: пособництво у скоєнні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднане із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.
Крім цього ОСОБА_6 23.12.2014 року, вступив в злочину змову з невстановленими особами направлену на таємне викрадення чужого майна у мешканки смт. Тарутине Одеської області ОСОБА_11 , на що ОСОБА_6 погодився, та того ж дня домовився про час та місце зустрічі, для вчинення кримінального правопорушення.
Після чого, біля 16:00 годині, ОСОБА_6 зустрівся з невстановленими особами, з якими по АДРЕСА_1 направились на АДРЕСА_3 .
Підійшовши до будинку реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 та невстановлені особи підійшли до вікон квартири ОСОБА_11 розташованої по АДРЕСА_4 , відвівши ОСОБА_6 роль посібника, у обов`язки якого входило слідкування за навколишньою обстановкою зі сторони автомобільної дороги зазначеної вулиці, невстановлені особи за допомогою викрутки відкрили метало-пластикове вікно зазначеної квартири.
Після чого, розподіливши між собою злочинні ролі, невстановлені особи 23.12.2014 року біля 17:00 години, діючи згідно спільного злочинного наміру, направленого на заволодіння майном гр. ОСОБА_11 через створу вікна таємно проникли в квартиру, розташовану по АДРЕСА_5 , а ОСОБА_6 залишився біля автомобіля спостерігати за навколишньою обстановкою та у разі появи сторонніх осіб повинен подзвонити, чи відправити СМС останнім про наявну погрозу.
Знаходячись в зазначеній квартирі невстановлені особи виявили та таємно викрали плазмовий телевізор марки «LG» білого кольору, цифровий фотоапарат марки «Нікон», золоті вироби, три пляшки заводського вина, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальних збитків на суму 22 тисячі гривен.
В результаті умисних дій, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками: пособництво у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.
В сукупності вчиненого ОСОБА_12 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст.185 ч.3; 27 ч.5, 187 ч.4, 27 ч.5, 185 ч.3 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_5 висловлена думка про необхідність призначення справи до судового розгляду у закритому судовому засіданні, а також заявлено клопотання про виклик в судове засідання свідків обвинувачення, про залишення обвинуваченого ОСОБА_6 в Ізмаїльському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області, про проведення розгляду даного обвинувального акту в режимі відеоконференції.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 послався на те, що під час досудового розслідування були грубо порушені права його підзахисного, так як:

- ОСОБА_6 був затриманий 13.01.2015 року, і з ним проводилася слідчі дії у відсутність захисника, законного представника, і без визначення його правового статусу;

- під час проведення слідчих дій на ОСОБА_6 вчинявся тиск, застосовувались тортури, міри фізичного та психологічного тиску, та вимагались з нього покази;

- захисник йому був призначений на розсуд слідчого на підставі постанови слідчого, але не шляхом звернення до Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги і не шляхом укладення угоди родичами підзахисного з іншим адвокатом, тобто призначений адвокат фактично був нав`язаний його підзахисному.

- 16.01.2015 року повідомлено про підозру, обвинувальний акт складено 15.07.2015 року, затверджено 16.07.2015 року та лише 24.07.2015 року передано до Тарутинського районного суду Одеської області, що свідчить про порушення вимог КПК України щодо строків проведення слідства;

- законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 був залучений з порушенням ст. 44 КПК України, замість матері обвинуваченого ОСОБА_6 була залучена бабуся;

- при вирішенні клопотань про продовження строків тримання під вартою, такі клопотання направляються до слідчого судді не пізніше а ніж за п`ять днів до закінчення міри запобіжного заходу, та вручаються підозрюваному і його захиснику, однак такі вимоги виконані не були, що позбавили їх можливості підготуватися до належного захисту;

- обвинувальний акт та реєстр матеріалів не були вручені підозрюваному у присутності його законного представника.

З огляду на такі пояснення захисник покладався на розсуд суду щодо відповідності обвинувального акту вимогам КПК України та можливості його призначення до судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_6 повністю підтримав пояснення свого захисника, та покладався на розсуд суду.

Законний представник ОСОБА_6 ОСОБА_13 погодилася з думкую захисника ОСОБА_7 , при цьому пояснила, що обвинувальний акт і реєстр матеріалів були вручені їй та ОСОБА_6 у її присутності.

Представник служби у справах дітей Тарутинської райдержадміністрації Одеської області ОСОБА_8 покладалася на розсуд суду, однак зауважила, що законним представником ОСОБА_6 мала б бути залучена його мати згідно вимог чинного законодавства, але не пристаріла бабуся. Просила долучити до обвинувального акту Звіт про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні щодо неповнолітніх.

Інших клопотань не надходило.

Суд, заслухавши думки усіх учасників підготовчого судового засідання, дослідивши обвинувальний акт з додатками, приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст.ст.291 та 384 КПК України.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Зокрема, п.5 ч.2 ст.291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Вичерпні вимоги до змісту обвинувального акту та його додатків викладені в ст.291 КПК України, а відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Камасінскі проти Австрії» (рішення від 19 грудня 1989 р.) та у справі «Абрамян проти Росії» (рішення від 09 жовтня 2008 р.) зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд зазначив, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Проте, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, з наступних підстав.

Так, обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та його правову кваліфікацію, але в ньому відсутнє формулювання обвинувачення в повному обсязі, як цього вимагає п.5 ч.2 ст.291 КПК України, що свідчить про недотримання слідчим та прокурором цих вимог КПК України, що є підставою для повернення обвинувального акту прокурору зі стадії підготовчого провадження.

