Справа № 1306/3401/2012
Провадження № 1/1306/201/2012
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2012 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Хомика А.П.

при секретарі - Галин Н.В.

з участю прокурора - Матолича О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі кримінальну справу про обвинувачення:

- ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, не працюючого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше судимого 13.10.2003 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч. 1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до двох років позбавлення волі,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 297 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 27.04.2010 року приблизно о 14.00 годин, під час виконання ремонтних робіт пам'ятника, знаходився на території кладовища, розташованого в мікрорайоні "Млинки", що на території Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області. Після виконання вказаних робіт наблизився до могили в якій захоронений ОСОБА_2 на якій порозбивав металеву огорожу та викрав чотири куски прутів арматури довжиною 50 см. кожний та дві металеві хромовані трубки довжиною 30 см. кожна, які в подальшому здав на пункт прийому металобрухту, за що отримав кошти в сумі 47,00 грн.

Підсудний ОСОБА_1 свою вину у скоєному злочині визнав повністю та суду пояснив, що у 2010 році знайшов роботу по шліфовці надгробних плит. 27 квітня 2010 року приблизно о 14 год. 00 хв. він разом із своїми співробітниками ОСОБА_3 та чоловіком ім'я якого Олег, прізвища не знає, поїхали на його автомобілі марки «Фольцваген» червоного кольору на кладовище, яке розташоване в мікрорайоні «Млинки» для того, щоб без вказівки роботодавця ОСОБА_4 зробити пам'ятник. Про те, кому цей пам'ятник знав лише ОСОБА_3. Приїхавши до даного кладовища ОСОБА_3 залишився на дорозі за територією кладовища біля автомобіля, а він з Олегом пішли на кладовище. Після виконаної роботи він побачив біля однієї із могил металеву огорожу, яка складалась із чотирьох кусків арматури довжиною приблизно по 40-50 см., дві металеві трубки довжиною приблизно 30 см. та полатане відро ємкістю 15л. Дані речі він забрав і поніс до автомобіля на якому приїхав. Після цього, даний метал вони завезли на пункт прийому металобрухту в м. Дрогобич, по вул. Івасюка, 8 до гр. ОСОБА_5, за що отримав 47 грн. Ці гроші він поклав в кишеню штанів, ОСОБА_3 заплатив 20 грн. за те, що він його послухав і підвіз до пункту прийому металобрухту. Після цього вони роз'їхались по домам. Дозволу на те, що він забрав даний метал з вище вказаного кладовища йому ніхто не давав. У скоєному щиросердечно розкаюється та просить суворо його не карати.

Оскільки підсудний ОСОБА_1 визнав себе винуватим повністю у вчиненому злочині, а фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового розгляду та вони не заперечують про визнання недоцільним дослідження доказів стосовно цих фактичних обставин справи, тому суд, впевнившись у правильному розумінні підсудним ОСОБА_1, змісту цих обставин та у відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позицій відповідно до ч. 3 ст. 299 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно цих фактичних обставин справи.

Дослідивши письмові докази справи, суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.297 КК України, оскільки він своїми умисними протиправними діями вчинив наругу над могилою з корисливих мотивів.

При обранні виду і розміру покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який вину визнає, щиросердечно розкаюється, відшкодував заподіяну шкоду.

Враховуючи вищенаведене, особу підсудного, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_1 можливе при застосуванні покарання у виді позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст. ст. 75, п. 2, п. 3, п.4 ч. 1 ст. 76 КК України, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.297 КК України та обрати йому покарання 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, п. 2, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України звільнити ОСОБА_1 від покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки: не виїжджати за межі України без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, періодично з'являтись для реєстрації в дані органи та повідомляти ці органи про зміну місця проживання чи роботи.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу відносно ОСОБА_1 залишити попередній підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області

на протязі 15 діб з дня його оголошення.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя