АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 182/1967/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/482/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 02 вересня 2015 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2015 року, у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- остання судимість 23.10.2013 року Нікопольським міськрайонним судом, Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, якого визнано винним та засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 1 день.

Питання з речовими доказами вирішене.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_7

обвинувачений - ОСОБА_6

захисник - ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного обвинуваченому покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 71 КК України 3 роки 5 місяців позбавлення волі.

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2015 року ОСОБА_6 було визнано винним та засуджено за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за наступних обставин.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 , 26.02.2015 року, приблизно о 17.00 год., знаходячись в квартирі своєї матері, ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю останньої, викрав належну їй електричну швейну машинку «Тула», вартістю 300 грн., механічну соковижималку «Мотор Січ СБЧ-1», вартістю 100 грн., електричку вафельницю «Ласунка ЕВ-1», вартістю 300 грн., механічну м`ясорубку «Мотор Січ 1МЧ-С-1», вартістю 100 грн. та алюмінієву сковорідку «Granchio EcoPan 88063», вартістю 100 грн., спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 900 грн. Викраденим майним розпорядився на власний розсуд.
18.03.2015 р. приблизно о 15:30 год., обвинувачений ОСОБА_6 знаходячись в приміщені магазину «Стиляжка», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Шевченка, 190, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, умисно, таємно, повторно викрав дитячий спортивний костюм «Адідас», вартістю 450 грн., що належить ОСОБА_10 , спричинивши тим самим потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму. З місця вчинення злочину зник. Викраденим розпорядився на власний розсуд.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального правопорушення та кваліфікацію дій обвинуваченого, посилається на те, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст.65 КК України, призначив обвинуваченому занадто м`яке покарання. Так, ОСОБА_6 вчинив злочин, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості. При цьому, обвинувачений будучи неодноразово судимим за вчинення злочинів проти власності скоїв злочини в період іспитового строку за попереднім вироком, яким його також засуджено за крадіжку. Матеріальна шкода потерпілій не відшкодована. Крім того, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме ст.73 КК України, яка забороняє призначення кримінального покарання в днях.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав та просив колегію суддів задовольнити їх в повному обсязі, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 які заперечував проти доводів апеляційної скарги та просили вирок суду залишити без змін, як законний та обґрунтований, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , було здійснено на підставі положень ч.3 ст.349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції дотримався вимоги змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого, і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оскаржувались, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.
На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ст. 404 ч.1 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувались і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.1 КПК України, докази не досліджувались.
Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України, в апеляційній скарзі прокурором також не оскаржується.

Згідно з частинами 1 і 2 ст. 409 КПК України, при вирішенні питання про наявність підстав для скасування або зміни судового рішення суд апеляційної інстанції в даному провадженні має керуватися статтями 412 - 414 КПК України. Відповідно до змісту вказаної норми закону, підставами для скасування або зміни зазначеного вироку суду першої інстанції в апеляційному порядку є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції стосовно обраної ОСОБА_6 міри кримінального покарання грунтується на загальних засадах призначення покарання.

Так, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Згідно ч. 2 цієї статті особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

За змістом наведеного вище, призначаючи обвинуваченому покарання, суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини, за яких його скоєно, форму вини, наслідки скоєного діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення цієї особи до вчинених дій та інші обставини справи, які впливають на дотримання відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України.

Між тим, доводи прокурора про неправильне застосування судом кримінального закону при призначенні покарання обвинуваченому є слушними.

Згідно з вимогами ст. 73 КК України, строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. Призначення покарання у днях кримінальним законом не передбачено. Обчислення строків покарання у днях допускається лише при заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення.

Всупереч зазначених вимог закону, вироком суду було призначено ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України у роках та днях.

За таких обставин, вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2015 року відносно ОСОБА_6 підлягає зміні в частині призначеного обвинуваченому покарання, у зв`язку з неправильним застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, на підставі ст. 413 КПК України.
Обговорюючи питання про призначення покарання ОСОБА_6 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, стан здоров`я обвинуваченого, який страждає на тяжкі хронічні захворювання, та вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, а остаточне покарання визначене на підставі ст.71 КК України, в розмірі, який визначив суд першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції задовольнити частково, а вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2015 року відносно ОСОБА_6 змінити в частині призначеного йому покарання.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.10.2013 року, у вигляді 6 місяців позбавлення волі, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 10 (десять) днів.
В решті вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

На судові рішення судів першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4