Справа № 466/5373/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 жовтня 2015 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 за участю прокурора військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , розглянув клопотання слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Нижньогірськ, АР Крим, громадянина України, українця, з вищою освітою, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, несудимого, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и л а :

16 липня 2015 року слідчий військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання зіслався на те, що 05.08.2014 р. у відповідності до Указу Президента України від 21.07.2014 року № 607 «Про часткову мобілізацію» рядовий ОСОБА_3 призваний за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 . Цього ж дня ОСОБА_3 вибув для проходження військової служби у військову частину польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де наказом командира частини від 05.08.2014 р. № 188 зарахований до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначений на посаду номера обслуги 5 розрахунку 2 гаубичного самохідно-артилерійського взводу 2 гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону.

Вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

В клопотанні слідчий зазначає, що будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, рядовий ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Разом з тим, рядовий ОСОБА_3 у порушення вимог вищевказаного законодавства, 15.12.2014 р. не з`явився з відпустки у військову частину польова пошта НОМЕР_1 та по теперішній час ухиляється від проходження військової служби., чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 408 КК України.

14.07.2015 р. ОСОБА_3 в порядку ч. 1 ст. 278, ч. 1 ст. 111, ч. 1, 2 ст. 135 КПК України повідомлено про підозру у вчинені ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, яку він отримав 13 жовтня 2015 року.

Обставинами, що дають підстави підозрювати рядового ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення є повідомлення командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , акт службового розслідування, показання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які кожен окремо показали, що рядовий ОСОБА_3 з 15.12.2014р. по теперішній час відсутній на службі без поважних причин, матеріали виконаного доручення, щодо виїзду ОСОБА_3 за кордон 16.01.2015 р.

З врахуванням того, що рядовий ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, уникаючи притягнення до кримінальної відповідальності з одночасним ухиленням від проходження військової служби переховується від органів досудового розслідування та суду, з метою забезпечення присутності останнього під час вирішення питання слідчим суддею про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і у зв`язку із забезпеченням оперативності та уникнення необґрунтованого затягування досудового розслідування, просить клопотання задовольнити.

16 липня 2015 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Львова постановлено ухвалу про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_3 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 підтримала клопотання слідчого.

Підозрюваний ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати запобіжний захід - домашній арешт.

Дослідивши матеріали, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, за результатами розгляду клопотання в судовому засіданні слід дійти висновку про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно змісту ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя, при розгляді клопотання слідчого, прокурора вправі застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, якщо прокурор не доведе, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою є недостатнім для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як зазначено у ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Однак стороною кримінального провадження не надано жодних вагомих доказів, які засвідчують факти того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення, чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких він підозрюється.

Одного лише припущення в клопотанні про те, що ОСОБА_3 знаходячись на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності у вчиненому правопорушенні, недостатньо. Зазначене повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, яких слідчому судді, стороною кримінального провадження, не надано.

В ході розгляду клопотання стороною кримінального провадження не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, пов`язаним із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження у будь-яких формах.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вимоги п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Слідчий суддя приходить до висновку, що обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту сприятиме запобіганню спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення можливого покарання за скоєне кримінальне правопорушення та запобіганню вчиненню ним інших кримінальних правопорушень чи продовження вчинення подібних кримінальних правопорушень та є менш суворим ніж тримання під вартою, передбаченого у КПК України запобіжного заходу. Крім того, як вбачається з доданих до клопотання про обрання запобіжного заходу матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, тяжкість покарання передбаченого за вчинення вказаного кримінального правопорушення, вважаю що слід обрати підозрюваному ОСОБА_3 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

З огляду на викладене та керуючись ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, ст.131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194,197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України слідчий суддя, -

у х в а л и л а :

відмовити у задоволенні клопотання слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 .

Застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_3 такі обов`язки:

не залишати місце проживання, а саме: квартиру АДРЕСА_3 в період часу з 20.00 год. до 08.00 год. без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати до слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_9 за першою вимогою;

- носити електронний засіб контролю (у випадку його наявності);

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та праці.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів з дня постановлення ухвали.

Дата закінчення дії ухвали 11 грудня 2015 року.

Виконання ухвали покласти на слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_9 .

Контроль за виконанням ухвали покласти напрокурора військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_2 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1