АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 2114/45/12
Справа №11/791/70/15 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2015 року листопада місяця «10» дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:
Головуючої судді:ОСОБА_2 ,
Суддів:ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
З участю прокурора: адвоката: засудженого: потерпілого: Представника потерпілого: ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні кримінальну справу за апеляціями з доповненням прокурора, що приймав участь в розгляді справи у суді першої інстанції; потерпілого ОСОБА_8 на вирок Комсомольського районного суду м.Херсона від «14» липня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком:

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянин України, уродженець м. Одеси; мешкає там же

по АДРЕСА_1 ; судимостей не має, -

засуджений за ч.2 ст.286 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. На підставі ст.75 КК України, засуджений ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки. Відповідно до ст. 76 КК України, на ОСОБА_7 покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід підписка про невиїзд ОСОБА_7 залишено до набрання вироком законної сили.

Зараховано ОСОБА_7 в строк відбуття покарання час знаходження його під вартою в період з 03.12.2011 року по 12.12.2011 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення експертиз 2420.05 гривень.

Відмовлено в задоволенні цивільного позову потерпілому ОСОБА_8 в зв`язку з добровільним відшкодуванням завданої шкоди засудженим.

Вирішене питання щодо речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 03 грудня 2011 року близько 05.50 годин, керуючи технічно справним автомобілем «Nissan Primera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Патона у напрямку площі, розташованої в районі перетину з вул. Дорофєєва м.Херсона, в порушення п.2.3 Правил дорожнього руху України, встановлюючому, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі, в порушення п.12.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого при виборі у встановлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості перевезення вантажу і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, вимог п.12.2 Правил дорожнього руху України, згідно якого, в темний час доби і в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, проявив неуважність та безпечність до виниклої дорожньої обстановки, в результаті чого виїхав за межі проїзної частини з послідуючим виїздом на площу, де стався наїзд на перешкоду у вигляді електроопори №24 міського електроосвітлення. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «Nissan Primera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 , були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: перелому склепіння та основи черепа, забоїв головного мозку, крововиливу під м`яку мозкову оболонку, крововиливу м`які покрови голови, забиті рани голови, садна тім`яної області, обличчя, гомілок і лівого коліна. Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок відкритої проникаючої черепно-мозкової травми у вигляді переломів кісток склепіння та основи черепа, забоїв головного мозку, крововиливу під м`яку мозкову оболонку.

