Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі :

головуючого : судді Поповича С.С.

суддів Гриновецького Б.М., Хруняка Є.В.

з участю прокурора Козаченко І.І.

захисника ОСОБА_1

засудженого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_1 та засудженого ОСОБА_2 на вирок Надвірнянського районного суду від 14 грудня 2011 року, -

у с т а н о в и л а :

Вказаним вироком ОСОБА_2,

13 березня 1965 р. н., уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше судимий, вироком Надвірнянського районного суду від 08 листопада 2010 року засуджений за ст. 190 ч. 2 КК України до одного року обмеження волі, громадянин України

засуджений за ст. 190 ч. 2 КК України на один рік обмеження волі.

Запобіжний захід змінено з підписки про невиїзд на тримання під вартою.

Визначено строк відбування покарання.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винуватим і засуджено за те, що він заволодів чужим майном шляхом обману та зловживання довірою ( шахрайство ), вчинене повторно.

І, зокрема, за те, що 08 липня 2011 року приблизно о 13 год. в с. Бистриця Надвірнянського району, ОСОБА_2, діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання цих наслідків, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_3, під приводом сприяння у поступленні її доньки у Коломийський індустріально-педагогічний технікум, шахрайським шляхом заволодів коштами останньої у сумі 800 грн., а 15 липня 2011 року аналогічним чином заволодів коштами цієї ж потерпілої на суму 1100 гривень. А всього шахрайським шляхом заволодів коштами потерпілої на суму 1900 грн..

Захисник та засуджений у поданій апеляції вважають що дії ОСОБА_2 слід було кваліфікувати за ст. 192 КК України, а не за ст. 190 ч. 2 КК України оскільки гроші засуджений не привласнював, а передавав по призначенню, кваліфікуючу ознаку спричинення значної матеріальної шкоди слід виключити, оскільки сума шкоди не є значною, а також просять пом»якшити призначене покарання, мотивуючи це тим, що судом не було враховано, що засуджений працює на сезонних роботах, вину визнав повністю, позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітню хвору дитину, що він є годувальником сімї, що збитки потерпілій відшкодовані і вона не має до нього претензій, просять обрати ОСОБА_2 покарання у вигляді штрафу або виправних робіт.

Заслухавши доповідь судді, засудженого і захисника, які доводи апеляції підтримали, прокурора котрий вважав вирок суду законним і обґрунтованим, а апеляцію такою, що не підлягає задоволенню, ознайомивши учасників судового розгляду з додатковими матеріалами, що надійшли з апеляцією, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши викладені в апеляції доводи, колегія суддів вважає, що апеляція до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до змісту ст. 365 ч. 1 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції. Висновки суду щодо фактичних обставин, які не оспорювалися і стосовно яких відповідно до вимог частини першої ст. 299 і статті 301-1 цього Кодексу докази не досліджувалися, не перевіряються.

Засуджений пояснив, що дійсно погодився на скорочений розгляд справи в суді першої інстанції. Протокол судового засідання та відповідна заява подана від імені ОСОБА_2 підтверджують, що розгляд справи в суді першої інстанції було проведено у порядку визначеному ст. 299 ч. 3 КПК України, а тому, відповідно, в частині перекваліфікації та виключення кваліфікуючої ознаки, апеляція задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Призначаючи засудженому покарання суд врахував, як зазначено у вироку, і дані про його особу і визнання ним своєї вини.

А тому колегія суддів не вбачає підстав для пом»якшення призначеного судом покарання, в тому числі з врахуванням додатково наданих колегії письмових документів, що характеризують засудженого як особу.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляцію захисника ОСОБА_1 та засудженого ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а вирок Надвірнянського районного суду від 14 грудня 2011 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

С У Д Д І :

------------------------------ ----------------------------- ----------------------------- ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6