Справа № 583/2797/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" серпня 2015 р. м. Охтирка Сумської області
Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого-судді слідчого ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
слідчого СВ Охтирського МВ УМВС України
в Сумській області ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
Уродженця і мешканеця АДРЕСА_1 , українця, громадянина
України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
- вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.01.2012 року за ч.3 ст.185,
ч.1 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.104 КК України
звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;
-вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.11.2012 року за ч.2 ст.185
КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
- вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.05.2013 року за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 7 місяців, на підставі ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 06.04.2015 року звільнений умовно-достроково, в силу ст. 107 КК України невідбутий строк 1 рік 8 місяців 07 днів
про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання
26.08.2015 року до Охтирського міськрайонного суду Сумської області за погодженням з прокурором звернувся слідчий з клопотанням від 26.08.2015 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Клопотання мотивоване тим, що 12.08.2015 року о 16.00 год. ОСОБА_8 зайшов в гості до свого товариша ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_2 , щоб забрати свої речі. Перебуваючи у приміщенні квартири ОСОБА_8 встановив, що власника немає вдома і будучи у спальній кімнаті, шукаючи свій зарядний пристрій від телефону, у шафі випадково виявив грошові кошти в сумі 250 гривень, якими вирішив заволодіти.
Реалізуючи свій злочинний намір направлений на протиправне заволодіння чужим майном, упевнившись, що його дії не будуть помічені сторонніми особами та власником грошових коштів, ОСОБА_8 умисно, таємно, повторно викрав грошові кошти у сумі 250.00 грн., якими розпорядився на власний розсуд чим спричинив матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 250.00 грн.
Посилаючись на те, що підозрюваний скоїв злочин середньої тяжкості, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5-ти років, має не погашену судимість, тому він може переховуватися від слідства та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий просив застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання і покласти на нього такі обов`язки: прибувати до слідчого за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи; докласти зусиль до пошуку роботи.
В судовому засіданні слідчий просив клопотання задовольнити
Прокурор клопотання слідчого підтримав.
Підозрюваний запевнив про виконання покладених судом обов`язків, з вимогами за клопотанням слідчого погодився.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, суд дійшов наступного висновку:
25.08.2015 року ОСОБА_13 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, того ж дня він допитаний в якості підозрюваного.
Відповідно до ст. 5 п. 1 підпункт «с» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Згідно ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість.
Згідно ст. 176 ч. 4 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до ст. 177 ч. 1, 2 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суддя слідчий зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд визнав наявними визначені ст. 177 КПК України підстави для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості з корисливих мотивів, вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, його молодий вік, задовільний стан здоров`я не перебуває на обліках в нарко- та психдиспансерах, відсутність постійного місця роботи чи заняття, наявність постійного місця проживання, звідки позитивно характеризується, неодноразове вчинення корисливих злочинів у минулому, що свідчить про схильність до скоєння правопорушень, вчинення кримінального правопорушення після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі.
Наведені відомості про особу підозрюваного свідчать про існування ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, тощо.
Суд дійшов висновку про доведеність слідчим і прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Доказів, які б спростовували висновки суду, надано не було.
Відповідно до приписів ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
На підставі викладеного, керуючись ст. 5 пункту «с» Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, суд
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього на строк два місяці, тобто, до 27.10.2015 року, наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого за викликом; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи; 4) докласти зусиль до пошуку роботи.
Попередити ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.
Допустити негайне виконання ухвали суду про застосування запобіжного заходу після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області протягом п`яти діб з часу її проголошення.

Суддя слідчий Охтирського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_14