В апеляціях:
- з доповненням, прокурор, який приймав участь в розгляді справи у суді першої інстанції, вказує на незаконність вироку внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи; істотного порушення вимог КПК України; неправильного застосування кримінального закону; невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості, привівши такі доводи: з огляду на досліджені докази, висновки суду щодо невизнання вчинення ОСОБА_7 злочину в стані алкогольного сп`яніння, вважає незаконними і такими, які не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , чітко вказали на перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння одразу після скоєного ним ДТП, що виражалося в його рухах, поведінці, різкому запаху алкоголю від нього та інших проявах; лікар-нарколог ОСОБА_12 стверджував, що знаходження ОСОБА_7 в стані сильного алкогольного сп`яніння жодного сумніву в нього не викликало, оскільки в ОСОБА_7 була порушена координація рухів; змазана мова, різкий запах алкоголю з порожнини рота, червоні шкірні покрови та інше, при цьому свідок ОСОБА_15 з достатнім практичним досвідом роботи з цього питання, є спеціалістом з визначення стану особи, звертав увагу учасників судового розгляду, що від ОСОБА_7 відходив різкий запах алкоголю, а не перегару, що є свідченням довготривалого вживання алкоголю перед оглядом, дане підтверджено проведеним дослідженням ОСОБА_7 за допомогою «Алкотестера», результати якого вказували на перехід стану середнього ступеню в стан тяжкого ступеню алкогольного сп`яніння; стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 було підтверджено лабораторними дослідженнями, але в наданому на ознайомлення висновку ОСОБА_7 відмовився ставити свій підпис за присутності двох понятих; висновки суду щодо порушення вимог Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.09.2009 року, не відповідають дійсності; посилання суду на вимоги КУпАП вважає безпідставними, оскільки чинним законодавством окремо визначено та закріплено межі, порядок притягнення до адміністративної відповідальності та кримінальної відповідальності; висновки суду про порушення вимог п.2.9 Інструкції вважає безпідставними та суперечливими, оскільки відповідно до матеріалів справи та доказам, дослідженим у судовому засіданні, слідчим по справі було вжито першочергового заходу після отримання повідомлення про ДТП та прибуття на його місце, огляд цього місця ДТП, який проводився з 07.15 годин до 09.00 годин, після чого, виявивши підстави для проведення медичного огляду водія транспортного засобу ОСОБА_7 , відповідно до вимог Інструкції, в закладах охорони здоров`я, дано вказівку уповноваженій особі Державтоінспекції МВС ОСОБА_14 забезпечити доставку ОСОБА_7 до найближчого закладу охорони здоров`я, до ХОНД його доставлено о 09.20 годин, тобто одразу після виявлення підстав для огляду водія в медичному закладі; висновки суду про порушення вимог п.2.7 Інструкції вважає необґрунтованими, оскільки п.2.9 Інструкції визначено необхідність проведення огляду водії транспортних засобів в закладах охорони здоров`я, якщо наслідком ДТП є загибель людини; вважає, що беззаперечним доказом, узгодженим з іншими дослідженими у суді доказами, є довідка з ХОНД, відповідно до якої 03.12.2011 року о 09.20 годин ОСОБА_7 був оглянутий в КУ ХОНД, в крові його виявлено 1,1 проміле алкоголю, в сечі 2,16 проміле алкоголю, поставлений діагноз: гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю, що свідчить про те, що ОСОБА_7 в момент вчинення ДТП знаходився у стані алкогольного сп`яніння, оскільки ці результати ґрунтуються на лабораторних дослідженнях крові, сечі, які засуджений особисто здав в ХОНД і це у суді підтверджено; безпідставним є висновок суду про порушення додатку №2 до Інструкції, оскільки в акті лікар ОСОБА_12 власноруч зазначив, що огляд ОСОБА_7 проводився лікарем ОСОБА_16 ; з цих же підстав висновок суду щодо відсутності у вказаному медичному документі підпису лікаря ОСОБА_12 вважає необґрунтованим; щодо відсутності підпису ОСОБА_7 у медичному висновку, то цей факт поняті засвідчили своїми підписами; не відповідає фактичним обставинам справи висновок суду щодо порушення ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, бо у судовому засіданні в ході дослідження протоколу допиту ОСОБА_7 в якості підозрюваного, з якого, окрім іншого, вбачається визнання ОСОБА_7 факт вживання алкогольних напоїв перед скоєним ним ДТП, його допитано о 15.40 годин 03.12.2011 року, і у судовому засіданні ОСОБА_7 вказав, що слідчим перед допитом йому було роз`яснено його процесуальне право мати захисника та про надання можливості залучення для захисту його прав захисника, від чого ОСОБА_7 відмовився, підписавши процесуальні документи; в ході проведення подальших слідчих дій, притягнення ОСОБА_7 в якості обвинуваченого та його допит 09.12.2011 року, він дав аналогічні покази, а тому, вважає, висновки суду щодо відсутності достатнього часу та можливості для підготовки свого захисту проти висунутого обвинувачення суперечать дослідженим доказам та не відповідають фактичним обставинам справи; виключення з обвинувачення ОСОБА_7 обставини щодо вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння, яка обтяжує покарання за ч.2 ст. 286 КК України, не відповідає фактичним обставинам справи, є порушенням ст. 372 КПК України (1960р.), неправильним застосуванням кримінального закону; звільняючи ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, суд, в порушення вимог ст.ст. 75; 77 КК України, не зазначив основного чи додаткового, посилання суду на відшкодування шкоди, завданої злочином, в значній сумі, вважає, не може бути підставою для звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, оскільки засуджений вчинив тяжкий злочин, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння; шкода, завдана злочином, є непоправною; суд порушив вимоги ст. 399 КПК України (1960р.), не виконавши вказівки суду касаційної інстанції, який визнав призначене ОСОБА_7 покарання, із застосуванням ст. 75 КК України, м`яким.

