Справа № 128/2162/15-к
ВИРОК
Іменем України
23 грудня 2015 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
та учасників судового провадження:
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого електриком в КЗ ЦПМЗД № 6, одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -
08.04.2015 року приблизно о 20:00 год. ОСОБА_5 , знаходячись в АДРЕСА_3 , в одній із кімнат будинку АДРЕСА_4 , куди був запрошений власником, маючи умисел, направлений на викрадення чужого майна, підбурюваний жагою до наживи, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, з серванту спальної кімнати вчинив крадіжку золотих прикрас, а саме: три ланцюжка, два хрестика, перстень з рубіном, сережки, печатку, обручку та кулон, загальною масою виробів 21,41 г, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 9736,97 грн., оскільки вартість одного грама золота (лом) становить 454,8 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 за пред`явленим йому обвинуваченням вину визнав повністю при обставинах, викладених в обвинувальному акті, щиро розкаюється у вчиненому, просить вибачення у потерпілої. Суду також показав, що крадіжку вчинив, оскільки перебував в скрутному матеріальному становищі, золоті вироби здав в ломбард і погасив заборгованість по кредиту. Заявлений потерпілою цивільний позов визнає частково, оскільки ним було відшкодовано потерпілій завдану майнову шкоду в сумі 9700 грн., а визнає моральну шкоду на суму 1000 грн.
Враховуючи думки учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого і потерпілої та дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На досудовому розслідуванні дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Тому при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, обставини його вчинення, особу винного, який раніше не судимий, на диспансерному наркологічному та психіатричному обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, працює, одружений, шкоду завдану злочином потерпілій відшкодував частково на суму 9700 грн., тоді як вчиненням злочину згідно обвинувального акту завдано майнову шкоду на суму 9736,97 грн., погоджується відшкодувати потерпілій завдану моральну шкоду в сумі 1000 грн.
Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд встановив щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування завданої шкоди.
Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним злочину, позицію державного обвинувача, потерпілої та захисника обвинуваченого щодо можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 не представляє підвищену суспільну небезпеку та його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, і тому йому необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах санкції статті обвинувачення, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілої.
На досудовому розслідуванні до обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, підстав для його застосування до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Статтею 128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Згідно положень ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Частиною третьою статті 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.61 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі, зазначаючи, що позовні вимоги підтверджуються наданими до позовної заяви документами.
Вивчивши цивільний позов, дослідивши докази, додані до цивільного позову, суд приходить до висновку, що заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 в частині відшкодування майнової шкоди підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Крім того, суд вважає, що діями обвинуваченого потерпілій завдана моральна шкода, яка виразилася в тому, що потерпіла перенесла нервове потрясіння, душевні страждання, що негативно вплинуло на її звичайний ритм життя, тому суд керується ст.1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
У відповідності до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення цивільного позову потерпілої в частині стягнення моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року.
Частиною першою статті 124 КПК України визначено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
В судовому засіданні з`ясовано, що за надання юридичних послуг по складанню позовної заяви потерпілою адвокату ОСОБА_7 сплачено 1500 грн., що підтверджується квитанцією № 48 від 16.08.2015 року.
Таким чином, з обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають до стягнення на користь потерпілої ОСОБА_4 понесені нею витрати на складання позовної заяви в сумі 1500 грн.
Крім того, з обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають до стягнення на користь потерпілої ОСОБА_4 понесені нею витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подачу до суду даного позову. Однак, суд враховує положення ч.1 ст.88 ЦПК України, відповідно до яких стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, за подачу яких потерпілою було понесено судові витрати по сплаті судового збору, підлягають частковому задоволенню, то з обвинуваченого на користь потерпілої слід стягнути 121,80 грн.на понесення таких витрат.
При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Керуючись ст.ст.128, 129, 349, 373, 374 КПК України, суд -
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 60 (шестидесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) грн.
Цивільний позов потерпілої задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 36 (тридцять шість) грн. 97 коп. в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди, 1000 (одна тисяча) грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. понесених витрат на складання позовної заяви та 121 (сто двадцять одну) грн. 80 коп. понесених витрат на сплату судового збору.
В решті заявлених позовних вимог відмовити.
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_1