АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/230/16 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 640/2314/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ст. 193 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
підозрюваного - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 , -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2016 року було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000140 та застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10.04.2016 року та визначено заставу у розмірі 41340 (сорок одна тисяча триста сорок) гривень.
Слідчий суддя при постановленні рішення встановив наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, посилався на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, і враховуючи сукупність обставин справи, врахувавши при цьому показання свідка ОСОБА_10 , яка перебуває у фактичному шлюбі з підозрюваним та знаходиться на лікарняному у зв`язку із вагітністю, слідчим суддею засновано запобіжний захід тримання під вартою і визначено заставу у розмірі 30 мінімальних заробітних плат.
Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2016 року скасувати як необґрунтовану та постановити нову ухвалу, якою обрати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В апеляційній скарзі захисник зазначає, що ані прокурором, ані слідчим не доведено реальної можливості настання ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу. Посилається на те, що ОСОБА_8 не заперечує факту незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вину визнає повністю та щиро розкаюється у вчиненому. Вимоги апеляційної скарги захисник обґрунтовує також тим, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, про що свідчить наявність у нього постійного місця проживання, де він мешкає разом із своїми батьками, цивільною дружиною, яка відповідно до обмінної карти від 21.01.2016 року є вагітною з терміном вагітності на зазначену дату 12 тижнів, та малолітньою дитиною дружини, ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку підозрюваний виховує як власну дитину.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, пояснення адвоката ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які наполягали на необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.
З матеріалів справи вбачається, що 11.02.2016 року відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000140.
11.02.2016 року о 05.00 годині ОСОБА_8 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України.
11.02.2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, він підозрюється у тому, що 11.02.2016 року о 02.50 годині він разом із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою у групі осіб, маючи злочинний умисел, направлений на незаконне переправлення кількох осіб через державний кордон України, організували таке переправлення двох громадян Азербайджанської Республіки: ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та доставили їх в район с. Огірцеве Вовчанського району Харківської області на вихід із України в напрямку с. Нова Таволжанка Шебекінського району Білгородської області Російської Федерації, на відстані 300 метрів від лінії державного кордону України поблизу Інформаційного знаку № 837 Державної прикордонної служби України. ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 намагалися незаконно переправити через річку Сіверський Донець з території України на територію Російської Федерації в обхід встановлених пунктів пропуску через державний кордон України вищевказаних осіб за допомогою заздалегідь заготовленого надувного човна марки «Vulkan».
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується протоколами огляду місць подій від 11.02.2016 р., протоколами допитів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , даними протоколів впізнання осіб за фотознімками від 11.02.2016 року, на що і посилався слідчий суддя.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею вірно встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, і враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років, було прийняте рішення про необхідність задоволення клопотання.
При цьому судом першої інстанції розглядалося питання про можливість застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, однак, враховуючи вагомість наявних доказів, існування вказаних ризиків, вчинення злочину групою осіб, відсутність у підозрюваного ОСОБА_8 постійного місця роботи та офіційних джерел прибутку, прокурором доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не знаходить підстав вважати необґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції про існування зазначених в судовій ухвалі ризиків, а з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним вказаного кримінального правопорушення та тяжкості покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні цього кримінального правопорушення, погоджується з висновками слідчого судді про неможливість запобігання вказаним ризикам без застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, визначаючи розмір застави відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України врахував майновий та сімейний стан підозрюваного, обґрунтовано та законно визначив заставу у розмірі 30 мінімальних заробітних плат, що становить 41340 (сорок одна тисяча триста сорок) гривень.
На час розгляду апеляційної скарги встановлено, що підозрюваний ОСОБА_8 15 лютого 2016 року звільнився з Харківської установи виконання покарань № 27, внісши заставу у розмірі, визначеному слідчим суддею.
В апеляційній скарзі захисник ставить питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, однак відповідно до вимог абзацу 3 ч. 4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення особи з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Враховуючи, що застава згідно положень ч. 1 ст. 176 КПК України є більш м`яким запобіжним заходом, аніж домашній арешт, про застосування якого просить апелянт, колегія суддів вважає апеляційні вимоги захисника ОСОБА_7 такими, що погіршать становище підозрюваного у разі їх задоволення, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Таким чином, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави вмотивованою та обґрунтованою.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2016 року у відношенні ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:
Судді: