ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Номер провадження: 1-кп/511/278/15
10 грудня 2015 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова, уродженця м.Штефан-Воде, Республіка Молдова, освіти не має, не одруженого, утриманців не має, в Україні не працюючого, раніше не судимого, що зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , має місце перебування в Україні за адресою: АДРЕСА_2 ,
за ознаками злочину, передбаченого ст. 332 ч.2 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Приблизно у кінці липня 2015 року (більш точна дата та час досудовим слідством та судом не встановлені), ОСОБА_4 вирішив поїхати на біблейський коледж «Гора Мойсея» до м.Києва, однак у зв`язку з відсутністю грошей, звернувся до пастиря центру духовного відродження (Республіка Молдова, м.Тирасполь) Ганни, якій повідомив про відсутність грошей на проїзд, а також зазначив про відсутність у нього документів для перетину державного кордону України. Невстановлена особа на ім`я ОСОБА_6 повідомила ОСОБА_4 про те, що в неї є особи, які також хочуть потрапити на біблейський коледж «Гора Мойсея» до м.Києва, однак у них також немає документів для перетину державного кордону України. Невстановлена особа на ім`я ОСОБА_6 повідомила ОСОБА_4 , що оплатить його поїздку та вищевказаних осіб до м.Києва на біблейський коледж «Гора Мойсея», однак поїздку до м.Києва повинен організувати ОСОБА_4 , на що останній погодився. Невстановлена особа на ім`я ОСОБА_6 повідомила ОСОБА_4 , що йому необхідно зустрітись із її донькою на ім`я ОСОБА_7 , яка покаже людей, яких необхідно доставити до міста Києва (Україна). 04 серпня 2015 року ОСОБА_4 зустрівся приблизно о 10 годині 00 хвилин біля центру духовного відродження в місті Тирасполь із невстановленою особою на ім`я ОСОБА_7 , з якою направився на залізничний вокзал, де остання підвела його до чотирьох раніше невідомих йому осіб, а саме: двох жінок та двох чоловіків, зазначивши, що саме цих осіб необхідно доставити до ОСОБА_8 .
Також, невстановлена особа на ім`я ОСОБА_7 , повідомила, що її батько на ім`я ОСОБА_9 через деякий час під`їде на залізничний вокзал і передасть ОСОБА_4 гроші на проїзд до Києва, на кожну особу. Чекаючи гроші від невстановленої особи на ім`я ОСОБА_9 , ОСОБА_4 на прохання одного з чоловіків, повідомив яким чином він буде їх доставляти до Києва, зазначивши, що кордон з Україною, вони будуть перетинати поза пунктом пропуску. Почувши це, один з чоловіків відмовився від цього і пішов, про що ОСОБА_4 повідомив невстановленій особі на ім`я ОСОБА_7 .
Розуміючи, що перетин державного кордону України можливий лише через пункти пропуску на підставі відповідних документів, яких у ОСОБА_4 та вищезазначених осіб, якими виявились ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , немає, останній почав продумувати шляхи незаконного перетину державного кордону України і повідомив їм, що необхідно зачекати на гроші для проїзду до Києва.
Так, проживаючи в місті Тирасполь (Республіка Молдова (ПМР)) та будучи обізнаним про місця незаконного перетину через державний кордон України, ОСОБА_4 вирішив незаконно переправити 3 осіб через державний кордон України поза пунктом пропуску поруч із селом ОСОБА_13 (Республіка Молдова) в напрямку села Розалівка (Україна).
Приблизно о 23 годині 00 хвилин, до залізничного вокзалу міста Тирасполь, прибула невстановлена особа на ім`я ОСОБА_9 , яка передала ОСОБА_4 гроші на проїзд до Києва в розмірі 140 доларів США, по 35 доларів США на кожну особу.
Надалі, ОСОБА_4 діючи за розробленим планом, зупинив попутний автомобіль і наказав ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 сісти до нього. Сівши до автомобілю на переднє сидіння, ОСОБА_4 сказав водію, щоб той віз їх в село Нова Андріяшівка.
