ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА 5-2135км15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів cудової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальної справи за касаційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Березівського районного суду Одеської області від 06 травня 2015 року та на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2015 року
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою старшого дільничного інспектора міліції Березівського районного відділу ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_6 від 06 березня 2010 року у порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відмовлено на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (1960 року), у зв`язку з відсутністю у їх діях складу злочину, передбаченого ст. 296 КК України. Цією ж постановою матеріали щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_7 направлено до Березівського районного суду для вирішення питання про притягнення їх до адміністративної відповідальності за ст. ст. 173, 185 КУпАП.
Не погоджуючись із висновками дільничного інспектора міліції у частині наявності у її діях ознак адміністративних правопорушень, ОСОБА_5 10 березня 2010 року оскаржила постанову від 06 березня 2010 року про відмову в порушенні кримінальної справи до суду у порядку ст. 236-1 КПК України (1960 року).
Постановою судді Березівського районного суду Одеської області від 06 травня 2015 року скаргу ОСОБА_5 на постанову від 06 березня 2010 року залишено без задоволення.
Відмовляючи у задоволенні скарги, суд виходив із того, що аналогічна за змістом скарга ОСОБА_5 вже була предметом судового розгляду та постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 04 лютого 2013 року, залишеною без зміни ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 06 березня 2013 року, залишена без задоволення. На підставі наведеного суд дійшов висновків, що всі питання, поставлені ОСОБА_5 у скарзі від 10 березня 2010 року, вирішені судовими рішеннями, що набрали законної сили.
Ухвалою колегії суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2015 року постанову судді Березівського районного суду Одеської області від 06 травня 2015 року залишено без зміни.
У касаційній скарзі ОСОБА_5 , посилаючись на істотні порушення кримінально-процесуального закону, порушує питання про скасування судових рішень і направлення матеріалів за її скаргою на новий судовий розгляд. Мотивуючи свої вимоги, автор скарги вказує на незаконність постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 04 лютого 2013 року та ухвали Апеляційного суду Одеської області від 06 березня 2013 року, на які Березівський районний суд послався у постанові від 06 травня 2015 року в обґрунтування власних висновків. ОСОБА_5 наголошує, що Комінтернівський районний суд поклав в основу прийнятого рішення висновки Березівського районного суду, викладені у постанові від 31 березня 2010 року про залишення без задоволення її скарги, яка є предметом розгляду у даному провадженні. Проте, як зазначається у касаційній скарзі, станом на лютий-березень 2013 року постанова Березівського районного суду від 31 березня 2010 року не набрала законної сили, а у подальшому була скасована ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 02 березня 2015 року, тобто не могла мати для суду преюдиційного значення. Апеляційний суд, на думку ОСОБА_5 , не здійснив належної перевірки аналогічних доводів, викладених у її апеляції, і помилку суду першої інстанції не виправив.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка вважала касаційну скаргу безпідставною і просила залишити судові рішення без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.
З оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що вона винесена з дотриманням вимог ст. 236-2 КПК України (1960 року), є законною і обґрунтованою. Висновки суду про відсутність правових підстав для задоволення скарги ґрунтуються на вимогах кримінально-процесуального закону.
Як убачається з матеріалів справи, постановою Березівського районного суду Одеської області від 31 березня 2010 року скаргу ОСОБА_5 на постанову від 06 березня 2010 року про відмову в порушенні кримінальної справи, яка є предметом розгляду у даному провадженні, було залишено без задоволення (а. с. 19).
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 02 березня 2015 року постанову Березівського районного суду від 31 березня 2010 року скасовано з направленням справи на новий судовий розгляд (а. с. 106-108).
Постанову Березівського районного суду від 06 травня 2015 року винесено за результатами нового судового розгляду даної скарги.
Водночас, ОСОБА_5 зверталася до Березівського районного суду ще з однією скаргою на цю ж постанову про відмову в порушенні кримінальної справи з аналогічних підстав, в якій, крім зазначеної постанови, додатково оскаржувала складений щодо неї протокол про адміністративне правопорушення.
Постановою Березівського районного суду від 02 квітня 2010 року, залишеною без зміни ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 08 липня 2010 року, у відкритті провадження за вказаною скаргою було відмовлено.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2011 року зазначені судові рішення скасовано, а матеріали справи направлено на новий судовий розгляд (а. с. 172-173).
У подальшому судові рішення, прийняті щодо названої скарги, неодноразово скасовувалися в апеляційному порядку з направленням справи на новий судовий розгляд.
Після скасування постанови Березівського районного суду від 13 березня 2012 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 голова Апеляційного суду Одеської області змінив підсудність даної справи і направив її на розгляд до Комінтернівського районного суду Одеської області.
Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 04 лютого 2013 року, залишеною без зміни ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 06 березня 2013 року, скаргу ОСОБА_5 на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 06 березня 2010 року залишено без задоволення (а. с. 154-159).
У касаційному порядку зазначені постанова й ухвала не оскаржувались і не скасовані.
Виходячи з наведеного, суд дійшов обґрунтованих висновків, що всі питання, поставлені у скарзі ОСОБА_5 від 10 березня 2010 року, які підлягали вирішенню судом у порядку ст. 236-2 КПК України (1960 року), вже вирішені судовими рішеннями, що набрали законної сили.
Процесуальними повноваженнями перевіряти законність і обґрунтованість таких рішень, прийнятих за результатами розгляду іншої скарги, суд у межах даного провадження не наділений.
Повторного розгляду судом скарги на ту саму постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, поданої тією ж особою з тих самих підстав, Кримінально-процесуальним кодексом України (1960 року) не передбачено і такі дії суду суперечили б принципу юридичної визначеності.
Крім цього, як убачається зі змісту скарги, законність і обґрунтованість висновків дільничного інспектора міліції про відсутність у її діях складу злочину та підстав для порушення кримінальної справи ОСОБА_5 не оспорювала (а. с. 1-4).
Автор скарги не погоджувалася з відповідною постановою лише у частині направлення за належністю адміністративних матеріалів щодо неї. Однак рішення органу дізнання у відповідній частині не стосується питань, які підлягають вирішенню у кримінальному судочинстві, та саме по собі не породжує правових наслідків у виді притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Така відповідальність реалізується на підставі постанови суду чи іншого уповноваженого органу (посадової особи) про визнання особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, що може бути оскаржена у порядку, передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції, у межах повноважень, передбачених ч. 3 ст. 236-2 КПК України (1960 року), прийняв законне й обґрунтоване рішення про залишення скарги на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи без задоволення.
Колегія суддів апеляційного суду, перевіряючи справу за апеляцією ОСОБА_5 на постанову місцевого суду, ретельно перевірила викладені в ній доводи, аналогічні наведеним у касаційній скарзі.
За результатами апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого суду, виклавши своє рішення в ухвалі, яка відповідає вимогам ст. ст. 377, 382 КПК України (1960 року).
Оскільки порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б безумовно тягнули скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій не встановлено, касаційна скарга ОСОБА_5 має бути залишена без задоволення, а судові рішення без зміни.
Керуючись ст. ст. 394-396 КПК України (1960 року), п. п. 11, 15 розділу ХІІ КПК України, колегія суддів -
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Березівського районного суду Одеської області від 06 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 27 травня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_5 на постанову старшого дільничного інспектора міліції Березівського районного відділу ГУ МВС України в Одеській області від 06 березня 2010 року про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_7 за ст. 296 КК України та направлення матеріалів щодо них для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. ст. 173, 185 КУпАП залишити без зміни.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3