Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/810/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 296 (206) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.11.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіровограда кримінальне провадження № 0007976 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.06.2015 року.
Цим вироком:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який неодружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , до кримінальної відповідальності притягується вперше,
засуджено за ч. 2 ст. 296 КК України.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з середньою освітою, який неодружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_3 , такий, що немає судимостей,
засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який неодружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого:
03.07.2014 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням іспитовим строком на 1 рік,
засуджено за ч. 2 ст. 296 КК України.

Кримінальне провадження розглянуто з участю:
- прокурора ОСОБА_12 ,
- потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
- захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
- обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
ВСТАНОВИЛА:
У апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду першої інстанції щодо обвинувачених скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, через м`якість. Ухвалити новий вирок, яким визнати винними: - ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без застосування ст. 75 КК України; - ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; - ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.07.2014 року та призначити ОСОБА_8 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що покарання призначене судом ОСОБА_11 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 не відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Так, при призначенні покарання, суд не в повній мірі врахував, що ОСОБА_11 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості, винуватість у вчиненому не визнав, щиро не розкаявся, завдану потерпілим шкоду не відшкодував, відповідних висновків для себе не зробив, а тому повинен понести більш суворе покарання ніж йому призначено, тобто без застосування ст. 75 КК України.

Також, при призначенні покарання суд не в повній мірі врахував, що ОСОБА_7 і ОСОБА_8 вчинили умисне, тяжке кримінальне правопорушення, завдану потерпілим шкоду не відшкодували, винуватість у вчиненому не визнали, раніше притягувались до кримінальної відповідальності, а ОСОБА_8 скоїв злочин під час іспитового строку. Наведене, на думку апелянта, свідчить про те, що ОСОБА_7 і ОСОБА_8 належних висновків не зробили, на шлях виправлення не стали, що вказує на їх підвищену суспільну небезпечність.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 2, 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що зібрані під час досудового розслідування та досліджені судом докази ґрунтуються на припущеннях, не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України вчинене ОСОБА_7 , а також не встановлено достатніх доказів для доведення його винуватості.

Так, у вироку суд першої інстанції вказав, що показання деяких свідків розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за вчинене. При цьому, суд не виклав у вироку показань цих свідків, а показання інших свідків перекрутив.

Апелянт вважає, що під час досудового і судового розслідування не знайшла свого підтвердження кваліфікація кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 296 КК України, так як потерпілі і свідки не змогли пояснити, який саме був за предмет в руках ОСОБА_7 під час вчинення злочину.

До того ж жоден із свідків не вказав, що ОСОБА_7 спричиняв потерпілим тілесні ушкодження та вчинив дії, спрямовані на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. При цьому, коли свідок ОСОБА_16 показала суду, що ОСОБА_7 не вчиняв ніяких протиправних дій, потерпілий ОСОБА_13 її звільнив з роботи, таке його діяння внесено до ЄРДР за ч. 2 ст. 173 КК України.

На думку апелянта показання потерпілих ОСОБА_13 і ОСОБА_13 , дані під час досудового і судового розслідуванні, є суперечливими, надуманими, сумнівними і недостовірними. Висновки судово-медичних експертиз про характер і ступень тяжкості тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілих, не можуть бути допустимими доказами, так як проведені експертами, які працюють разом з потерпілою ОСОБА_13 .

Під час ухвалення вироку та кваліфікації дій ОСОБА_7 суд першої інстанції не дотримався роз`яснень п. 4,13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про хуліганство», безпідставно визнав допустимими доказами протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками і протокол слідчого експерименту із застосуванням відео зйомки, так як на думку апелянта ці слідчі дії проведено з порушенням вимог КПК України.

У апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_17 просить вирок суду першої інстанції щодо нього скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 2, 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Доводи апеляції, обвинувачений ОСОБА_17 обґрунтовує аналогічно доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 .

Крім того, обвинувачений вказав, що не згоден з цивільним позовом, так як ніяких протиправних дій не вчиняв і не наносив нікому з потерпілих тілесних ушкоджень. На думку апелянта, кримінальне провадження щодо нього сфабриковане слідчим при підтримці процесуального прокурора.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_11 скасувати, кримінальне провадження закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю у його діянні складу кримінального правопорушення.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не встановлено обставин, способу вчинення злочину, форму вини і мотивів інкримінованого ОСОБА_11 кримінального правопорушення.