Прибувши, близько 00 годин 30 хвилин 05.08.2015 року до села Нова Андріяшівка, ОСОБА_4 сказав водію, щоб той висадив їх поблизу дамби навпроти села Розалівка (Україна), що і було зроблено. ОСОБА_4 передав водію автомобіля гроші за проїзд у розмірі 15 доларів США. Знаходячись в селі Нова Андріяшівка, не доїжджаючи близько 500 метрів до офіційного пункту пропуску через державний кордон України, ОСОБА_4 наказав ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 слідувати за ним і робити все, що він скаже. Так, ОСОБА_4 направився в бік села Розалівка (Україна) поза пунком пропуску, а ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 слідували за ним. Слідуючи близько 15 хвилин, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перетнули лінію державного кордону України у вигляді рову та слідуючи ще близько 5 хвилин у бік села Розалівка побачили людей із ліхтарем, які слідували їм назустріч. ОСОБА_4 надав казівку ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 бігти, а потім після наголосу: «Стій», сказав лягти всім на землю та мовчати, щоб їх не затримали. Однак, о 01 годині 00 хвилин, 05.08.2015 року на відстані 50 метрів від лінії державного кордону України, в 150 метрах на захід від інформаційного показчика №51, ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було затримано прикордонним нарядом «прикордонний патруль» за незаконний перетин державного кордону України з Республіки Молдова до України.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.332 КК України незаконне переправлення осіб через державний кордон України за кваліфікуючими ознаками: незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України. керівництво такими діями, вказівками, вчинене щодо кількох осіб.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні даного злочину визнав повністю та, не оспорюючи обставин скоєння ним злочину, які викладені у обвинувальному акті, пояснив, що він дійсно організував переправлення вказаних осіб через державний кордон України поза пунктом пропуску для поїздки на біблейський коледж «Гора Мойсея» у місто Київ. Він вчинив таке діяння на прохання своєї наставниці ОСОБА_14 , бо сам дуже хотів відвідати цей коледж, а коштів у нього не було. Він знав шляхи такого перетину від мешканців м.Тирасполя та скористався цією інформацією, щоб допомогти свої єдиновірцям без документів потрапити до м.Києва. Він розуміє, що скоїв злочин, щиро кається та просить суд не обирати йому суворе покарання, надавши іспитовий строк. Обіцяє більше злочинів не скоювати. Про себе повідомив, що він є сиротою, батька зовсім не знає, а мати покинула його у дитинстві. Він бував у бабусі в місті Ізмаїл (Україна), яка його виховувала. Також суду пояснив, що він глибоко віруюча людина, отримав освіту у церковній школі, де навчився читати «слово Боже», а до мирської школи не ходив та іншої грамоти не знає. Обіцяє перебувати в Україні за адресою м.Одеса, вул..Базарна, 25, кВ.8 в Благодійній Організації «Благодійний Фонд «Одигітрія» та дотримуватися внутрішнього розпорядку благодійної організації.
Враховуючи дані обставини, за погодженням всіх інших учасників судового провадження, суд визнав не доцільним дослідження доказів та тих обставин справи, які ніким не оспорюються та, роз`яснивши положення ст.349 ч.3 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, що характеризують особу обвинуваченого, оскільки істинність, добровільність та правдивість його позиції у суду сумнівів не викликає.
Вирішуючи питання про вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального злочину, особу винного, його соціальне та сімейне становище. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом визнаються: щире каяття, визнання вини повністю, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику з місця перебування, те, що обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
Враховуючи всі пом`якшуючі вину обвинуваченого обставини, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства з призначенням йому покарання із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк. При цьому суд враховує думку та клопотання Благодійної Організації «Благодійний Фонд «Одигітрія», яка готова взяти на себе опіку над обвинуваченим та надати йому можливість проживати за адресою: АДРЕСА_2 .
Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вирішує у порядку, визначеному ст.100 КПК України.
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов не заявлено. Запобіжний захід, обраний до ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст.369-376, 392, 393,395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ::
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.332 ч.2 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з конфіскацією засобів вчинення злочину.
На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину.
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: мобільний телефон «Samsung», мобільний телефон LG (слайдер), пластикову картку синього кольору. на якій міститься зображення чоловіка та міститься прізвище та ім`я, а саме: ОСОБА_15 повернути власнику ОСОБА_4 , згідно п.5 ч.9 ст.100 КПК України.
Запобіжний захід, обраний до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши з під варти у залі суду. До набрання вироком законної сили інший запобіжний захід до ОСОБА_4 - не обирати.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Роздільнянський районний суд Одеської області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.
Суддя: ОСОБА_1