Справа № 380/1290/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1302/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія Розділ 2 18.11.2015

УХВАЛА
Іменем України
18 листопада 2015 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 та представника потерпілої ОСОБА_7 на вирок Тетіївського районного суду Київської області від 04.09.2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не одруженої, невійськовозобов`язаної, раніше не судимої,

- засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України 1 рік обмеження волі. Відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, призначивши їй іспитовий строк 1 рік та зобов`язано повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання. Постановлено стягнути з ОСОБА_9 - 4517 гривень 50 коп. матеріальної шкоди та 3000 гривень моральної шкоди, а всього - 7517 гривень 50 коп.

Згідно вироку, 26.04.2014 року, близько 09 години 30 хвилин в АДРЕСА_1 ОСОБА_9 , перебуваючи поряд із власним домогосподарством, під час суперечки із ОСОБА_10 , яка виникла на грунті неприязних відносин, умисно схопила останню рукою за волосся на голові та вирвала частину волосся з лобної частини, одразу після чого ОСОБА_9 знову схопила ОСОБА_10 за волосся на голові та умисно вирвала частину волосся в лівій тім`яній ділянці голови. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 47 від 30.04.2014 року, потерпілій ОСОБА_10 спричинені тілесні ушкодження у вигляді посттравматичної аллопеції (виривання волосся), які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження відповідно до ст. 417 КПК України, оскільки вирок постановлений з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Так, висновок суду про те, що вина ОСОБА_9 повністю доведена, не відповідає фактичним обставинам справи. Захист стверджує, що події відбувалися на межі подвір`я засудженої та вулиці, фактично в подвір`ї, на місці де знаходилася опалубка для бетонної доріжки, яка була встановлена перед хвірткою домогосподарства засудженої з метою благоустрою входу до подвір`я, вона була її власністю, та могла бути розібрана компетентними органами лише по рішенню місцевих органів влади або суду, вразі постановлення рішення про незаконність її встановлення, яким потерпіла і свідки не являлися, та такими повноваженнями, під час вчинення вказаних протиправних дій, останні не були наділені. Вказує, що дії потерпілої ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 підпадають під ознаки злочину передбаченого ст. 356 КК України і являються самоправством, направленим на знищення майна засудженої, а тому дії останньої, в будь якому випадку були спрямовані на захист її власності, що відповідно до ст. 36 КК України є необхідною обороною та виключають злочинність діяння. Крім того, судом не взято до уваги, що органами досудового слідства слідчі дії проводилися поверхнево, не об`єктивно та не повно, що підтверджується матеріалами справи. Так, слідчі експерименти проводилися лише з потерпілою та свідками і лише в приміщеннях, а не на місці події, що свідчить про зацікавленість суду з боку потерпілої сторони. Також, суд необгрунтовано розцінює як обрану обвинуваченою форму захисту той факт, що в результаті травми суглобу 1 пальця правої кисті ОСОБА_9 не могла вирвати потерпілій ОСОБА_10 волосся. При цьому, суд не звернув увагу, що відповідно до виписки від 17.08.2009р. діагноз обвинуваченої - застарілий вивих 1 пальця правої кисті, що свідчить про те, що травму остання отримала у 2009р. і до сих пір не вилікувана. Крім того, судом не встановлено, де подівся жмут волосся, що був вирваний з голови потерпілої, яка під час конфлікту була одягнута у хустку. Вважає, що судом не було оцінено як доказ свідчення доньки засудженої ОСОБА_13 , які співпадають із свідченнями самої засудженої. Стверджує, що в діях потерпілої та свідків по відношенню до свідка - доньки засудженої - ОСОБА_13 є склад злочину, передбачений ст. ст. 135 та 136 КК України. Суд не надав належної оцінки висновку судово-медичної експертизи № 48 від 30.04.2014 року, яким встановлено, що у засудженої ОСОБА_9 мались легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на правому передпліччі та стегні, що утворилися від дії рук людини. Вимоги щодо стягнення моральної та матеріальної шкоди вважає необґрунтованими та незаконними, оскільки стверджує, що досудовим та судовим слідством не доведена належним чином вина ОСОБА_9 , справа сфабрикована задля усунення останньої як перешкоди у користуванні необлаштованої дороги. Тому, просить повторно дослідити всі покази засудженої, потерпілої, свідка ОСОБА_13 та письмові матеріали справи. При цьому, звертає увагу, що попередні вироки скасовані судом апеляційної інстанції, які були тотожними, що свідчить про однобічність, обвинувальному направленості судового слідства та порушує рівність прав сторін у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_7 просить вирок суду змінити в частині стягнення з ОСОБА_9 моральної шкоди, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі, оскільки суд не надав належної оцінки висновку судово-медичної експертизи № 48 від 30.04.2014 року, яким встановлено, що у засудженої ОСОБА_9 мались легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на правому передпліччі, та стегні, що утворилися від дії рук людини. Окрім того, суд при зменшенні моральної шкоди врахував сімейне та матеріальне становище засудженої, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 1193 ЦК України, так як при стягненні шкоди спричиненої фізичною особою в результаті кримінального правопорушення, матеріальне становище не враховується. Також, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, тривалість фізичних та моральних страждань потерпілої, вимога про стягнення моральної шкоди в розмірі 15000 грн. є обґрунтованою.