Оцінюючі зібрані у справі докази, на думку захисника, суд надав перевагу показанням потерпілого ОСОБА_13 , чим порушив вимоги ст. 10, ч. 2 ст. 94 КПК України щодо рівності учасників процесу перед законом.

На думку апелянта, суд першої інстанції помилково кваліфікував дії ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 296 КК України, без урахування роз`яснень п. 4,13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про хуліганство», вважає, що в його діянні є склад кримінального правопорушення, яке підлягає кваліфікації за статтями КК України, що встановлюють відповідальність за злочини проти життя та здоров`я.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 89 КПК України, не вирішив питання недопустимості як доказу, протоколів пред`явлення осіб для впізнання, які не відповідають вимогам ст. 231 КПК України.

Крім того, захисник зазначив про хибність висновку суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення цивільного позову, так як не доведено причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_11 та шкодою, що заподіяна потерпілим. ОСОБА_13 заявлено вимоги про відшкодування шкоди, завданої іншим потерпілим, але право вимагати відшкодування шкоди вона не має, так як відсутня довіреність на представництво інтересів.

У апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції щодо нього скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 2, 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Доводи апеляції обвинувачений ОСОБА_8 обґрунтовує аналогічно доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 .

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_7 зазначили, що вимоги, викладені у апеляції прокурора нічим необґрунтовані та такі, що не знайшли свого підтвердження, а тому на їх думку, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Вироком Кіровського районного суду м. Кіровоград від 25.06.2015 року визнано винним та засуджено: - ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Відповідно до вимог ст. 75, 76 КК України ОСОБА_11 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням іспитовим строком на 2 роки та покладено обов`язки: - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; - повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; - періодично з`являтися для реєстрації в кримінально - виконавчу інспекцію;

- ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.;

- ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.07.2014 року, і остаточно до відбування призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 майнову шкоду в розмірі 1650 грн. 80 коп. та моральну шкоду в розмірі 1700 грн.
Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_11 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 визнано винними у тому, що вони, вчинили грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, а ОСОБА_7 ще й із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень за таких обставин.

24.09.2014 року приблизно о 20 год. разом з двома невстановленими під час досудового розслідування особами, перебуваючи біля приміщення крамниці «Маргарита» за адресою: АДРЕСА_5 , під час конфлікту, який виник з малозначного приводу з власником крамниці ОСОБА_13 , діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_8 умисно наніс ОСОБА_13 один удар правою рукою в область голови, від якого останній ухилився. Після чого, ОСОБА_11 наніс ОСОБА_13 один удар ногою в спину, від якого він не втримавшись на ногах, перечепився через сміттєву корзину і впав на землю. Коли ОСОБА_13 знаходився на землі на ліктьових та колінних суглобах, до нього підійшли ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та двоє невстановлених слідством осіб, і умисно, цілеспрямовано, з мотивів явної неповаги до суспільства, в присутності інших людей, показуючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, без всяких на те причин і попередження, об`єднанні єдиним умислом, стали наносити численні удари ногами та руками в область тулуба і голови потерпілого.

Своїми діями, ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та двоє невстановлених слідством осіб спричинили потерпілому ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді: ран (2) на лобі справа та зліва; синців навколо правого ока, на нижній повіці лівого ока, на лівій вушній раковині, та за лівою вушною раковиною; по боковій поверхні грудної клітини зліва (12) по передній поверхні грудної клітини (2), по боковій поверхні грудної клітини справа (5), лівому променево-зап`ясному суглобі, та садна на правому колінному суглобі, які відносяться до легких, що викликали короткочасний розлад здоров`я; перелому 8-9 ребер зліва по задне-підпахвовій лінії, які відносяться до середнього ступеня тяжкості.

Коли в конфлікт втрутились ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_18 , які намагались припинити побиття ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , діючи умисно, цілеспрямовано, з мотивів явної неповаги до суспільства, в присутності інших людей, показуючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, без всяких на те причин і попередження, наніс ОСОБА_14 удар рукою, в який тримав невстановлений предмет, заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, в область підборіддя. Від удару ОСОБА_14 впав на землю і втратив свідомість, а ОСОБА_7 підійшов до нього та наніс йому приблизно 16 ударів ногами в голову.

