Єдиний унікальний номер 722/1359/15-к
Номер провадження 1-в/722/221/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 серпня 2015 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

представника СВК-67: ОСОБА_4

та засудженого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Сокирянської виправної колонії №67 клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 19.08.2015 року звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище клопотанням про звільнення засудженого умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.

Клопотання мотивував тим, що засуджений ОСОБА_5 засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину; на даний час фактично відбув більше двох третин строку покарання, призначеного судом; характеризується позитивно; працевлаштований; за час відбування покарання здобув спеціальність «електрогазозварювальник 2-го розряду»; заохочувався; вину у вчиненому злочині визнає.

З наведених підстав вважає, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, у зв`язку з чим просив застосувати щодо засудженого ст.81 КК України та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав та з наведених у ньому підстав просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 та представник виправної колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання та просили у його задоволенні відмовити, оскільки вважають, що засуджений ОСОБА_5 на даний час не досяг необхідного ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України.

Розгляд клопотання проводився за відсутності захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 та голови спостережної комісії ОСОБА_7 , які подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому, адвокат ОСОБА_6 клопотання підтримав, а голова спостережної комісії ОСОБА_7 не заперечував проти його задоволення.

Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши письмові матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.

Частиною 3 статті 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.

Так, вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.07.2012 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.186, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_5 , згідно вироку суду, відраховується з 20.07.2012 року. При цьому, зараховано йому у строк відбування покарання термін перебування під вартою з 19 по 20.04.2012 року. Відповідно кінець строку відбування засудженим покарання 19.01.2017 року.
Станом на час розгляду судом клопотання засуджений ОСОБА_5 фактично відбув 3 роки 1 місяць 8 днів позбавлення волі, тобто більше двох третин строку покарання, призначеного судом за вчинення умисного тяжкого злочину.
Невідбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання у виді позбавлення волі станом на час розгляду судом клопотання становить 1 рік 4 місяці 22 дня.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 20.07.2012 року. В Сокирянську виправну колонію №67 засуджений прибув 16.09.2012 року.
Як вбачається із довідки про заохочення і стягнення на засудженого та матеріалів особової справи, за час перебування в слідчому ізоляторі м.Луцьк засуджений ОСОБА_5 порушень вимог режиму не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав. За час перебування в Сокирянській виправній колонії №67 засуджений ОСОБА_5 за порушення встановленого режиму відбування покарання в 2-х випадках у 2012 році та в 2-х випадках у 2014 році притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені в установленому законом порядку. В подальшому, за сумлінне відношення до праці по підсумкам 3-го кварталу 2014 року засуджений ОСОБА_5 правами начальника відділення 19.01.2015 року був заохочений у вигляді подяки.
Згідно довідки відділу організації та нормування праці №594 від 25.08.2015 року та особової справи встановлено, що з моменту прибуття до установи засуджений ОСОБА_5 працевлаштований на підприємстві установи в якості вибірника-складальника каменю стінового у гірничій дільниці №1. З січня по квітень 2013 року до будь-яких оплачувальних робіт засуджений ОСОБА_5 не залучався. При цьому, як встановлено із досліджених матеріалів особової справи засудженого, від виконання будь-яких робіт в даний період часу останній не ухилявся та не відмовлявся.
З травня 2013 року по даний час засуджений ОСОБА_5 працевлаштований в якості вибірника-складальника каменю стінового у гірничій дільниці №1, встановлені змінні завдання в переважній більшості виконує на 100%.
Крім цього, судом встановлено, що у відповідності до ч.5 ст.118 КВК України, засуджений ОСОБА_5 , окрім оплачуваних робіт, в добровільному порядку бере участь у роботах з благоустрою установи, розуміє необхідність їх виконання.
Відповідно до ч.1 ст.118 КВК України засуджені до позбавлення волі мають право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції. Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.
Отже, виходячи із вказаної норми закону, обов`язок щодо створення відповідних умов для праці та працевлаштування засудженого покладено виключно на адміністрацію установи виконання покарання.

Оскільки встановлено, що засуджений ОСОБА_5 від виконання будь-яких робіт в період часу з січня по квітень 2013 року не ухилявся та не відмовлявся, суд, виходячи із змісту ч.1 ст.118 КВК України, вважає необгрунтованими посилання адміністрації установи щодо відсутності звернень засудженого з приводу працевлаштування.
Як вбачається із дослідженої в судовому засіданні характеристики на засудженого ОСОБА_5 від 25.08.2015 року, останній в цілому характеризується позитивно, до виконання поставлених змінних завдань намагається ставитися відповідально, порушень пожежної безпеки і безпеки праці не допускає, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи виконує законні вимоги представників установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими ОСОБА_5 не конфліктний, вживчивий, має охайний зовнішній вигляд, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд та використовує лише за призначенням. Соціально-корисні зв`язки на волі засуджений ОСОБА_5 підтримує з рідними шляхом листування, телефонних розмов, побачень, отримання передач і посилок.
За період відбування покарання засуджений ОСОБА_5 в навчальному центрі, який функціонує при установі, здобув спеціальність «електрогазозварник 2-го розряду», про що йому видано відповідне свідоцтво серії НОМЕР_1 від 26.06.2015 року.
З наведених вище підстав суд не погоджується із доводами прокурора та представника виправної колонії з приводу того, що засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, із урахуванням особи засудженого ОСОБА_5 , зокрема процесу позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, суд приходить до висновку, що останній за час відбування покарання у виді позбавлення волі своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці цілком довів своє виправлення, а тому заслуговує бути звільненим від подальшого відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.07.2012 року, умовно-достроково на невідбутий строк 1 (один) рік 4 (чотири) місяці 22 (двадцять два) дня.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_5 , що відповідно до ч.4 ст.81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст.71,72 КК України.

Копію цієї ухвали для виконання надіслати Сокирянській виправній колонії №67 ВДПтС України в Чернівецькій області та для відома Луцькому міськрайонному суду Волинської області.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя Сокирянського районного
суду Чернівецької області ОСОБА_1