У доповненні до апеляції прокурор зазначає, що під час судового розгляду справи у суді першої інстанції, вирок якого оскаржується, було порушено право ОСОБА_7 на захист, оскільки адвокат ОСОБА_6 , в порушення вимог ст. 61 КПК України (1960р.), не мала права приймати участь у справі як захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки ОСОБА_6 знаходиться у родинних стосунках з ОСОБА_17 , який під час досудового слідства по даній справі приймав участь як прокурор, який є цивільним чоловіком адвоката ОСОБА_6 та вони мають спільну дитину, про що надані відповідні документи. Прокурор вважає це істотним порушенням вимог КПК України (1960р.). Просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати з вищезазначених підстав, а справу направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд;

- потерпілий ОСОБА_8 вважає, що до засудженого ОСОБА_7 можливо застосувати більш м`яке покарання, бо при проведенні досудового слідства по справі він свою винність та обставини скоєного злочину визнавав у повному обсязі, відшкодував завдану злочином шкоду. Просить вирок скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік; застосувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Інші учасники процесу апеляції не подавали.

Вислухавши думку прокурора, який підтримав апеляцію з доповненням прокурора у провадженні у суді першої інстанції та прохав її задовольнити та заперечував проти апеляції потерпілого ОСОБА_8 ; потерпілого ОСОБА_8 та його представника, які підтримали свою апеляцію, заперечували проти апеляції з доповненням прокурора; засудженого, який підтримав апеляцію потерпілого та заперечував проти апеляції прокурора з доповненням, просив вирок суду залишити без змін; адвоката-захисника ОСОБА_6 , яка підтримала думку свого підзахисного ОСОБА_7 , провівши судові дебати, де учасники процесу залишилися на тих же позиціях; вислухавши останнє слово засудженого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів прийшла до наступного.

Дана кримінальна справа розглядалася вдруге судом першої інстанції після скасування попереднього вироку суду касаційною інстанцією через м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання по ч.2 ст. 286 КК України, із застосуванням ст.75 КК України (ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 квітня 2014 року).

Відповідно до ст. 323 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим, і лише на тих доказах, які були розглянуті у судовому засіданні, які суд повинен оцінити за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись вимогами закону.

Згідно вимог ст. 334 КПК України, суд у мотивувальній частині обвинувального вироку повинен належним чином мотивувати своє рішення, проаналізувати та дати відповідну оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності: навести мотиви, із яких суд прийняв до уваги одні докази та відхилив інші. При цьому суд має проаналізувати фактичні дані, що містяться у показаннях свідків, потерпілого, підсудного, висновків експертів та в інших джерелах доказів, які підтверджують або спростовують обвинувачення. З названих джерел необхідно навести фактичні дані, які стосуються обставин, що доказуються. Суд наводить оцінку досліджених ним доказів на обґрунтування того, чому одні з них прийняті судом і покладені в основу висновків суду, а інші ним відхилені. Висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватися в вироку у вигляді точних та категоричних суджень, які б виключали сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. У мотивувальній частині вироку повинне бути зазначене ставлення підсудного до пред`явленого йому обвинувачення та наведена оцінка доказів, на які він посилався на свій захист.

Якщо підсудний, свідки у судовому засіданні змінили свої показання, які вони давали на досудовому слідстві або при дізнанні, суд повинен ретельно перевірити як ті, так і інші показання, з`ясувати причини зміни показань, і в результаті ретельного дослідження, дати їм у вироку належну оцінку в сукупності з іншими доказами, що є у справі.

Колегія суддів вважає, що зазначені вимоги закону суд першої інстанції при розгляді кримінальної справи щодо ОСОБА_7 в повній мірі не виконав.

Так, перевіривши у судовому засіданні матеріали справи, про що свідчить протокол судового засідання, суд взагалі не звернув уваги на покази засудженого ОСОБА_7 /а.с. 98-99, т.1/, допитаного в якості підозрюваного, в тій частині, де він показував, що на протязі вечора 02.12.2011 року та ночі 03.12.2011 року, разом з друзями зразу в кафе «Заїр», а затим в нічному клубі «Аміго» у м.Херсоні, він вживав спиртні напої; що катаючись по місту вранці з потерпілою та своїм знайомим, побачив на дорозі калюжу води, затормозив, після чого автомобіль занесло і він наїхав на електроопору та в ДТП загинула ОСОБА_18 . Після ДТП працівники міліції доставили його на освідування до Херсонського обласного наркологічного диспансеру, де за його згодою брали в нього аналіз крові та сечі. В акті його освідування було вказано, що він знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, але він цей висновок не підписав по особистим мотивам.