Своїми діями, ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді: синців навколо лівого ока з крововиливом в білкову оболонку, на лобі зліва (3), на спинці носу з права з садном, в ділянці кута нижньої щелепи справа, в ділянці носо-губного трикутника зліва, над верхньою губою зліва з крововиливом в слизову, в ділянці підборіддя зліва з саднами (3), в ділянці лівої щоки; саден в тім`яній ділянці голови (7); крововиливів в тім`яній, лобній та потиличній ділянках голови (3), садна на лівій вушній раковині та крововиливів з саднами в слизову верхньої та нижньої губи; перелому головки нижньої шелепи справа, перелому суглобової поверхні скроневої кістки, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, посттравматичного отиту справа, які відносяться до середнього ступеня тяжкості.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, діючи умисно, цілеспрямовано, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_15 один удар рукою в область грудної клітини, від якого вона не втрималась на ногах і впала на землю.

Своїми діями, ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді: саден в ділянці грудини, лівої гомілки та припухлості м`яких тканин в ділянці обох гомілково-ступневих суглобів та тильної поверхні правої ступні, які відносяться до легких.

Після чого, ОСОБА_7 , діючи умисно та цілеспрямовано з метою подальшої реалізації первинного умислу, спрямованого на грубе порушення громадського порядку, без всяких на те причин і без попередження наніс два удари кулаками обох рук в обличчя ОСОБА_13 , чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток носу, синців навколо правого та лівого ока, на спинці носу, на лівому плечі та лівому стегні, садна на лівому стегні, які відносяться до категорії легких, що викликали короткочасний розлад здоров`я.

Після чого, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_11 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли.

Заслухавши доповідача, в дебатах прокурора, який підтримав доводи апеляції, просив вирок суду першої інстанції в частині призначення обвинуваченим покарання скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, через м`якість. Ухвалити новий вирок, яким визнати винними та призначити покарання : - ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 296 КК України у виді 3 років позбавлення волі, без застосування ст. 75 КК України; - ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 296 КК України у виді 5 років позбавлення волі; - ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 296 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.07.2014 року та до відбування призначити ОСОБА_8 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Заслухавши захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_11 , які підтримали доводи своїх апеляцій та просили вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження щодо обвинувачених закрити на підставі п. 2, 3 ч. 1 ст. 284 КПК України. Заслухавши потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які підтримали апеляцію прокурора, а в задоволенні апеляцій сторони захисту просили відмовити, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора, обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 задовольнити частково з таких підстав.
Відповідно до ст. 412 КУПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

При цьому, згідно п. 7 ч. 2 цієї статті, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Отже, якщо у матеріалах кримінального провадження відсутній технічний носій інформації, на якому зафіксоване судове провадження в суді першої інстанції, і така фіксація була обов`язковою, судове рішення підлягає скасуванню.

Загальними засадами кримінального провадження, зокрема п. 20 ч. 1 ст. 7 КПК України, а також ч. 5 ст. 27 КПК України визначено, що під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно вимог ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час судового провадження є обов`язковим.

Розділом ІІІ «Інструкції про порядок роботи з технічними засобами фіксування судового засідання», затвердженої наказом ДСА України № 108 від 20.09.2012 року, секретар судового засідання перед початком роботи зобов`язаний перевірити працездатність пристроїв, провести тестування для перевірки того, що складові комплексу звукозапису (мікрофон, мікшер тощо) працюють нормально та запис іде правильно.

У разі виникнення непрацездатності, неможливості налагодження коректної роботи комплексу звукозапису, секретар зобов`язаний терміново повідомити адміністратора і суддю про такі обставини. Під час звукового запису секретар здійснює поточний контроль якості запису шляхом прослуховування через навушники, а контроль працездатності комплексу звукового запису шляхом спостереження за його станом. У разі виявлення ознак непрацездатності обладнання комплексу звукозапису, секретар доповідає судді про неможливість подальшого звукозапису судового засідання та повідомляє про це керівника апарату і адміністратора.

Проте, при перевірці матеріалів кримінального провадження, колегією суддів встановлено, що до них хоча і долучені технічні носії інформації, однак, на цих носіях відсутня фіксація судових засідань із розгляду цього кримінального провадження датовані 11.03.2015 року і 18.06.2015 року.

Відповідно до положень ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд в суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені п. 2-7 ч. 2 ст. 412 цього Кодексу.

