АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Крим. провадження № 642/74/14-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/714/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.ч.2, 4, 5 ст.27, п.12 ч.2 ст.115 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11

представників потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

представника управління

служб у справах дітей ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Харкові кримінальне провадження стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_11 з доповненнями, ОСОБА_10 , захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_9 з доповненнями, ОСОБА_7 з доповненнями, ОСОБА_8 , на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 13 січня 2014 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Старобільськ Луганської області, громадянин України, українець, з вищою освітою, не працюючий, проживаючий по АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-

засуджений за ч.2 ст.27, п.12 ч.2 ст.115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 15 років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 обчислено з дня проголошення вироку та зараховано в строк відбування відбуття покарання строк тримання під вартою з 25 квітня 2010 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишено раніше обраний тримання під вартою Харківському СІЗО.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Старобільськ Луганської області, громадянка України, українка, не працююча, проживаюча по АДРЕСА_2 , раніше не судима,-

засуджена за ч.ч.4,5 ст.27, п.12 ч.2 ст.115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 15 років

Початок строку відбування покарання ОСОБА_11 обчислено з дня проголошення вироку та зараховано в строк відбування відбуття покарання строк тримання під вартою з 23 квітня 2010 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили залишено раніше обраний тримання під вартою Харківському СІЗО.

Стягнено солідарно зі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 :

- на користь ОСОБА_16 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 9324,50грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 700 000грн.

- на користь ОСОБА_17 в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 000грн.

Стягнено із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в дольовій частці ? частині за проведення експертних досліджень 2709,34грн, тобто по 1354,37грн.

Згідно вироку суду ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні злочину за таких обставин:

В травні 2009 року ОСОБА_10 , знаходячись у м. Старобільськ Луганської області, познайомився із ОСОБА_11 між якими надалі в таємниці від чоловіка останньої ОСОБА_18 склалися близькі стосунки.

У період часу з січня по березень 2010 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_11 виник умисел, направлений на позбавлення життя свого чоловіка ОСОБА_18 , шляхом схилення ОСОБА_10 до вчинення вказаного злочину. Так, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_11 , під час спілкування зі ОСОБА_10 , неодноразово висловлювала йому скарги на адресу свого чоловіка, ОСОБА_18 , щодо негативного ставлення до неї, обмеження кола її спілкування, повної матеріальної залежності, безпричинного застосування до неї фізичного насильства і психологічних погроз, систематичними приниженнями її честі та гідності, пропонуючи різні способи ліквідації свого чоловіка.

Наприкінці березня - початку квітня 2010 року, більш точної дати в ході досудового слідства не встановлено, ОСОБА_10 при зустрічі з ОСОБА_11 , яка в черговий раз приїхала до м. Старобільськ і продовжувала вмовляти і підбурювати ОСОБА_10 до скоєння вбивства ОСОБА_18 , виник умисел на позбавлення життя останнього. Повідомивши про те, що з помсти за неї та захист її від подальших домагань з боку чоловіка, він збирається помститися ОСОБА_18 дав свою згоду на скоєння вбивства її чоловіка, визначивши час і місце, тим самим вступивши в злочинну змову з ОСОБА_11 .

Так, для підготовки до вчинення злочину і реалізації злочинного умислу, спрямованого на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_18 за попередньою змовою групою осіб, з метою свого маскування ОСОБА_10 та ОСОБА_11 використовували додаткові мобільні телефони та стартові пакети мобільних операторів зв`язку, номери яких були відомі тільки їм та за допомогою яких вони обмінювалися інформацією, корегували свої дії на стадії приготування, виконання злочину і приховування слідів злочину, тобто умисного вбивства ОСОБА_18 , а після скоєння злочину, стартові пакети мобільних операторів зв`язку, знищили.

15.04.2010 року ОСОБА_10 для реалізації злочинного умислу, спрямованого на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_18 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , отримав від останньої ключі від хвіртки та гаража, розташованого в АДРЕСА_2 для безперешкодного проникнення в підвал у день скоєння злочину з метою реалізації злочинного умислу - вбивство потерпілого.

22.04.2010 рок. близько 10.45 год. ОСОБА_10 реалізуючи злочинний умисел групи, отримавши за допомогою мобільного зв`язку сигнал від ОСОБА_11 , проник до підвалу вищевказаного гаражу, відкривши двері заздалегідь, переданими йому ОСОБА_11 ключами, де чекав подальшого сигналу від ОСОБА_11 про направлення ОСОБА_19 до підвалу.

