АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 197/949/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/703/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Виполов, Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, одруженого, голови ФГ «ІРИНА-1», який має неповну середньо-технічну освіту, прож: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, якого визнано винним та засуджено за ч.1 ст.125 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.
Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_7
обвинувачений - ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду відносно ОСОБА_6 змінити в резолютивній його частині та призначити покарання ОСОБА_6 , на підставі ст.53 КК України, у вигляді штрафу, за ч.1 ст.125 КК України в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень.
Вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року ОСОБА_6 було визнано винним та засуджено за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за наступних обставин.

Так, 15.06.2015 року близько 10.20 годин ОСОБА_6 , знаходячись біля другого ставка поблизу с. Степове Широківського району Дніпропетровської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя ОСОБА_8 , від якого останній впав на землю. Після чого ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел наніс ОСОБА_8 не менш ніж три удари кулаком в ділянку голови та удар ногою в ділянку тулубу, заподіявши таким чином потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: забою м`яких тканин голови в лівій потиличній області волосяної частини голови, смугастих внутрішньо-шкіряних крововиливів та саден грудної клітини, які, згідно висновку судово-медичної експертизи від 01.07.2015 року за № 86/75, за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на те, що вирок суду першої інстанції суперечить положенням закону України про кримінальну відповідальність, в якому закріплений принцип призначення покарання у вигляді штрафу. Так, суд визначив обвинуваченому ОСОБА_6 штраф в розмірі 680 грн., а не в певній кількості доходів громадян, як того вимагає ст.53 КК України, що у разі сплати штрафу унеможливить виконання вироку.
В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її в повному обсязі, а вирок суду першої інстанції змінити.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 покладався на розсуд суду, при вирішенні поставлених в апеляційній скарзі питань.

Відповідно до ст. 402 КПК України, заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 було здійснено на підставі положень ч.3 ст.349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції дотримався вимог норм ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого, і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оскаржувались, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.
На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ст. 404 ч.1 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувались і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.1 КПК України докази не досліджувались.
Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України в апеляційній скарзі також не оскаржується.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання; особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Виходячи з обставин справи, тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину та даних про його особу, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про можливість застосування до винного покарання у виді штрафу.
Водночас, визначаючи розмір штрафу, суд не врахував, що, відповідно до ч. 2 ст. 53 КК України, покарання у виді штрафу призначається не у твердій сумі, а у ставках неоподаткованого мінімуму доходів громадян, установленого законодавством України на момент постановлення вироку.
Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України у випадку, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень.
Таким чином, суд першої інстанції, призначив ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 680 грн., не визначивши його у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян
Відповідно до висновку, який міститься в постанові судової палати з кримінальних справ Верховного Суду України №1-154кс15 від 1 жовтня 2015 року, при призначенні покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, цей розмір визначається в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, установленого законодавством України на час постановлення вироку, із визначенням його у грошовій сумі, здійснивши перерахування розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Враховуючи наведене вирок суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні з зазначенням в резолютивній його частині кількості неоподаткованих мінімумів доходів громадян та подальшим визначенням його у грошовій сумі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а вирок Широківського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року, відносно ОСОБА_6 змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу, в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4