В запереченні на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 прокурор просить апеляційну скаргу захисту залишити без задоволення, вирок суду без змін, оскільки вважає її безпідставною та необґрунтованою, вирок суду законним, обґрунтованим та мотивованим.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, обвинувачену та її захисника ОСОБА_8 , які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку. Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 в скоєні умисних дій, що виразилися у нанесенні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілій ОСОБА_10 за обставин, вказаних у вироку, відповідає фактичним обставинам справи, її винуватість підтверджується сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні, а саме: - показами потерпілої ОСОБА_10 , яка пояснила, що ОСОБА_9 схопила її рукою за хустку в лобній частині, внаслідок чого хустка впала на плечі, потім схопила за волосся і вона відчула різкий біль. Далі, обвинувачена знову схопила її за волосся з лівого боку голови. Відчувши біль, вона стала вириватися, проте ОСОБА_9 продовжувала її утримувати. В цей час до них підійшов її чоловік ОСОБА_11 , який схопив ОСОБА_9 за руку та з силою став розжимати її пальці, щоб остання відпустила волосся; - показами експерта ОСОБА_14 , який підтвердив свій висновок по судово-медичній експертизі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 щодо ступеня тяжкості, механізму спричинення наявних у них тілесних ушкоджень; - показами свідка ОСОБА_11 покази якого, аналогічні показам потерпілої ОСОБА_10 ; - показами свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що чула сварку, а потім бачила, що ОСОБА_9 трималася обома руками за волосся ОСОБА_10 , а ОСОБА_11 розжимав її пальці. Потім ОСОБА_15 хотіла вдарити ОСОБА_11 але він її відштовхнув, в результаті чого вона зіштовхнулася з нею спиною, відразу після чого ОСОБА_16 обернулася і вдарила її рукою в обличчя. Вона схопила ОСОБА_16 за волосся і нагнувши її утримувала, притиснувши до землі, яка нецензурно висловлювалася, а потім сказала, що у неї болить серце, тому вона її відпустила. - показами свідка ОСОБА_17 , сільського голови с. Стадниця, який пояснив, що відповідно до генерального плану села Стадниця, повз будинок ОСОБА_9 дійсно є дорога, по якій дозволено рух транспорту. Обвинувачена зверталася до сільської ради з приводу зсуву грунту та неблагоустроєності вулиці. За наслідками її звернення було встановлено, що її твердження щодо зсуву грунту є безпідставними, а також було проведено розчистку вулиці. ОСОБА_9 не дає можливості людям безперешкодно користуватися дорогою по вул.Радянській в с.Стадниця, посилаючись на те, що відбувається зсув грунту біля її будинку; - показами свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які вказали суду, що їм особисто відомо, що з того часу, як ОСОБА_9 придбала будинок по АДРЕСА_1 вона не дає можливості односельцям вільно користуватися дорогою та з приводу цього постійно вчинює сварки. - показами свідка ОСОБА_20 , фельдшера Тетіївської ЦРЛ, яка показала, що, приїхавши на виклик, бачила, що ОСОБА_13 сиділа на ганку в збудженому стані. Їй була надана перша медична допомога, вона скаржилася на біль в області грудної клітки і хребта. Жодних явних ознак побиття на її тілі виявлено не було. ОСОБА_9 також була в збудженому стані, проте на біль не скаржилася, за медичною допомогою не зверталася і видимих ушкоджень на тілі не мала. Їй було дано заспокійливе. Обидві жінки від госпіталізації відмовилися. Крім показань потерпілої та свідків винуватість обвинуваченої ОСОБА_9 підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме: - заявою ОСОБА_10 від 29.04.2014 року, в якій вона просить притягнути ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за нанесення їй тілесних ушкоджень (Т.1а.с.-7 ); - висновком судово-медичної експертизи №47 від 30.04.2014 року, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження в ділянці волосистої частини лоба у вигляді посттравматичної аллопеції (виривання волосся) розміром 8,0 х 10,0 см., та в лівій тім`яній ділянці голови розміром 3,0 х 2,0 см., які виникли від виривання волосся рукою іншої людини, по часу утворення відповідають даті 26.04.2014 року ( Т.1 а.с.22 ); - протоколом проведення слідчого експерименту від 22 травня 2014 року за участю судово-медичного експерта ОСОБА_14 та фототаблицями до нього, із якого встановлено, що потерпіла розповіла та показала яким чином обвинувачена ОСОБА_9 вирвала їй волосся, а експерт підтвердив, що дані тілесні ушкодження у потерпілої виникли за обставин та в час, зазначені потерпілою ОСОБА_10 ( Т.1 а.