В свою чергу, того ж дня, близько 11.15 год. ОСОБА_11 попрохала свого чоловіка принести з підвалу продукти харчування а коли він вийшов з будинку, повідомила про це ОСОБА_10 , який дочекавшись приходу потерпілого та скориставшись заздалегідь приготовленим ним ножем, завдав ОСОБА_18 велику кількість колото-різаних поранень. Так, в результаті гострої крововтрати, що розвинулася внаслідок множинних колото-різаних пошкоджень тулуба, настала смерть ОСОБА_18 . ОСОБА_10 , переконавшись, що ОСОБА_18 не подає ознак життя, з місця скоєння злочину зник, повідомивши при цьому ОСОБА_11 про вбивство її чоловіка.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_18 , згідно судово-медичної експертизи №73728-ДМ10 від 28.06.2010 року спричинені наступні тілесні ушкодження:

- два садна та крововиливи в лобовій області справа, синці-на кінчику носа ліворуч, на верхній губі праворуч; дві забиті рани на слизовій верхньої губи праворуч; колото-різані ушкодження в проекції лівої виличної кістки біля основи лівої вушної раковини з ушкодженням м`яких тканин лівої виличної області; сковзне колото-різане поранення починається на нижній шелепи на 4 см. Вправо від умовно серединою лінії з пошкодженням шкіри та підшкірної жирової клітковини, нижньої шелепи справа з формуванням уламка неправильно-трикутної форми, м`яких тканин шиї, розтином правою грудинно-ключично-соскоподібного м`яза, поєднуючись з шкірної раною розташованої в правій передньобоковій поверхні шиї, в проекції нижньої шелепи зліва з пошкодження по ходу ранового каналу м`яких тканин лівої щоки, проникаючи в ротову порожнину, на передній поверхні шиї зліва у верхньому відділі на 1 см. Вліво від умовно-серединної лінії і на 4 см. Донизу від проекції нижньої щелепи зліва з пошкодженням правої грудинно-ключично-соскоподібного м`яза, неповним перетином стінки лівої сонної артерії, перелом лівої пластини щитовидного хряща, поверхневим пошкодження правої пластини щитовидного хряща з боку її внутрішньої поверхні, повне відділення верхнього правого рогу щитовидного хряща;

- чотири колото-різаних пошкодження передньої поверхні грудної клітини, з яких 1 на передній поверхні грудної клітки справа по середньо-ключичній лінії в проекції 1-2-го. ребер, локалізуються в м`яких тканинах не проникаючи в плевральні порожнини, 2 на передній поверхні грудної клітки зліва по седньо-ключичній лінії в 1-му міжребер`ї проникає в ліву плевральну порожнину з пошкодженням м`яких тканин передньої поверхні грудної клітини, межреберні м`язи і плевру в 1-му міжребер`ї. і лінійним пошкодженням кісткової тканини 1-го ребра по нижньому краю в вигляді насічки, верхньої частки лівої легені. З-її ні передній поверхні грудної клітки зліва по середньо-ключичній в 3-му міжребер`ї, проникає в ліву плевральну порожнину з сходженням м`яких тканин передньої поверхні грудної клітки зліва міжреберних м`язів і пристеночний плеври 3-го міжребер зліва по середньо-ключичній лінії, наскрізними ушкодженнями білясердцевої сумки, а також сліпим пошкодженням передньої стінки лівого шлуночка серця, 4 на передній поверхні грудної клітки зліва між близько гру динного та середньо-ключичній лінії і з секції 4-го ребра локалізуються в м`яких тканинах і не проникають в плевральні порожнини; три садна на передній поверхні грудної клітки;

- клаптева колото різане пошкодження на тильній поверхні лівої кисті з клаптем відвертаються дороги; наскрізне колото-різане пошкодження правого передпліччя по зовнішній поверхні правого передпліччя з пошкодженням шкіри та підшкірної жирової клітковини, м`яких тканин передпліччя з`єднує з пошкодженням по згинальній поверхні правового передпліччя, колото-різане пошкодження на бічній поверхні правого стегна в нижній третині з пошкодженням шкіри та підшкірної жирової клітковини, поверхневої фасції стегна і м`язових волокон.

