Справа № 128/4159/15-к
УХВАЛА
18 листопада 2015 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі :

головуючого : судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

та адвоката ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду подання Головного лікаря ВОПЛ № 2 ОСОБА_5 про зміну застосованих примусових заходів медичного характеру у відділенні для примусового лікування психічно хворих з посиленим наглядом, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з діагнозом: Хронічний маячний розлад на тлі інволюції, який притягується до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 186 КК України
ВСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області звернувся головний лікар ВОПЛ №2 ОСОБА_5 з заявою про зміну застосування примусових заходів медичного характеру у відділенні для примусового лікування психічно хворих з посиленим режимом нагляду, змішаному відносно ОСОБА_7 так як згідно Висновку комісії лікарів психіатрів щодо особи, до якої застосовується примусові заходи медичного характеру за №92 від 02.11.2015 року ОСОБА_7 на теперішній час знизилася суттєво суспільна небезпека та відпала потреба в раніше застосовуваних примусових заходах медичного характеру у відділенні для примусового лікування психічно хворих з посиленим наглядом.

В заяві головний лікар ОСОБА_5 посилається на те, що хвора ОСОБА_7 перебуває на лікуванні в ВОПЛ №2 відповідно до ухвали Вінницького районного суду Вінницької обл., від 27.07.2015 р., а також постанови Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22.02.2013 року про застосування примусових заходів медичного характеру у вчиненому злочині передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Первинний діагноз хворому був встановлений: Хронічний маячний розлад на тлі інволюції.
На основі висновку комісії лікарів психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру за № 92 від 02.11.2015 року ОСОБА_7 на даний час, особливу суспільну небезпеку для оточуючих не становить, подальшого застосування примусових заходів медичного характеру в умовах відділення для примусового лікування психічно хворих з посиленим наглядом не потребує, в зв`язку з чим головний лікар ВОПЛ №2 ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним поданням.

В судовому засіданні представник ВОПЛ №2 заяву підтримала повністю та просила задоволити.

Прокурор не заперечував щодо задоволення даної заяви ВОПЛ №2, не наполягав на технічному фіксуванні розгляду справи.

Адвокат ОСОБА_4 заяву підтримала, проти задоволення не заперечувала, не наполягала на технічному фіксуванні розгляду справи.

Хвора ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилася, надав суду заяву, відповідно до якої не заперечує проти задоволення даної заяви ВОПЛ №2. Відповідно до ч.1 ст. 512 КПК України участь особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, не є обов`язковою і може мати місце, якщо цьому не перешкоджає характер розладу психічної діяльності чи її психічного захворювання.

Суд, врахувавши характер психічного захворювання ОСОБА_7 думку інших учасників кримінального провадження, які не заперечують щодо розгляду подання за його відсутності, вважає за можливе провести розгляд заяви без участі ОСОБА_7 .

Заслухавши думку адвоката, прокурора, дослідивши матеріали подання, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що хвора ОСОБА_7 перебуває на лікуванні в ВОПЛ №2 відповідно до ухвали Вінницького районного суду Вінницької обл., від 27.07.2015 р., а також постанови Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22.02.2013 року про застосування примусових заходів медичного характеру у вчиненому злочині передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Первинний діагноз хворому був встановлений: Хронічний маячний розлад на тлі інволюції.
На основі висновку комісії лікарів психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру за № 92 від 02.11.2015 року ОСОБА_7 на даний час, особливу суспільну небезпеку для оточуючих не становить, подальшого застосування примусових заходів медичного характеру в умовах відділення для примусового лікування психічно хворих з посиленим наглядом не потребує, в зв`язку з чим головний лікар ВОПЛ №2 ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним поданням.

Відповідно до ч. 3 ст. 514 КПК України розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється у передбаченому ст. 95 Кримінального кодексу України та ст. 512 КПК України порядку.

Згідно ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу.

Відповідно до ст. 17 Закону України „ Про психіатричну допомогу від 22.02.2000 року, перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав,за якими було проведено госпіталізацію.
Також, відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України „ Про психіатричну допомогу від 22.02.2000 року продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.

Згідно ч. 2 ст. 514 КПК України зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

За таких обставин, врахувавши висновок комісії лікарів психіатрів щодо особи, до якої застосовується примусові заходи медичного характеру № 92 від 02.11.2015 року, суд дійшов висновку, що заява ВОПЛ №2 підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_7 на даний час, особливу суспільну небезпеку для оточуючих не становить, подальшого застосування примусових заходів медичного характеру в умовах відділення для примусового лікування психічно хворих з посиленим наглядом не потребує.

Керуючись ст. ст. 17, 19 Закону України „ Про психіатричну допомогу від 22.02.2000 року, ст. 95 КК України, ст. ст. 512, 514, 516 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Заяву ВОПЛ №2 задовольнити. Змінити раніш застосовувані за постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22.02.2013 року примусові заходи медичного характеру у відділенні для примусового лікування психічно хворих з посиленим наглядом, змішаному відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги місцем проживання: АДРЕСА_1 . Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: