Справа № 583/2646/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" серпня 2015 р. м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі :

головуючого ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області кримінальне провадження № 0000014 від 12.02.2015 року по обвинуваченню :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк, Волинська області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який має повну середню освіту, не одруженого, призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період Луцьким ОМВК 15.08.2014 року, підсобного робітника 2 інженерно-будівельного відділення 3 інженерно-будівельного взводу 3 інженерно-будівельної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата,

за ч. 3 ст. 407 КК України,-
встановив:

20.11.2014р. робітник підсобний 2 інженерно-будівельного відділення 3 інженерно-будівельного взводу 3 інженерно-будівельної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призивом під час мобілізації на особливий період, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, без дозволу командування військової частини, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи свій обов`язок проходити військову службу за призовом під час мобілізації, самовільно залишив місце служби - військову частину - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) Під час незаконної відсутності у військовій частині ОСОБА_4 обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби. 07.08.2015р. солдат ОСОБА_4 , усвідомивши протиправність своїх дій, добровільно з`явився до військової частини - польової пошти НОМЕР_1 , де продовжив виконання своїх службових обов`язків, тобто самовільно залишив військову частину, без поважних причин на термін понад 249 діб.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, визнав повністю та пояснив, що йому було відомо про наслідки залишення військової частини без дозволу командира, однак 20.11.2014р. самовільно покинув розташування військової частини-польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), пославшись на те, що до призиву на військову службу проживав разом з бабусею по АДРЕСА_2 , оскільки його мама померла, а батько зловживає спиртними напоями. Бабуся хворіє, тому, не попередивши командира та не отримавши його дозволу, самовільно залишив місце служби та поїхав у м. Луцьк. Усвідомивши неправильність вчинку, 06.08.2015р. добровільно повернувся в розташування військової частини. У скоєному щиро кається та прохає врахувати усі пом`якшуючі покарання обставини і його бажання продовжити службу.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні пред`явленого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорені.
Таким чином, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні злочину знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і його дії суд кваліфікує за ч. 3 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем. (в редакції Кримінального кодексу України, що діяла на час вчинення злочину)
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, його вік, визнання вини, на обліку у психдиспансері та наркодиспансері не перебуває, за місцем проживання характеризується добре, сімейний стан (померла мати, бабуся похилого віку - 85років).

До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення вперше, відсутність шкоди.
Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вважає за необхідне при призначенні покарання ОСОБА_4 перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті за даний злочин, у виді арешту, застосувавши ст. 69 КК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373-374 КПК України , суд -
ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 2 (двох) місяців арешту.
Відповідно до ч. 2 ст. 60 КК України відбування арешту здійснювати на гауптвахті.
Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного поміщення на гауптвахту.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя

Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1