Усі колото-різані поранення від багаторазових (не менше 10 разів) дій. предмета якому властиві колючо-ріжучі властивості травмуючої поверхні, найбільш ймовірно ножа клинок якого був односторонньо гострим, гострокінцевий та мав обушок з поперечним «П» образним січенням з вираженими ребрами, ширина клінка на рівні максимального занурення (не менш 13 см.) складає приблизно 2,1 см.

Причиною смерті ОСОБА_18 виявилась гостра кровотеча, що розвинулася внаслідок множинних колото-різаних пошкоджень тулуба.

Між цими тілесними ушкодженнями та настанням смерті потерпілого - прямий причинно-наслідковий зв`язок.

В апеляційних скаргах:
- захисник ОСОБА_15 в апеляційній скарзі, просить вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 за ч.2 ст.27, п.12 ч.2, ст.115 КК України посилаючись на те, що під час судового розгляду не допитаний судово-медичний експерт, що проводив експертизу трупа ОСОБА_18 , у суді не була допитана свідок ОСОБА_16 , та ОСОБА_11 не призначено судово-медичну експертизу на предмет оцінки її показів у зв`язку із застосуванням медичних препаратів після виявлення трупа чоловіка.
Також захисник ОСОБА_15 зазначив, що в супереч вимогам ч.7 ст.97 КПК України суд визнав допустимими покази з чужих слів та захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_7 не приймав участі в судових дебатах, в результаті чого були істотно порушені вимоги кримінального процесуального закону права на захист ОСОБА_10
- захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі з доповненнями, просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_10 скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України по його обвинуваченню за ч.2 ст.27, п.12 ч.2, ст.115 КК України, посилаючись на те, що вирок постановлений лише на припущеннях та в основу вироку судом покладені покази ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які вони давали на початку розслідування після їх затримання та від яких вони відмовилися.
Також захисник ОСОБА_7 зазначив,що обвинувальний акт фактично нікому вручено не було, а наявність підписів про отримання пояснюється тим, що обвинувальний акт з початку вручили та через декілька хвилин забрали. Також суд першої інстанції провів судові дебати за його відсутності, незважаючи на заперечення обвинуваченим ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_15 та прокурора про неможливість буз виступу адвоката ОСОБА_7 закінчувати судові дебати, чим були порушені права обвинуваченого, а вирок постановлено з порушенням ст.ст.370, 374 КПК України.
- обвинувачений ОСОБА_10 в апеляційній скарзі, просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити виправдувальний вирок, посилаючись на те, що головуючим суддею, необґрунтовано заборонялося стороні захисту задавати деякі питання свідкам, а також необґрунтовано було відмовлено в клопотанні сторони захисту щодо дослідження доказів, допиту судово-медичного експерта та інші залишалися без задоволення.
Також обвинувачений зазначив, що обвинувальний акт йому фактично вручено не було, протокол виїмки спортивної сумки від 25.04.2010 року, на який посилається суд, відсутній. Окрім того, судом було порушено його право на захист, оскільки в дебатах суд позбавив його адвоката ОСОБА_7 виступу в судових дебатах, незважаючи на його клопотання, а також заяву прокурора про неможливість без виступу захисника ОСОБА_7 закінчувати судові дебати.
- захисник ОСОБА_9 в апеляційній скарзі з доповненнями просить вирок суду першої інстанції скасувати і закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_11 за ч.ч.4,5 ст.27, п.12 ч.2 ст.115 КК України, а також, скасувати вирок в частині стягнення з ОСОБА_11 матеріальної та моральної шкоди на користь ОСОБА_16 та ОСОБА_17 та відмовити у задоволенні їхніх цивільних позовів у повному обсязі, посилаючись на те, що судом не прийнято до уваги той факт, що в будинку ОСОБА_18 встановлени відеокамери та на відеозаписах відеокамер зафіксовані всі події, у тому числі події 15.04.2010 року, коли начебто ОСОБА_10 оглядав будинок та 22.04.2010 року коли був вчинений злочин. На думку захисника ці записи можуть спростувати обставини визнані судом доведеними та прийняті від сторони обвинувачення.
Також, захисник вказав, що в порушення вимог ч.3 ст.352 КПК України, суд повторно та заново допитав свідків щодо обставин по яких вони вже допитувались, через що свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 суттєво змінили свої свідчення, а свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 весь час до допиту перебували в залі суду, що заборонено КПК України та робить ці докази недопустимими.
Окрім того, на думку захисника, суд при постановлені вироку допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, в мотивувальній частині вироку вказав на вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення згідно з обвинувальним актом, а не на обставини, що визнані судом доведеними при розгляді кримінального провадження, чим порушив п.2 ч.3 ст.374 КПК України, що на його думку є підставою для скасування вироку.
- захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження, посилаючись на те, що зазначений вирок незаконний у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідності висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Так, суд в порушення вимог ч.7 ст.97 КПК України визнав допустимими доказами показання з чужих слів, а саме працівників міліції, повторно допитав свідків, що не передбачено чинним КПК України, ігнорування заяв обвинувачених та сторони захисту про невручення обвинувального акту.
Також захисник вказав, що судові засідання проведені без участі одного із захисників сторони захисту, а саме адвоката ОСОБА_7 , якого було позбавлено права участі в судових дебатах, участь якого є обов`язковою у судовому провадженні в результаті чого були істотно порушені вимоги кримінального процесуального закону.
- обвинувачена ОСОБА_11 в апеляційній скарзі з доповненнями просить вирок суду першої інстанції скасувати та направити на новий судовий розгляд в іншому складі суду, посилаючись на те, що їй не було вручено обвинувальний акт та не було допитано усіх свідків. В ході проведення судового розгляду вона заявила клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та технічними записами, суд задовольнив її вимогу, але не надав можливості ознайомитися з ними.
В запереченнях на апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та їх захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , представник потерпілої ОСОБА_12 просить в задоволенні апеляційних скарг відмовити, вирок суду першої інстанції залишити без змін. Вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених та їх захисників, які підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити, прокурора, який вважав, що вирок суду підлягає скасуванню через істотні порушення судом КПК України, представників потерпілих ОСОБА_25 , ОСОБА_13 про законність і обґрунтованість вироку, представника управління служб у справах дітей ОСОБА_14 , яка поклалася на розсуд суду, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_9 з доповненнями, ОСОБА_7 з доповненнями, ОСОБА_8 не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 і ОСОБА_26 у вчинені зазначеного злочину, за вказаних обставинах у вироку відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на зібраних у справі і досліджених у судовому засіданні доказах.