Таким чином, колегією суддів встановлені істотні порушення процесуального закону, наявність яких тягне безумовне скасування судового рішення, а тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, але в іншому складі суддів.

При цьому, призначаючи новий судовий розгляд, колегія суддів, дотримуючись вимог ч. 2 ст. 415 КПК України не вирішує наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірності або недостовірності доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового судового розгляду кримінального провадження, суду першої інстанції слід не допустити істотних порушень, які стали підставою для скасування вироку, дослідити доводи апеляції прокурора, обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , дати зібраним у кримінальному провадженні доказам оцінку відповідно до вимог ст. 89 КПК України на їх допустимість. За наслідками судового розгляду кримінального провадження ухвалити вмотивоване, законне і справедливе судове рішення.
У разі, якщо під час нового судового розгляду, суд першої інстанції дійде висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, то при призначенні покарання, застосування до ОСОБА_11 ст. 75 КК України, або іншого виду покарання, не пов`язаного із позбавленням волі, слід вважати таким, що не відповідає ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і явно несправедливим через м`якість.

Якщо під час нового судового розгляду, суд першої інстанції дійде висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, то при призначенні покарання, застосування до ОСОБА_8 ст. 75 КК України, або іншого виду покарання, не пов`язаного із позбавленням волі, або покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки слід вважати таким, що не відповідає ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, і явно несправедливим через м`якість.

За умови, якщо під час нового судового розгляду, суд першої інстанції дійде висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, то при призначенні покарання, застосування до ОСОБА_7 ст. 75 КК України, або іншого виду покарання, не пов`язаного із позбавленням волі, або покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки слід вважати таким, що не відповідає ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, і явно несправедливим через м`якість.

У зв`язку із скасування вироку суду першої інстанції, яким обвинуваченим ОСОБА_7 і ОСОБА_8 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, запобіжний захід скасувати, звільнивши їх з під варти в залі суду.

Обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_8 і ОСОБА_7 залишити раніше обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, продовживши його дію на 2 місяці, тобто до 22.01.2016 року, поклавши на них такі обов`язки: - прибувати за першим викликом до суду у визначений час; - не залишати місце постійного проживання: ОСОБА_8 АДРЕСА_4 ; ОСОБА_7 АДРЕСА_3 ; ОСОБА_11 АДРЕСА_2 , в період часу з 19 год. до 07 год., кожному; - не відлучатися за межі м. Кіровограда без дозволу суду; - повідомляти суд про зміну місця проживання; - надавати працівникам органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою ОСОБА_11 , ОСОБА_19 і ОСОБА_7 право з`являтися в житло з вимогою надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на них обов`язків.

Роз`яснити ОСОБА_11 , ОСОБА_20 і ОСОБА_7 , що у разі невиконання, покладених на них обов`язків, до них може бути застосовано більш суворий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення від 0,25 розмірів мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

На підставі викладеного та керуючись ст. 376,404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів.

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 задовольнити частково.
Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.06.2015 року щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 296 КК України і ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 296 КК України, скасувати.

Призначити новий судовий розгляд кримінального провадження № 0007976 щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 296 КК України і ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 296 КК України в суді першої інстанції, який ухвалив вирок, але в іншому складі суду.

У зв`язку із скасування вироку суду першої інстанції, яким обвинуваченим ОСОБА_7 і ОСОБА_8 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, запобіжний захід скасувати, звільнити їх з під варти в залі суду.

Обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_8 і ОСОБА_7 залишити раніше обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, продовживши його дію на 2 місяці до 22.01.2016 року, поклавши на них такі обов`язки:

-прибувати за першим викликом до суду у визначений час;

- не залишати місце постійного проживання : ОСОБА_8 АДРЕСА_4 ; ОСОБА_7 АДРЕСА_3 ; ОСОБА_11 АДРЕСА_2 , в період часу з 19 год. до 07 год., кожному;

-не відлучатися за межі м. Кіровограда без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну місця проживання;

- надавати працівникам органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою ОСОБА_11 , ОСОБА_19 і ОСОБА_7 право з`являтися в житло з вимогою надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на них обов`язків.

Роз`яснити ОСОБА_11 , ОСОБА_20 і ОСОБА_7 , що у разі невиконання, покладених на них обов`язків, до них може бути застосовано більш суворий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 розмірів мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4