Справа №590/921/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/719/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2015 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження № 0000139 від 14.06.2015 року за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_7 на вирок Ямпільського районного суду Сумської області від 05 жовтня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Павлодар, Казахстан, громадянин України, який мешкає в АДРЕСА_1

обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду надійшли апеляційні скарги від захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 , в якій ставиться питання про зміну вироку та від прокурора ОСОБА_7 , в якій ставиться питання про скасування вироку та постановлення нового.

Як встановив суд, ОСОБА_8 12 червня 2015 року близько 23 години, проник на подвір`я домоволодіння по АДРЕСА_2 , звідки викрав майно потерпілої ОСОБА_10 вартістю 400 грн.

28 червня 2015 року ОСОБА_8 близько 21 години 30 хвилин, проник в приміщення літньої кухні на подвір`ї домоволодіння по АДРЕСА_3 , звідки викрав майно потерпілої ОСОБА_11 вартістю 387,27 грн.

02 липня 2015 року ОСОБА_8 близько 20 години, проник в приміщення літньої кухні на подвір`ї домоволодіння по АДРЕСА_3 , звідки викрав майно потерпілої ОСОБА_11 вартістю 126 грн.

27 липня 2015 року ОСОБА_8 близько 09 години, проник в приміщення житлового будинку по АДРЕСА_4 , звідки викрав майно потерпілої ОСОБА_12 вартістю 482 грн.

Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України і йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання повністю приєднане невідбуте покарання за вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 20.11.2012 року у виді позбавлення волі строком 2 місяці 26 днів і остаточно визначене покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці 26 днів.

В обгрунтування поданих апеляційних скарг:

захисник ОСОБА_6 вважає, що суд допустив однобічність та неповноту судового слідства, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого. На думку апелянта, суд не врахував, що потерпілі не мають претензій до ОСОБА_8 , його стан здоров`я, те що заподіяна шкода відшкодована, а тому безпідставно не застосував вимоги ст. 69 КК України. Прохає вирок змінити, застосувати вимоги ст. 69 КК України і призначити ОСОБА_13 покарання за ст. 185 ч. 3 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, приєднавши за вимогами ст. 71 КК України невідбуте покарання за попереднім вироком у виді позбавлення волі на строк 2 місяці 26 днів.

прокурор ОСОБА_7 вважає, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_8 остаточного покарання на підставі статті 71 КК України, приєднавши невідбуте покарання у виді позбавлення волі на строк 2 місяці 26 днів, не врахувавши що ОСОБА_8 фактично був звільнений з місць позбавлення волі за ухвалою Бердичевського міськрайонного суду Житомирської області 2 червня 2015 року, фактично не відбувши 2 місяці 18 днів. Прохає вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ст. 185 ч. 3 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 20.11.2012 року у виді позбавлення волі строком 2 місяці 18 днів і остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці 18 днів.

Заслухавши доповідача про суть кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, думку прокурора, який прохає задовольнити його апеляційну скаргу, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та прокурора задоволенню не підлягають, виходячи з наступного:

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України в апеляційних скаргах не оспорюються.

Адвокат ОСОБА_6 зазначаючи в апеляційної скарзі про те, що суд допустив однобічність та неповноту судового слідства, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, фактично не зазначив в апеляційній скарзі в чому саме полягають ці порушення, яка неповнота була допущено і в чому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, тому колегія суддів позбавлена можливості перевірити вищезазначені доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 .

Крім того, відповідно до матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції було прийнято рішення щодо недоцільності дослідження доказів по справі, оскільки обставини скоєння ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а саме 4-х епізодів крадіжки чужого майна і правильність кваліфікації його дій нікім із учасників судового розгляду не оспорювалося, в тому числі і обвинуваченим ОСОБА_8 . Положення вимог ст. 349 КПК України судом було роз`яснено, яких не будь заперечень від захисника ОСОБА_6 щодо розгляду справи відповідно до вимог ст. 349 КПК України не надходило.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо безпідставного незастосування при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 вимог ст. 69 КК України, то вони на думку колегії суддів є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 69 КК України, призначення більш м`якого покарання, ніж передбачене законом є правом суду, а не його обов`язком.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цілком обґрунтовано відмовив в застосуванні ст. 69 КК України, вмотивувавши своє рішення.

При призначенні покарання суд в повної мірі дотримався вимог ст. 65 КК України, врахувавши наявність як обставин, які пом`якшують покарання так і наявність обставин, які обтяжують покарання. В повної мірі враховані і дані про особу обвинуваченого, а також і те, що він вперто не бажає стати на шлях виправлення, має п`ять не знятих та не погашених у встановленому законом порядку судимостей і знову скоїв чотири епізоди крадіжки чужого майна.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про те, що суд не визнавши в якості пом`якшуючої обставини відсутність претензій з боку потерпілих до ОСОБА_8 та його стан здоров`я виніс упереджений вирок щодо обвинуваченого є явно надуманими.

На думку колегії суддів відсутність у потерпілих претензій до обвинуваченого ОСОБА_8 не може бути розцінена, як обставина, яка пом`якшує покарання, оскільки це суб`єктивна думка потерпілого, а не ставлення самого обвинуваченого ОСОБА_8 до діяння, яке він скоїв.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цілком вірно не визнав факт відшкодування заподіяної шкоди потерпілим з боку родичів обвинуваченого, як обставиною, яка пом`якшує покарання, оскільки сам обвинувачений, як особа, яка заподіяла шкоду, ніяких дій щодо відшкодування цієї шкоди не зробив.

За таких обставин покарання, яке суд призначив обвинуваченому ОСОБА_8 є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, а також є і справедливим з огляду на обставини кримінального правопорушення і підстав для його пом`якшення, як про це ставить питання захисник ОСОБА_6 , колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, то вони є безпідставними.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, відповідно до ухвали Бердичевського міськрайонного суду Житомирської області від 25.05.2015 року на підставі ст. 81 КК України, ОСОБА_8 був звільнений умовно достроково на невітбутий строк у виді позбавлення волі строком 2 місяці 26 днів.

На думку колегії суддів суд першої інстанції не припустився помилки вирішуючи питання щодо призначення покарання за сукупністю вироків, оскільки приєднав повністю не відбуте покарання за попереднім вироком і цей не відбутий строк покарання прямо зазначений в судовому рішення.

Колегія суддів не вбачає з боку суду першої інстанції порушень вимог закону при застосуванні положень ст. 71 КК України, а не врахування судом часу фактичного звільнення ОСОБА_8 з місць позбавлення волі не може розцінюватися як неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки такій закон судом був застосований правильно.

Але, фактично ОСОБА_8 , відповідно до довідки про звільнення ( а.п.73), знаходився у Райківській ВК № 73 до 02 червня 2015 року, тому 8 днів необхідно зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 у строк відбуття покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405,407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Ямпільського районного суду Сумської області від 05 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_7 без задоволення.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 у строк відбуття покарання 8 днів позбавлення волі, строк з 25.05.2015 року до 2.06.2015 року знаходження його в місцях позбавлення волі при вирішенні питання про звільнення його умовно достроково.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 залишити тримання під вартою.

Ухвала апеляційного суду вступає в законну силу з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4