Так, з показань ОСОБА_10 в суді першої інстанції вбачається, що він визнав факт заподіяння ножем потерпілому ОСОБА_18 тілесних ушкоджень, від яких той помер, проте заперечував наявність умислу на скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення. ОСОБА_11 також заперечувала свою вину в інкримінованому їй кримінального правопорушення, вказуючи, що попередньої домовленості між нею та ОСОБА_10 на вчинення умисного вбивства ОСОБА_18 не було і, на її думку, вона не допомогала і не підбурювала ОСОБА_10 на вбивство її чоловіка.

Разом з тим, висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_10 у вчинені, зазначеного у вироку кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27, п.п.12 ч.2 ст.115 КК України як умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та ОСОБА_11 за ч.ч.4,5 ст.27, п.12 ч.2 ст.115 КК України, як підбурювача та посібника у вчиненні умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, підтверджується сукупністю достатніх та допустимих доказів, зібраних у встановленому законом порядку і досліджених судом, яким суд надав належну оцінку.

Цей висновок суду знайшов своє підтвердження:

Протоколом огляду місця події від 22.04.2010 року, в ході якого в підвальному приміщенні гаражу за адресою АДРЕСА_2 було виявлено труп ОСОБА_18 (т.1 а.с.12-55).

Явкою з повинною ОСОБА_11 , яку вона написала 23.04.2010 року, де вказала про розвиток та перебіг її знайомства із ОСОБА_10 , в процесі чого ОСОБА_10 запропонував їй усунути її чоловіка, тобто як вона зрозуміла, вбити. Після чого він почав розробляти план. ОСОБА_11 розповіла, що її чоловік систематично в будинку відвідує гараж та погріб. ОСОБА_11 також вказала конкретні деталі приїзду ОСОБА_10 до м. Харкова, про їх зв`язок та передачу йому дублікату ключів від хвіртки та гаражу (т.1 а.с.155-160).