с.29-33 ); - протоколом огляду місця події від 06.06.2014 року та таблицею зображень до нього, із якого вбачається, що поблизу будинку ОСОБА_9 проходить дорога, на частині якої розташований гараж ОСОБА_9 ( Т.1 а.с. 47-49 ); - протоколом проведення слідчого експерименту від 23.06.2014 року та таблицею зображень до нього, із якого встановлено, що свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 розповіли та показали яким чином обвинувачена ОСОБА_9 тримала за волосся потерпілу ОСОБА_10 під час конфлікту 26.04.2014 року (Т.1 а.с.77-82); - фототаблицею, на якій зафіксовано учасників конфлікту - ОСОБА_11 , який розбирав каміння на дорозі в той час, коли ОСОБА_10 утримувала ОСОБА_9 у хвіртці (Т.1 а.с.84 ); - протоколом проведення слідчого експерименту від 23.06.2014 року та таблицею зображень до нього, із якого встановлено, що свідок ОСОБА_12 розповіла та показала як ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вели ОСОБА_9 до хвіртки, як ОСОБА_9 вхопила потерпілу за волосся, а остання оборонялася від неї, та як ОСОБА_11 розжимав пальці ОСОБА_9 , щоб вона відпустила волосся потерпілої, а також те, як її вдарила в обличчя ОСОБА_13 і як вона притиснула її до землі ( Т.1 а.с.85-90 ); - висновком судово-медичної експертизи №48 від 30.04.2014 року ОСОБА_9 , із якого встановлено, що при огляді ОСОБА_9 були виявлені наступні тілесні ушкодження: в області правого передпліччя по внутрішній поверхні виявлено синець округлої форми жовто-фіолетового кольору розміром 4,5 х3,5 см., в області правого стегна по зовнішній поверхні виявлено синець округлої форми розміром 5,0 х 4,0 см. жовто-фіолетового кольору, в ділянці правої гомілки по передній поверхні виявлено синець неправильної форми розміром 18,0 х 3,0 см, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості без короткочасного розладу здоров`я, які виникають при дії тупих предметів та по часу їх утворення відповідають даті травми 26.04.2014 року ( Т.1 а.с.92-93 ); - актом обстеження земельної ділянки та прилеглої території АДРЕСА_1 від 11 серпня 2011 року та довідками Стадницької сільської ради № 105 від 29.04.2014 року та № 116 від 21.05.2014 року, із яких встановлено, що згідно генерального плану с. Стадниця, що затверджений в 1968 році повз, будинок ОСОБА_9 є проїзд до садибних ділянок та 7 земельних ділянок, а також те, що остання чинить перешкоди в русі транспорту громадян села по цьому проїзді, для чого систематично складає каміння, забиває в дорогу залізні прути, влаштовує конфлікти ( Т.1 а.с.96-97,100 ), іншими доказами по справі, яким судом дана належна оцінка. Кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_9 за ст. 125 ч.2 КК України, як умисні дії, що виразилися у нанесенні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілій ОСОБА_10 є вірною. Вищенаведене спростовує твердження захисту щодо недоведеності вини ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованого їй злочину. Підстав для кваліфікації її дій за ст. 36 КК України, апеляційний суд не вбачає. Доводи захисту про те, що події відбувалися на межі подвір`я обвинуваченої та вулиці, фактично в подвір`ї, на місці де знаходилася опалубка для бетонної доріжки, яка була встановлена перед хвірткою домогосподарства засудженої з метою благоустрою входу до подвір`я, безпідставні, оскільки судом достовірно встановлено матеріалами провадження, що конфлікт почався, коли з автомобіля вийшов ОСОБА_11 та став прибирати з дороги каміння, щоб проїхати. Дану обставину підтвердила в судовому засіданні сама обвинувачена. Слідчим, у відповідності з вимогами КПК України, всебічно, повно та неупереджено проведено досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, проведено дослідження всіх обставин, які підлягають доказуванню, здійснено ряд слідчих (розшукових) дій, та відповідно до ст. 94 КПК України, прийнято процесуальне рішення, тому доводи захисту, що органами досудового слідства слідчі дії проводилися поверхнево, необ`єктивно та неповно, є безпідставними. Судом досліджувалась версія захисту про те, що в результаті травми суглобу 1 пальця правої кисті ОСОБА_9 не могла вирвати потерпілій ОСОБА_10 волосся, проте обґрунтовано визнана безпідставною, тому доводи захисту в цій частині носять характер припущення. Доводи захисту про те, що судом не було оцінено як доказ свідчення доньки засудженої ОСОБА_13 є безпідставні, оскільки суд належним чином оцінив ці покази та вмотивовано віднісся до них критично. Твердження захисту щодо наявності в діях потерпілої, свідків по відношенню до ОСОБА_13 складу злочину, передбаченого ст.