Суд, у вироку, не приймаючи до уваги ці покази, без обґрунтування, послався лише на порушення права на захист засудженого ОСОБА_7 .

Але такі ж саме покази ОСОБА_7 давав і при допиті його в якості обвинуваченого /а.с. 105; 112, т.1/, не заперечуючи того факту, що він вчинив дорожньо-транспортну пригоду, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, ОСОБА_7 показував, і це важливо, що в період руху автомобіля, коли вранці каталися по місту, перед ДТП, то потерпіла ОСОБА_18 спала на передньому пасажирському сидінні, де і загинула.

Не заперечував цього ОСОБА_7 і у першому судовому засіданні, і взагалі на протязі всього того судового засідання /а.с. 257-262, т.1/, в зв`язку з чим вироком суду від 18.04.2013 року /а.с. 263-267, т.1/ було встановлено, що злочин ОСОБА_7 вчинив, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння. І цей вирок касаційною інстанцією було скасовано тільки внаслідок м`якості призначеного покарання.

Згідно вироку суду першої інстанції, який оскаржується в даний час, ОСОБА_7 не визнав того факту, що в момент скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди, він знаходився в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить протокол судового засідання.

Свідок ОСОБА_19 на досудовому слідстві (і у першому судовому засіданні при розгляді справи вперше), підтвердила, що засуджений ОСОБА_7 у вказаний вище час, перебуваючи у нічному клубі «Аміго» у м.Херсоні, вживав спиртні напої /а.с. 37-38; 259, т.1/, тобто перед скоєним ним ДТП та загибеллю ОСОБА_20 . Але при допиті її в якості свідка у судовому засіданні по справі /а.с. 158, т.2/, вона свої раніше дані покази змінила, заперечуючи факт знаходження ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння, а при перевірці судом у судовому засіданні її показів, даних нею на досудовому слідстві, все-таки їх підтвердила.

Свідок ОСОБА_21 , допитаний на досудовому слідстві в якості свідка /а.с. 35-36, т.1/ та при розгляді судом даної справи вперше у судовому засіданні /а.с. 258, т.1/, не заперечував факт знаходження засудженого ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння; затим цей свідок повністю змінив свої покази у судовому засіданні, висунувши «нову версію» про те, що потерпіла ОСОБА_18 , знаходячись під час катання на автомобілі на передньому пасажирському сидінні, заважала ОСОБА_7 управляти транспортним засобом: пила пиво; розмахувала руками; голосно включала музику; відкривала вікно, на що ОСОБА_7 відволікався від водіння автомобіля, внаслідок чого сталося ДТП.

Суд прийняв змінені покази свідка ОСОБА_21 , поклавши їх до вироку, не вияснивши в нього, а чи підтримує цей свідок свої покази, дані ним на досудовому слідстві, та з яких підстав він їх змінив, хоча ці покази оголосив у судовому засіданні /а.с. 159, т.2/.

Тобто, допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_22 змінили свої покази на користь засудженого ОСОБА_7 , чому суд ніякої оцінки на дав; протиріччя у їх показах не усунув.

Приділяючи основну увагу у вироку суду Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.09.2009 року, суд помилково, на думку колегії суддів, прийшов до висновку, що були порушені вимоги цієї Інструкції, а медичні документи, які засвідчують знаходження ОСОБА_7 в момент скоєння ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, який став наслідком загибелі людини, недійсними, в той час, коли, як вказано вище, цього не заперечував навіть сам засуджений ОСОБА_7 .

А той факт, що ОСОБА_7 та свідки змінили свої покази, необхідно оцінювати як обраний спосіб захисту першим, та допомога йому в цьому другими.