Явкою з повинною ОСОБА_10 , яку він надав 25.04.2010 року де виклав обставини знайомства із ОСОБА_11 , про розвиток їхніх відносин. Він запропонував вбити її чоловіка ОСОБА_18 , який, зі слів ОСОБА_11 , знущався над нею, на що отримав її згоду. При цьому ОСОБА_11 розказувала йому про погріб, який знаходився в гаражі та запропонувала скоїти вбивство саме там. Обговорили їхні дії про зв`язок та про всі деталі скоєння вбивства по приїзду ОСОБА_10 до м. Харкова (т.1 а.с. 161-171).

Протоколом допиту ОСОБА_11 , як підозрюваної від 23.04.2010 року та відеозаписом цього допиту за участі її захисника, де вона пояснювала, що розповідала ОСОБА_10 про місце знаходження будинку та гаражу, як передавала ОСОБА_10 ключі від хвіртки та гаражу. В день вбивства дзвонила та відправляла смс повідомлення ОСОБА_10 про дії чоловіка.

Протоколом допиту ОСОБА_10 , як підозрюваного від 25.04.2010 року і як обвинуваченого від 28.04.2010 року, та відеозаписом цих допитів за участю його захисника, де ОСОБА_10 пояснив обставини готування до скоєння вбивства, про допомогу з боку ОСОБА_11

Протоколом відтворення обставин та події скоєння злочину від 27.04.2010 року за участю обвинуваченого ОСОБА_10 , його захисника, експерта та понятих, в ході якого він розповів про обставини скоєння злочину за участю його та ОСОБА_11 . При цьому на місці скоєння злочину за допомогою манекена показав механізм та локалізацію нанесення ножових поранень на тілі ОСОБА_18 (т.4 а.с.1-8).

Висновком експерта судово-медичної експертизи №101728-Дм10 від 05.07.2010 року підтверджується, що показання дані ОСОБА_10 в ході відтворення обставин події 27.04.2010 року не суперечать об`єктивним судово-медичним даним отриманим в ході дослідження трупа ОСОБА_18 у частині локалізації та механізмі нанесення і колото-різаних поранень грудної клітки і шиї, та могли виникнути при обставинах та у строк вказаний ОСОБА_10 (т.2 а.с.39-41).

Висновком судово-медичної експертизи №73/728-Дм10 від 28.06.2010 року вказано, що усі колото-різані поранення від багаторазових (не менше 10 разів) дій спричинені ножем, клинок якого був односторонньо гострим, гострокінцевий та мав обушок з поперечним «П»-образним січенням з вираженими ребрами,ширина клинка на рівні максимального занурення (не менше 13 см.) складає приблизно 2,1см. Крім того вказано, що причиною смерті ОСОБА_18 виявилась гостра кровотеча, що розвинулася в наслідок множинних колото-різаних пошкоджень тулуба. Між цими тілесними ушкодженнями та настанням смерті потерпілого прямий причинно-наслідковий зв`язок. (т.2 а.с.23-31)

Висновком судово-трасологічної експертизи №118 від 15.03.2010 року, згідно якої, на поверхнях циліндрів механізмів замків відсутні явно виражені сліди взаємодії сторонніми предметами, у зв`язку з чим встановити факт взлому не уявляється можливим (т.2 а.с.57-60).

Показаннями свідка ОСОБА_27 , яка в судовому засіданні пояснила, що в день скоєння вбивства ОСОБА_18 вона бачила, як невідомий їй чоловік заходив до домоволодіння по АДРЕСА_3 , що належало ОСОБА_18 . Цей чоловік був одягнений у куртку стального кольору, а також тримав спортивну сумку. До домоволодіння по АДРЕСА_3 він увійшов швидко, а тому у неї склалося враження, що в нього були ключі від дверей хвіртки, або двері були відчинені.

Протоколом виїмки від 25.04.2010 року в ході проведення якої у ОСОБА_10 була вилучена спортивна сумка зі слідами крові та особистими речами (т.1 а.с.98).

Висновком судово-імунологічної експертизи №402- п10 від 08.06.2010 року, згідно якої на сумці вилученої у ОСОБА_10 виявлена кров людини групи «А» з ізогемоглютином анті-В, можливість якої від ОСОБА_18 не виключається (т.3 а.с.36-38).

