АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати апеляційного суду Дніпропетровської області з кримінальних справ в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003096, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.07.2015 року за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Жовтневого районного суду м Дніпропетровська від 11 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровська, українець, громадянин України, раніше не судимий,

Засуджений: за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, звільнено його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначено іспитовий строк три роки.

На підставі п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України зобов`язано засудженого ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог закону.

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 18 липня 2015 року близько 02:00 годин, перебуваючи на о. Монастирський біля дитячого пляжу в м. Дніпропетровську, побачив мобільний телефон, що знаходився на покривалі, який ОСОБА_7 визначив, як об`єкт свого злочинного посягання.

Далі ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадання чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, скориставшись тим, що оточуючі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не стежать за обстановкою навколо себе, та будучи переконаним, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, таємно, умисно шляхом вільного доступу викрав майно, яке належить ОСОБА_10 , таким чином ОСОБА_7 виконав всі дії, спрямовані на таємне викрадання чужого майна. Після чого ОСОБА_7 , бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, з викраденим майном з місця скоєння злочину намагався зникнути, однак його дії були помічені потерпілою ОСОБА_10 , та остання бажаючи повернути своє майно, стала кричати ОСОБА_7 , щоб той повернув її мобільний телефон та попрямувала в його бік. Після чого, ОСОБА_7 усвідомлюючи, що його дії перестали бути таємними та стали відкритими для оточуючих, продовжуючи скоювати умисний злочин, спрямований вже на відкрите заволодіння майном, з місця скоєння злочину намагався зникнути. Однак, потерпіла ОСОБА_10 наздогнала ОСОБА_7 та намагалась повернути свій мобільний телефон, в цей час ОСОБА_7 з метою придушення можливості до спротиву потерпілої, правою рукою схопив її за шию та штовхнув від себе таким чином поваливши потерпілу на землю, спричинивши останній фізичну біль і не спричинив тілесних ушкоджень. Далі ОСОБА_7 застосував фізичне насильство, яка не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої. Після чого ОСОБА_7 підвівся та з мобільним телефоном та з місця вчинення злочину зник у невідомому напрямку, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1151.2грн..

В апеляції прокурор не оспорюючи фактичні обставини скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення та його юридичну кваліфікацію вважає вирок суду таким, що підлягає зміні в частині призначення покарання в зв`язку з неправильним застосуванням кримінального законодавства. Просить вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.08.2015 відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання змінити, вважати засудженим ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 3 роки, з покладенням на нього обов`язків передбачених п.п.2, 3, 4 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально

виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну

місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації у кримінально-

виконавчу інспекцію. В іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який підтримав апеляцію та просив її задовольнити, а вирок суду змінити, обговоривши доводи апеляції та висловлені в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення обґрунтовані сукупністю належно одержаних по справі і ретельно досліджених судом доказів є правильними, ніким з учасників процесу не оспорюються, а тому колегія суддів не входить в їх обговорення. Судом вірно встановлені всі фактичні обставини скоєного обвинуваченим злочину.

Дії ОСОБА_7 суд обґрунтовано кваліфікував за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого (грабіж).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, журналу судового засідання в ході досудового і судового слідства були належно досліджені всі обставини справи. Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що досудове і судове слідство було проведено з дотриманням вимог КПК України, належним чином, докази зібрані по справі у законний спосіб, є достатніми та допустимими.

Що стосується обґрунтованості призначеного обвинуваченому покарання, то колегія суддів вважає, що воно судом призначене не в повній відповідності до вимог ст. 65, ст.69-1 КК України.

Як вбачається з вироку суду та журналу судового засідання, дійсно кримінальне провадження розглянуте судом в порядку ст. 349 КПК України, при цьому обвинувачений ОСОБА_7 вину у скоєнні злочину визнав повністю.

При винесенні вироку, районний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, а також дані про особу обвинуваченого: раніше не судимий, посередні характеристики та наявність пом`якшуючих покарання обставин щиросердне каяття, повне визнання своєї вини та відшкодування завданої шкоди, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Враховуючи вказані обставини, суд призначаючи покарання мав керуватися ст. 69-1 КК України, згідно якої за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої ст.66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті(санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

З урахуванням вищевказаних положень Закону, максимальне покарання, яке може бути призначене ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України повинне складати 4 роки позбавлення волі, а тому апеляція підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 408 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_11 задовольнити, вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.08.2015 відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання змінити, вважати засудженим ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 3 роки, з покладенням на нього обов`язків передбачених п.п.2, 3, 4 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації у кримінально виконавчу інспекцію.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_12 ОСОБА_13