Неприйняття судом до уваги показів свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_13 ; невизнання переконливими показів свідків ОСОБА_12 ; ОСОБА_11 , колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки покази всіх цих свідків у своїй сукупності і є підтвердженням того, в якому стані знаходився засуджений ОСОБА_7 одразу після скоєння ним ДТП, на що вірно посилається прокурор у своїй апеляції.

Покази свідків ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 ; ОСОБА_23 , дані ними у судовому засіданні, не викладені по суті у вироку в тому об`ємі, який необхідний для належної їх оцінки, що вбачається із протоколу судового засідання /а.с. 161; 162; 164, т.2/.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання за правилами ст. 75 КК України, судом не вказано, від якого покарання (основного чи додаткового), він звільнений, а визнання обставиною, яка пом`якшує його покарання щире каяття за вищевказаних обставин, колегія суддів ставить під сумнів.

Крім того, при розгляді даної кримінальної справи, було допущене істотне порушення вимог КПК України. Так, згідно матеріалів кримінальної справи /а.с. 263-279; 353-354; 418-420 та інші, т.1/, вироку, який оскаржується, захист прав засудженого ОСОБА_7 у суді здійснювала адвокат ОСОБА_6 . З постанови Комсомольського районного суду м.Херсона від 12.12.2011 року /а.с. 92, т.1/, апеляції на вказану постанову вбачається, що під час досудового слідства по справі як прокурор, приймав участь ОСОБА_17 , який на час досудового слідства по справі обіймав посаду старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів ОВС при провадженні дізнання та досудового слідства прокуратури Херсонської області, і він є цивільним чоловіком адвоката ОСОБА_6 , а підтвердженням наявності стосунків, властивих родинним зв`язкам, є наявність спільної дитини між ОСОБА_6 та ОСОБА_24 , про що свідчить відповідь управління державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 61 КПК України (1960р.), обставиною, яка виключає участь у справі захисника, є наявність родинних зв`язків захисника з прокурором по справі. Підставою для неможливості прийняття участі захисником в справі або ж подальше відсторонення захисника від участі в справі розглядається будь-яка ступінь родинних зв`язків, а не лише тих, які перелічені у п.11 ст. 32 КПК України (1960р.), є далекими родичами, а також інші відносини, властиві родинним зв`язкам (батьки та інші родичі чоловіка; жінка, чоловік, які не перебувають в офіційному шлюбі, але стосунки вказують на його наявність, тобто на цивільний шлюб).

Вказане є порушенням права на захист засудженого ОСОБА_7 під час судового розгляду справи щодо нього, оскільки адвокат ОСОБА_6 в порушення вимог ст. 61 КПК України (1960р.), не мала права приймати участь у справі по обвинуваченню ОСОБА_7 як захисник, що є безумовною підставою для скасування вироку суду, відповідно до ст. 370 КПК України (1960р.).

Згідно ст. 367 КПК України (1960р.), підставами для скасування судового рішення, постановленого судом першої інстанції, є: однобічність або неповнота дізнання, досудового чи судового слідства; невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи; істотне порушення кримінально-процесуального закону; неправильне застосування кримінального закону; невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

В зв`язку з цим, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 не можна визнати законним та обґрунтованим, він підлягає безсумнівному скасуванню, з направленням справи на новий судовий розгляд.

При новому розгляді справи необхідно усунути вказані недоліки та протиріччя, допущені порушення закону, повно та всебічно дослідити всі докази по справі у їх сукупності, ретельно перевірити всі доводи, викладені в апеляції прокурора з доповненням, дати їм належну правову оцінку та постановити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення.

Якщо при новому розгляді справи винність ОСОБА_7 буде доведено, не буде змінено прокурором обвинувачення, обране ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, слід вважати м`яким.

З зазначених підстав апеляція з доповненням прокурора підлягає задоволенню, а апеляція потерпілого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 365; 366 КПК України (1960 року), колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляцію з доповненням прокурора задовольнити.

Апеляцію потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Комсомольського районного суду м.Херсона від 14 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 - скасувати.

Кримінальну справу направити на новий судовий розгляд, в той же суд, в іншому складі суддів.

Ухвала не оскаржується.

Судді: три підписи

Згідно з оригіналом:
Суддя: ОСОБА_2