Таким чином доводи обвинувачених та їх захисників в апеляційних скаргах про те, що ОСОБА_11 не передавала ключі ОСОБА_10 , який безперешкодно потрапив у будинок є не обґрунтованими та такими, що суперечать вищевикладеному.

Посилання в апеляції ОСОБА_10 на відсутність протоколу виїмки сумки є голослівними, оскільки протокол виїмки є в матеріалах кримінального провадження і знаходиться в т.1 на а.с.98. При цьому, з протоколу виїмки вбачається, що ОСОБА_10 в ході проведення виїмки спортивної сумки пояснював, що ця сумка знаходилася з ним 22.04.2010 року, в той момент, коли він у гаражі скоював вбивство ОСОБА_18 . На сумці були сліди крові. Вказаний протокол підписав сам ОСОБА_10 та поняті.

Твердження обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та їх захисників про те, що явки з повинною ними були написані під впливом працівників міліції та під їх диктовку, були предметом дослідження в судовому засіданні і обґрунтовано визнані безпідставними. З такими висновками погоджується і колегія суддів, а тому доводи захисту та обвинувачених є неспроможними, оскільки свої пояснення вони фактично підтвердили при проведенні їх допитів з застосуванням відеозапису та за участю їхніх захисників.

Посилання в апеляціях захисників про визнання недопустимими доказами телефонних роздруківок, оскільки, на їх думку, були допущенні порушення під час виїмки мобільних телефонів, то ці обставини також досліджувалися судом першої інстанції та визнані безпідставними. При цьому судом були враховані матеріали роздруківок телефонних з`єднань, наданих експертом мобільного зв`язку ЗАО «Український мобільний зв`язок» на підставі постанови апеляційного суду Харківської області про з`єднання мобільних телефонів та сім-карт, а саме дзвінків, смс-повідомлень обвинувачених, проведеним аналізом часу, дати, місця розташування, базових станцій, азимута та інтенсивності з`єднань ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в період часу з 05.04.2010 року по 23.04.2010 року були встановлені з`єднання 350 разів, а тому суд прийшов до висновку про належність та допустимість телефонних роздруківок у якості доказів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

При цьому, суд вказав, що з`єднання у телефонному режимі були між ними тривалими, часто в нічний час. Крім цього телефони містять смс-повідомлення, якими обмінювалися обвинуваченні, зміст яких носить інтимний характер. Окрім того встановлено, що напередодні скоєння вбивства, а саме 15.04.2010 року ОСОБА_10 приїжджав до м. Харкова, де мав зустріч із ОСОБА_11 , та перебував біля будинку ОСОБА_28 . Ці обставини підтверджуються протоколом відтворення обставин та події скоєння злочину від 27.04.2010 року, а саме відеозапису, де ОСОБА_10 розповів про мету приїзду, де зустрівся із ОСОБА_11 та отримав від неї ключі від вхідної хвіртки та до дверей гаражу, ОСОБА_11 показала йому місцезнаходження будинку та гаражу, а також вони обговорювали деталі готування та скоєння злочину, засобів зв`язку.

Доводи апелянтів, що їм не був вручений обвинувальний акт є не обґрунтованими, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт їм був вручений 12.08.2013 року, що засвідчено розписками ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та їх захисників ОСОБА_29 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_15 про отримання копії обвинувального акта, цивільного позову та реєстру матеріалів досудового розслідування (т.12 а.с.363-368).

Посилання апелянтів на те, що суд повторно допитав свідків, не у встановленому законом порядку, що на їх думку, не відповідає вимогам КПК, то колегія суддів вважає, що ці обставини не свідчать про істотні порушення вимог КПК України, оскільки всі учасники провадження могли ставити питання свідкам, їх допит проводився відкрито і гласно з повним фіксуванням технічними засобами.

Повторний допит мав місце у зв?язку з відсутністю по технічних причинах аудіо запису засідань,в яких допити здійснювалися. Таким чином суд першої інстанції усунув недоліки дослідження обставин справи й відновив законність.

Доводи адвоката ОСОБА_15 , що не був допитаний експерт, а також, що ОСОБА_11 не була призначена судово-медична експертиза на предмет оцінки її доказів у зв`язку із застосуванням медичних препаратів після виявлення трупа чоловіка, то ці обставини були вирішені судом належним чином і підстав вважати їх неправильними не вбачається.