А саме, в обвинувальному акті значиться, що на підставі вищевикладеного, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , висунуто обвинувачення в скоєнні ним злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.3; 27 ч.5, 187 ч.4, 27 ч.5, 185 ч.3 КК України, а саме: таємне викрадення кролів у гр. ОСОБА_9 , вчинене повторно, поєднане з проникненням в господарчий двір; пособництво у вчиненні розбійного нападу на гр. ОСОБА_10 , поєднане з проникненнями в житло, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з нанесенням тяжких тілесних пошкоджень потерпілому пособництво у вчиненні таємного викрадення майна у гр. ОСОБА_11 вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням квартиру.

Суд звертає увагу, що формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Викладення фактичних обставин провадження з підсумком про те, що особа вчинила те чи інше кримінальне правопорушення, як це зроблено в обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 , не може замінити формулювання обвинувачення, оскільки за змістом п.5 ч.2 ст.291 КПК України формулювання обвинувачення в обвинувальному акті має бути викладено незалежно від викладених фактичних обставин кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК України, а за правилами ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд приходить до висновку про наявність обставини, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_6 , а тому доводи прокурора про відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України є не спроможними.

Тобто обвинувачення ОСОБА_6 фактично не пред`явлено, оскільки обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, що є неприпустимим, перешкоджає подальшому розгляду кримінального провадження судом і є безумовною підставою для повернення обвинувального акту прокурору для усунення зазначеного недоліку і приведення обвинувального акту у відповідність до вимог кримінального процесуального кодексу України.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 за національністю є молдованином, як пояснив, українську мову не розуміє, та спілкуватися не може на цій мові, просив надати дозвіл йому висловлюватися на російській мові, розгляд обвинувального акту здійснювати судом також на російській мові.

Втім, як вбачається судом, обвинувальний акт та реєстр матеріалів викладено і врученому учасникам судового розгляду на українській мові, що є грубим порушенням ст.ст. 29 та 291 КПК України, які передбачають, що особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

В силу імперативного припису, викладеного у п. «а» ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Якщо обвинувачений не володіє мовою, якою складено обвинувальний акт, прокурор, слідчий, зобов`язаний зробити його переклад на рідну мову, або іншу мову, якою він володіє. Переклад повинен бути доданим до копії обвинувального акту, яка вручається обвинуваченому.

Аналогічні вимоги стосуються і прав законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_13 , яка також за національністю є молдованкою, і не володіє українською мовою.

Окрім іншого, слід звернути увагу на доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_7 та представника Служби у справах дітей Тарутинської РДА Одеської області ОСОБА_8 , щодо порушення вимог ст. 44 КПК України під час залучення до участі в даному кримінальному провадженні законного представника обвинуваченого.

Судовою практикою загально визнано, що документ набирає такого статусу лише тоді, коли виконані всі вимоги щодо його змісту та форми. У цьому конкретному випадку, обвинувальний акт стає документом, лише після того, як виконані усі вимоги ст. 291 КПК України, в т.ч. і вимоги щодо додатків.

Проте, відповідно до обвинувального акту від 16.07.2015 року, в порушення п.9.ч.2 ст.291 КПК України, місце його затвердження не зазначено.

Заслуговує на увагу той факт, що обвинувальний акт складено 15.07.2015 року, затверджено 16.07.2015 року, а до Тарутинського районного суду надійшов лише 24 липня 2015 року.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Приймаючи до уваги засади кримінального провадження: - законності (п.2 ч.1), презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини (п.10 ч.1), що передбачені ст. 9 КПК України, недотримання будь-яких імперативних вимог КПК України щодо змісту обвинувального акту та його невід`ємної частини додатків, в тому числі щодо відомостей, які вони мають містити, є підставою для визнання обвинувального акту, таким, що не відповідає вимогам КПК України.

Виходячи з наведеного та враховуючи що зазначені порушення кримінального процесуального закону позбавлять суд зберегти об`єктивність та неупередженість судового розгляду, створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, тому суд вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зокрема ст. 291 КПК України, та приходить до висновку, що без усунення виявлених недоліків не може бути призначений до судового розгляду і в силу п.3 ч.3 ст.314 КПК України підлягає поверненню.

Враховуючи, що обвинувальний акт з додатками повертається прокурору з підстав не відповідності вимогам КПК України, тобто підготовка до судового розгляду не проводиться, суд під час підготовчого судового засідання позбавлений можливості вирішити заявлені клопотання в зв`язку з чим усі заявлені клопотання підлягають залишенню без розгляду.

Керуючись ст.291, 314 ч.3 п.3, 395 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.3; 27 ч.5, 187 ч.4, 27 ч.5, 185 ч.3 КК України, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000663 від 23.12.2014 року повернути прокурору Тарутинського району Одеської області для усунення виявлених недоліків в розумні строки з моменту набрання даною ухвалою законної сили.

Клопотання прокурора про розгляд обвинувального акту у закритому судовому засіданні, а також про виклик в судове засідання свідків обвинувачення, про залишення обвинуваченого ОСОБА_6 в Ізмаїльському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області, про проведення розгляду даного обвинувального акту в режимі відеоконференції, та клопотання представника Служби у справах дітей Тарутинської РДА Одеської області про долучення Звіту про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні щодо неповнолітнього залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Головуючий: ____________ ОСОБА_1

Судді: ____________ ОСОБА_2

____________ ОСОБА_3