Справа № 1/1312/30/12 Головуючий у 1 інстанції: Г.Б. Жовнір
Провадження № 11/1390/546/12 Доповідач: Гончарук Л. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2012 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Гончарук Л.Я.

суддів Белени А.В., Грищука В.О.

з участю прокурора Ковальчука Т.О.

захисника-адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_2 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_1 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 16 березня 2012 року,

встановила:

цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Федерація, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, неодруженого, працюючого вантажником у ВАТ "Іскра", інваліда 3-ї групи, раніше не судимого,

засуджено за ст. 121 ч.1 КК України на пять років позбавлення волі.

Запобіжний захід змінений з підписки про невиїзд з постійного місця проживання на взяття під варту із зали суду і строк відбуття покарання обчислюється з 16 березня 2012 року.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_2 09 вересня 2010 року близько 18 год. 15 хв., перебуваючи на вул. Запольської, 25 у м. Львові, з метою помсти за неодноразові образи, умисно наніс декілька ударів ножем в ділянку тулуба ОСОБА_3 та ОСОБА_4 В наслідок завданих ударів потерпілому ОСОБА_3 було завдано чотири ножових поранення, два з яких проникли в черевну порожнину з ушкодженням печінки та шлунку, і відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Дві інші колото-різані рани ОСОБА_3 завдані в ділянці живота та грудей відносяться до легкого тілесного ушкодження. Потерпілому ОСОБА_4 було завдано п'ять ножових поранень, два з яких з проникненням в черевну порожнину та ушкодженням печінки, і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Крім цього ще два поранення були завдані в ділянці грудної клітки та одне в ділянці попереку, кожне з наведених поранень являється колото-різаним та відноситься до легкого тілесного ушкодження.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 покликається на те, що вирок суду необґрунтований, незаконний та не відповідає обставинам справи.

Вважає, що судом не було взято до уваги, що 09 вересня 2010 року на вул. Запольської, 25 у м. Львові він без причини був підданий нападу з боку ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які спричинили йому тілесні ушкодження. І він, захищаючись, наніс декілька ударів ножем кожному.

Зазначає, що були свідки цих подій, зокрема ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та інші, які не були допитані по справі.

Просить вирок скасувати та направити справу на додаткове розслідування прокурору Личаківського району м. Львова.

В доповненні до апеляції просить провести нове досудове слідство, перекваліфікувати його дії на ст. 124 ч.1 КК України, притягнути винних у дачі неправдивих свідчень, опитати мешканців вул. Запольської та свідків.

В апеляції захисник-адвокат ОСОБА_1 покликається на те, що вирок суду є незаконним і таким, що підлягає скасуванню в зв'язку однобічністю та неповнотою досудового та судового слідства, а також в зв'язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, а кримінальна справа підлягає поверненню прокурору для організації проведення додаткового розслідування.

Зазначає, що об'єктивність показів ОСОБА_8 як на досудовому слідстві, так і в суді підтверджується його заявою від 09 вересня 2010 року в Личаківський РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області про напад на нього з клопотанням про притягнення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до відповідальності (а.с.13), актом судово-медичного освідування ОСОБА_8 №2330 від 10 вересня 2010 року (а.с.16) та аналогічним висновком судово-медичної експертизи (а.с.75), згідно якого в ОСОБА_8 виявлено рану в тім'яній ділянці голови, синець в ділянці лівого плечового суглобу, які утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 09 вересня 2010 року, судово-медичних даних про утворення тілесних ушкоджень внаслідок падіння на площину немає.

Звертає увагу, що свідками подій були сусіди - ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10 та інші, які по справі допитані не були, хоча ОСОБА_8 їх називав ще на досудовому слідстві.

Вважає, що з метою забезпечення вимог ст. 22 КПК України вказані особи підлягають обов'язковому допиту, а також допиту підлягає ОСОБА_11 (а.с.6), який повідомив правоохоронні органи про злочин. Враховуючи, що потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 неодноразово судимі, і з заявою ОСОБА_3 в міліцію звернувся лише 21 вересня 2010 року (а.с.20), а ОСОБА_4 зробив аналогічного змісту усну заяву цього ж дня (а.с.28) , то про відомі обставини отримання ними тілесних ушкоджень слід допитати лікуючих лікарів, які оглядали їх при поступленні в лікарню.

Крім цього вважає, що з метою перевірки механізму отримання ними тілесних ушкоджень, необхідно також провести відтворення обстановки та обставин подій з кожним з потерпілих.

Також зазначає, що судом при винесенні вироку не було визнано пом'якшуючою обставиною та не враховано висновок стаціонарної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_2 про те, що він в даний час психічним захворюванням не страждає, виявляє ознаки розумової відсталості в ступені помірковано-вираженої дебільності з емоційно-вольовими розладами, що не позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період інкримінованих йому дій хронічним психічним захворюванням, недоумством , тимчасовим розладом психічної діяльності чи іншим хворобливим станом психіки не страждав, але також виявляв ознаки розумової відсталості в ступені помірковано-вираженої дебільності з емоційно-вольовим розладом. А тому наявні у нього психічні порушення мали значний вплив в період інкримінованих йому дій на адекватну оцінку ситуації, усвідомлення власного місця і ролі в цій ситуації призвели до зниження конкретно своєї поведінки та здатність її реагування, тобто ОСОБА_8 в період інкримінованих йому дій не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с.164-166).

Просить вирок скасувати та повернути кримінальну справу прокурору Личаківського району м. Львова для організації додаткового розслідування.

Керуючись ст.ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

вирок

Головуючий

Судді