ст. 135, 136 КК України суд не має можливості взяти до уваги, оскільки таке питання на даному етапі і в даному кримінальному провадженні не входить до компетенції суду. Суд, в мотивувальній частині вироку, чітко вказав, що наявність у ОСОБА_9 синця в області правого передпліччя узгоджується з поясненнями свідка ОСОБА_21 , який в ході судового слідства зазначив, що ОСОБА_9 тримала його дружину за волосся, а потерпіла ОСОБА_10 не могла самостійно вирватися, тому він підбіг до них, схопив ОСОБА_9 за праву руку і розжимав із силою її пальці, щоб вона відпустила волосся потерпілої. Крім того, ОСОБА_9 неодноразово наголошувала на тому, що ОСОБА_11 та потерпіла ОСОБА_10 , здійснюючи свої протиправні дії відносно ОСОБА_9 , нанесли останній численну кількість ударів в область голови та шиї, а також по ногам. Відповідно експертиза № 48 від 30.04.2014 року повністю спростовує вищевказані твердження засудженої, тому доводи захисту про те, що суд не надав належної оцінки висновку судово-медичної експертизи № 48 від 30.04.2014 року, є необґрунтованими. Вироки Тетіївського районного суду від 01.09.2014 року та від 28.01.2015 року щодо ОСОБА_9 скасовувались ухвалами Апеляційного суду Київської області відповідно 20.11.2014 року та 27.04.2015 року у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, яке полягає в невідповідності вимогам ст. ст. 107, 108 КПК України, тому доводи захисту, про те, що дана обставина свідчить про однобічність, обвинувальному направленості судового слідства та порушує рівність прав сторін у кримінальному провадженні є надуманими. Інші доводи захисту не спростовують висновки, викладену у вироку суду. При таких обставинах, підстав для закриття провадження на підставі ст. 417 КПК України, про що просить захист, апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При призначенні покарання суд першої інстанції належним чином врахував тяжкість вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, особу винної, яка раніше не судима, посередньо характеризується за місцем проживання, не працює, має незадовільний стан здоров`я, що впливає на її майновий стан, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. До обставини, яка пом`якшує її вину, суд відніс відсутність тяжких наслідків від вчиненого. Обтяжуючих відповідальність обставин судом не встановлено. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що покарання, призначене обвинуваченій за ч. 2 ст. 125 КК України за своїм видом та розміром відповідає тяжкості злочину, особі обвинуваченої, є домірним скоєному та ґрунтується на вимогах ст.ст. 50, 65 КК України. Також, суд дійшов правильного висновку про можливість застосування ст. 75 КК України, звільнивши обвинувачену від відбування покарання з випробуванням та встановивши іспитовий строк, оскільки саме таке покарання буде необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Висновок суду про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_10 моральної та матеріальної шкоди в зазначеній сумі, відповідає вимогам закону, належним чином мотивований, з детальним викладенням обґрунтування такого рішення. Враховано, що обвинуваченою ОСОБА_9 потерпілій були нанесені тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я, тому, з урахуванням доведеності суми матеріальної шкоди, що стверджується відповідними документами - квитанціями, чеками, тощо, а також характеру, обсягу, тривалості душевних страждань, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану потерпілої ОСОБА_10 , внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, враховуючи сімейний та матеріальний стан обвинуваченої - щодо суми моральної шкоди, суд постановив правильне рішення. Отже, цивільний позов потерпілої про відшкодування заподіяної моральної та матеріальної шкоди, вирішений відповідно до вимог закону, виходячи із засад доведеності, розумності, справедливості та домірності. Тому, твердження представника потерпілої ОСОБА_7 щодо необхідності збільшення розміру суми моральної шкоди та доводи захисника ОСОБА_8 , яка вважає моральну та матеріальну шкоди необґрунтованою та незаконною, не відповідає вимогам закону та є безпідставними. З огляду на викладене, вирок суду відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим залишає вирок без змін. Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, у х в а л и л а:

Вирок Тетіївського районного суду Київської області від 04.09.2015 року щодо ОСОБА_9 - залишити без змін.

Головуючий

Судді