АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1580/15 Справа № 181/486/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000173 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 на вирок Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2015 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м.Тіхвін Ленінградської області Російської Федерації, громадянки України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої, останній раз: 08 грудня 2010 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців та покладенням обов`язків, 17 квітня 2012 року прибула до виправної колонії № 143 Луганської області, 19 серпня 2013 року на підставі ст. 81 КК України звільнена умовно достроково на невідбутий строк 9 місяців 21 день, у

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

В апеляційній скарзі прокурора на вирок Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2015 року, яким ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки; на підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки та покладенням обов`язків, прокурор, не оспорюючи фактичні обставини провадження, доведеність винуватості ОСОБА_8 , і кваліфікацію її дій, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченої, просить змінити вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_8 , та вважати ОСОБА_8 засудженою за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. Відповідно до ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції; періодично з`являтися на реєстрацію в кримінально виконавчу інспекцію; повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання; в іншій частині вирок залишити без змін.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при ухваленні вироку щодо ОСОБА_8 дійшов висновку про наявність обставин, які пом`якшують її покарання, зокрема такими визнано, щире каяття останньої та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, при цьому обставин, які б обтяжували покарання, встановлено не було, однак судом було призначено обвинуваченій покарання всупереч вимог ст. 69-1 КК України, відповідно до якої за вказаних обставин розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, тобто максимальне покарання за ч. 2 ст. 309 КК України за встановлених обставин не може перевищувати 3 років та 3 місяців позбавлення волі.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_8 на початку жовтня 2014 року, точної дати в ході проведення досудового розслідування та судового провадження встановити не надалося можливим, в один із днів, у світлий час доби, знаходячись біля річки Самара з південної сторони м. Тернівка Дніпропетровської області, незаконно зірвала руками листя і верхівкові частини з виявлених нею рослин коноплі в кількості близько десяти рослин, та перенесла за місцем свого проживання у квартиру АДРЕСА_2 , а коли, вказані рослини висохли, котрі вона раніше поклала на підвіконні та руками подрібнила листя і верхні частини, ОСОБА_8 помістила їх в поліетиленовий пакет та стала незаконно, повторно, умисно зберігати придбану нею особливо небезпечну наркотичну речовину - канабіс, для власних потреб без мети збуту.

10 червня 2015 року близько о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_8 на автомобілі марки «VOLKSWAGEN» моделі «VENTO» державний номер « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_9 , направилась до с. Кам`янка Красноармійського району Донецької області, при цьому з собою взяла вищевказаний поліетиленовий пакет, а в період часу з 15 години 40 хвилин до 16 години 20 хвилин того ж дня, був проведений огляд вищевказаного автомобіля, на ділянці автодороги Занам`янка-Луганськ-Ізварино біля с.Андронівка Межівського району Дніпропетровської області 365 км., де працівниками міліції було виявлено та вилучено прозорий поліетиленовий пакет з особливо небезпечною наркотичною речовиною канабісом, загальною вагою в перерахунку на суху речовину 19,2578 грамів, яку ОСОБА_8 незаконно, повторно, умисно придбала, виготовила, зберігала та перевозила для власних потреб без мети збуту.

Кримінальне провадження розглянуто на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України.

В суді апеляційної інстанції прокурор підтримав доводи апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_8 в його вчиненні, кримінально-правова оцінка діяння за ч. 2 ст. 309 КК України колегією суддів не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині не оскаржувались.

Доводи сторони обвинувачення щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність колегія суддів вважає такими, що знайшли підтвердження при здійсненні апеляційного розгляду.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України, суд призначає покарання, зокрема, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Статтею 69-1 КК України, що міститься у цій частині вказаного Кодексу, встановлено, що за наявності передбачених пунктами 1 та 2 частини 1 статті 66 цього ж Кодексу обставин, які пом`якшують покарання (з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди), відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Зі змісту цієї статті випливає, що зазначені правила призначення покарання можуть застосовуватися судом за наявності як усіх, так і хоча б однієї з обставин, перелічених у пунктах 1 та 2 частини 1 статті 66 КК України, адже не усіма кримінальними правопорушеннями завдаються збитки.

Із мотивувальної частини вироку вбачається, що обвинувачена ОСОБА_8 визнала вину, крім того, суд дійшов висновку, що наявні обставини, які пом`якшують її покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені. Крім того, відсутні дані щодо заподіяння обвинуваченою вчиненим кримінальним правопорушенням збитків або матеріальної шкоди.

Отже, були усі підстави, за наявності яких місцевий суд мав би покарання ОСОБА_8 призначити з дотриманням положень ст. 69-1 КК України. Між тим, цього зроблено не було, адже покарання за ч. 2 ст. 309 КК України цей суд призначив у виді позбавлення волі на строк чотири роки, тобто у розмірі, який перевищує дві третини (трьох років та трьох місяців позбавлення волі) його максимального строку (п`яти років позбавлення волі: 5:3х2= 3,3 ).

Тому, з урахуванням вимог апеляційної скарги прокурора, покарання ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 309 КК України має бути знижено на підставі ст. 69-1 КК України до трьох років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції; періодично з`являтися на реєстрацію в кримінально виконавчу інспекцію; повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання.

З урахуванням викладеного, вирок місцевого суду підлягає зміні згідно із п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що вплинуло на призначення більш суворого покарання, ніж це передбачено КК України, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 на вирок Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2015 року задовольнити.

Вирок Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2015 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_10 засудженою із застосуванням ст. 69-1 КК України за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
Звільнити ОСОБА_10 згідно зі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки з покладенням відповідно до п. п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції; періодично з`являтися на реєстрацію в кримінально виконавчу інспекцію; повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4