печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2014 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва:ОСОБА_1 ,
при секретарі:ОСОБА_2 ,
за участю:
особи, яка подала скаргу:не з`явився,
прокурора:не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність службової особи Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 (далі особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 ) звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність службової особи Генеральної прокуратури України (далі прокурор), яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР).

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначає, що він звернувся до Генеральної прокуратури України із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 375 КК України, суддями Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , проте, в порушення ст.. 214 КПК України, остання відомості за заявою до ЄРДР не внесла, а направила заяву до Прокуратури міста Києва.

Особа, яка подала скаргу, в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином, причини неявки невідомі.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника.

Разом з тим, оскільки ОСОБА_3 про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, проте, в судове засідання не з`явився, а слідчий суддя позбавлений можливості забезпечити його явку, враховуючи строк розгляду скарги під час досудового розслідування, встановлений КПК України, слідчий суддя визнав можливим розглянути скаргу за відсутності особи, яка подала скаргу.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду провадження за скаргою повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.

Оскільки, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, слідчий суддя визнав можливим розглянути скаргу за відсутності прокурорів, бездіяльність яких оскаржується.

Згідно ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксування провадження технічними засобами не здійснювалось.

Перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що у задоволені скарги слід відмовити, враховуючи наступне.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до Генеральної прокуратури України із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 375 КК України, суддями Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Частиною 4 ст. 214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

Відтак, слід розмежовувати поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України та поняття зареєструвати (прийняти) відповідну заяву, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК України.

Так, заява ОСОБА_3 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 375 КК України, суддями Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 була зареєстрована Генеральною прокуратурою України.

Разом з тим, Генеральна прокуратура України листом від 11.11.2014 року за підписом Начальника відділу управління наглядової діяльності у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури ОСОБА_7 вказану заяву направила за підслідністю, відповідно до ст.. 218 КПК України, до Прокуратури м. Києва про що ОСОБА_3 було повідомлено.

Згідно ч. 1 ст. 218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Аналогічні норми закріплені у Положенні про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженому наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року, відповідно до п. 2.6 якого, облік кримінальних правопорушень, осіб, які їх учинили, проводиться за територіальним принципом його вчинення (юрисдикцією місця вчинення кримінального правопорушення).

Згідно п. 3.6 Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 03.12.2012 року № 125, заяви, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення, що віднесені до підслідності органів прокуратури та надійшли на розгляд прокуратур АРК, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратур на правах обласних, Генеральної прокуратури України, керівниками підрозділів апаратів направляються для організації досудового розслідування з дотриманням територіального принципу до прокуратури відповідного рівня.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, оскільки в заяві ОСОБА_3 мова йде про вчинення, на думку останнього, кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 375 КК України, суддями Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , то, направляючи вказану заяву за підслідністю до Прокуратури м. Києва Генеральна прокуратура України діяла в межах наданих їй повноважень, згідно норм чинного законодавства.

При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений цим Кодексом.

Згідно ст.. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Системний аналіз положень ч. 1 ст. 214 КПК України, статтей 2, 11 КК України дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Отже, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Заява ОСОБА_3 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 375 КК України, суддями Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочин, оскільки у ній не наведено даних про вчинення діяння, яке містить ознаки злочину та є суспільно небезпечним. Більш того, заява стосується професійної діяльності суддів, відтак, може розцінюватись як тиск на суддів.

Стаття 126 Конституції України гарантує незалежність і недоторканність суддів. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Згідно ст.. 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суди здійснюють правосуддя самостійно. Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняється.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що скарги на дії суддів можуть бути подані до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Вищої ради юстиції України.

Аналізуючи викладене, скарга ОСОБА_3 на бездіяльність службової особи Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, є необґрунтованою та в її задоволені слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 303, 306, 307, 309, 336 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність службової особи Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1