Справа № 638/1/15-к
Провадження № 1-кс/638/31/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.01.2015р. слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу адвоката ОСОБА_4 з приводу незаконного затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борки, Нововодолазського району, Харківської області, громадянина України, раніше не судимого, працюючого вантажником на Кондитерській фабриці «Харків`янка», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного за ч.3 ст. 407 КК України,-

встановив:

02.01.2015 р. адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою з приводу незаконності затримання ОСОБА_5 , підозрюваного за ч. 3 ст.407 КК України і звільнення його з-під варти.

Зі скарги вбачається, що 31.12.2014 р. о 18-00 год. в кв. АДРЕСА_2 військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 було затримано ОСОБА_5 і доправлено до Військової прокуратури Харківського гарнізону, де старшим прокурором ОСОБА_3 складено протокол затримання.

Адвокат не згоден з діями прокурора, оскільки при затриманні не дотримано вимог ч.1 ст. 208 КПК України, не дотримано умов ст.190 КПК України щодо попереднього дозволу на затримання, порушено порядок складання протоколу оскільки обставини, викладені в протоколі, не підтверджуються належними доказами, не враховано статус його підзахисного ОСОБА_5 .

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав скаргу, просив її задовольнити з підстав, зазначених у скарзі.

ОСОБА_5 підтримав вимоги свого захисника.

Старший прокурор Військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення скарги і пояснила, що 03.12.2014 р. було розпочато кримінальне провадження №0000445 за фактом нез`явлення без поважних причин до місця служби військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 26.12.2014 у зв`язку з неможливістю встановлення його місцезнаходження останньому було надіслано повідомлення про підозру і оголошено його розшук.

31.12.2014 р. було встановлено його місцезнаходження, о 18-00 год. затримано і направлено до військової прокуратури де складено відповідний протокол затримання. У зв`язку з поганим самопочуттям ОСОБА_5 було викликано машину невідкладної допомоги і доправлено його до лікарні, 01.01.2015 р. його було переведено до госпіталю, де встановлено, що він госпіталізації не потребує і може проходити амбулаторне лікування. ОСОБА_5 був повернутий до кімнати тимчасово затриманих, з ним проведено необхідні слідчі дії і 02.01.2015 р. підготовлено необхідні документи про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, які передано до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Заслухавши учасників судового засідання, суд вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 з 06.08.2014 р. У зв`язку з хворобою з 24.09.2014 р. він проходив лікування у різних медичних установах. 13.11.2014 р. він отримав висновок військово-лікарської комісії від 30.10.2014 р. про те, що він є обмежено придатним до військової служби. Вважаючи себе таким, що підлягає комісуванню з військової служби, до місця своєї служби не з`явився, надіславши у військову частину відповідні медичні документи, які самі по собі не могли бути підставою для його комісування з військової служби. Очикуючи відповідного рішення ОСОБА_5 продовжував проживати за місцем своєї реєстрації.

Відносно нього, було розпочато досудове розслідування з приводу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КПК України, у зв`язку з чим оголошено його розшук. 31.12.2014 р. його було затримано. 02.01.2015 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова надіслано матеріали про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Зазначені обставини учасники судового засідання не оспорювали.

Таким чином ОСОБА_5 було затримано без попереднього дозволу слідчого судді військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з підозрою у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КПК України.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 208 КПК України. Уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:
1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;
2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.
Ч.3 ст.407 КК України передбачає кримінальну відповідальність у вигляді позбавлення волі строком від 2 до 5 років за самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцями.

Данний злочин вважається закінченим з моменту з`явлення відповідної особи до військової частини, іншого компетентного закладу, або затримання цієї особи у зв`язку з незаконним залишенням військової частини.

Фактично ОСОБА_5 залишив військову частину ще у вересні 2014 р. з поважних причин за станом свого здоров`я, але отримавши 13.11.2014 р. висновок лікарської комісії про стан свого здоров`я, він зобов`язаний був повернутися до місця військової служби, але цього не зробив.

Не вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, суд вважає, що його дії мають ознаки цього злочину, тому приходить до висновку, що ОСОБА_5 було затримано під час підозри у вчиненні зазначеного злочину, що відповідає вимогам п.1 ч.1 ст.208 КПК України. При цьому строки затримання, встановлені ст. 211 КПК України, на час розгляду скарги - не порушено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 206,208,211,309 КПК України,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 з приводу незаконного затримання ОСОБА_5 , підозрюваного за ч. 3 ст.407 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

ОСОБА_6 .