Провадження № 1-кс/201/9995/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 10 липня 2015 року про закриття кримінального провадження №0001117 від 25.06.2015, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просять скасувати постанову про закриття кримінального провадження № 0001117.

В обґрунтування доводів скарги посилаються на те, що рішення про закриття кримінального провадження про вчинення кримінального правопорушення прийнято фактично без проведення належного досудового розслідування.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали заяву, в якій просиили скаргу задовольнити та розглянути її за їх відсутності, що з урахуванням ч. 6 ст. 9 КПК України, дозволяє суду застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі скаржників, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Прокурор або слідчий у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд, дослідивши матеріали скарги та матеріали досудового розслідування №0001117, приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий, прокурор, суд зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно із ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 чинного кримінального процесуального закону слідчий та прокурор за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 10 липня 2015 року кримінальне провадження №0001117, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 червня 2015 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, було закрито у зв`язку з відсутністю в діяннх працівників прокуратури Індустріального району м. Дніпропетровська складу кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально процесуального закону прокурором не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження від 10 липня 2015 року не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування.

За змістом постанови про закриття кримінального провадження від 10 липня 2015 року висновок про встановлення відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України прокурор обґрунтував тим, що під час досудового розслідування кримінального провадження не було встанолено даних, які б свідчили про наявність в діях співробітників прокуратури Індустріального району м. Дніпропетровська. Проте, суд вважає, що органом досудового розслідування не було дотримано вимог ст.ст. 9, 91, 110 КПК України, оскільки висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі були зроблені передчасно, без належної перевірки обставин викладених в заявах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та не надавши відповідної оцінки доказам, які були здобуті під час проведення досудового розслідування у всій їх сукупності.

Про необґрунтованість постанови прокурора від 10 липня 2015 року також свідчить те, що оскаржувана постанова не містить аналізу та належної оцінки здобутим під час досудового розслідування доказам та не містить спростування заявлених скаржниками відомостей та обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що прокурором під час досудового розслідування кримінального провадження № 0001117, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 червня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, не були дотримані вимоги чинного кримінально процесуального закону щодо всебічності та повноти, що в свою чергу робить необґрунтованою відповідну постанову від 10 липня 2015 року, яка на підставі цього підлягає скасуванню.

Крім того, враховуючи поважність причин пропуску строку для звернення до слідчого судді з вказаною скаргою, суд вважаю за необхідне поновити скаржникам строк для подання скарги про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 303-307, 369, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 строк для подання скарги.

Скаргу задовольнити.

Постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 10 липня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0001117 від 25.06.2015 скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0001117, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.06.2015, направити до прокуратури Дніпропетровської області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1