Посилання адвоката ОСОБА_9 на те, що суд порушив п.2 ч.3 ст.374 КПК України, оскільки в мотивувальній частині вироку вказав на вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення згідно з обвинувальним актом, а не на обставини, що визнані судом доведеними при розгляді кримінального провадження, не свідчать про істотне порушення вимог кримінального закону, оскільки це є стилем викладення обставин, встановлених судом.

Доводи захисників про те, що суд необґрунтовано прийняв як доказ показання працівників міліції, а саме ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 та ОСОБА_36 не свідчать про ці порушення, оскільки, як вбачається з п.8 розділу ХІ Перехідних положень від 13.04.2012 року до КПК України, допустимість доказів отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку, що діяв до набрання ним чинності, а тому суд мав підстави посилатися у вироку на показання цих свідків.

Доводи щодо нероз?яснення обвинуваченим права на розгляд кримінального провадження судом присяжних не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки таке право обвинуваченим було роз?яснено відповідно до вимог КПК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_10 , захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , ОСОБА_37 про те, що суд позбавив захисника ОСОБА_10 ОСОБА_7 можливості виступу у судових дебатах, не ґрунтуються на матеріалах справи і не є підставою для скасування вироку, оскільки захист ОСОБА_10 здійснював інший адвокат ОСОБА_15 , який приймав участь у розгляді справи судом і виступив у судових дебатах на захист обвинуваченого.

Адвокат ОСОБА_7 не надав суду доказів того, що мали місце поважні причини його неявки до суду для участі в судових дебатах. Його посилання на хворобу дитини й знаходження її у лікарні не може свідчити про поважність причин неявки до суду, оскільки адвокат не надав документу, що підтверджує те, що дитина потребувала безперервного стороннього догляду саме з боку батька, тобто адвоката ОСОБА_7 , і що останній такий догляд здійснював безперервно, в т.ч у той час, коли мав явитися до суду.

Захист обвинуваченого у кримінальному процесі це єдина інституція, право на яку особа реалізує двома способами шляхом захисту своїх інтересів самостійно та через адвоката. Враховуючи характер злочину, за який засуджено ОСОБА_10 , участь адвоката в суді є обов`язковою. Вимог закону щодо обов`язковості участі адвоката суд першої інстанції дотримався, а право обвинуваченого на захист забезпечив. Так, він сам виступив у дебатах на власний захист, також на його захист в дебатах виступив його захисник адвокат. Інший адвокат ОСОБА_7 не був позбавлений права виступити у дебатах судом, а сам не явився для такого. Таким чином, він використав це своє право на власний розсуд. При цьому, право ОСОБА_10 на захист забезпечено.

Що стосується міри покарання, призначеного судом першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 то суд правильно врахував ступень тяжкості вчиненого ними злочину, який згідно із ст.12 КК України є особливо тяжким злочином. Враховано судом особи обвинувачених, роль та ступень участі кожного з них у вчинені злочину. Враховано, що вони раніше не судимі, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, за місцем проживання та роботи характеризуються позитивно. Суд також врахував принесення ОСОБА_10 потерпілим своїх вибачень.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_11 , в силу ст.66 КК України є вчинення злочину у стані вагітності.

Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в силу ст.67 КК України, не встановлено.

З урахуванням цих обставин суд першої інстанції призначив ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покарання в межах ч.2 ст.27, п.12 ч.2 ст.115 КК України та ч.ч.4,5 ст.27, п.12 ч.2 ст.115 КК України, яке є необхідним для їх виправлення і попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що покарання відповідає тяжкості скоєного та даним про особи обвинувачених.

Колегія суддів вважає, що посилання в апеляційних скаргах обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та їх захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_8 про те, що, на їх думку, цивільний позов ОСОБА_16 про відшкодування матеріальних збитків, які виразилися у витратах при похованні сина на суму 9 324,5 грн. та моральної шкоди в розмірі 700 000грн., та ОСОБА_17 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 000грн. завищені і не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні є необґрунтованими, оскільки суд правильно задовольнив їх в повному обсязі, приймаючи до уваги, що у зв`язку з позбавленням життя сина та батька потерпілого, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 зазнали моральні страждання, змушені були змінити свої життєві стосунки, докладаючи додаткові зусилля для організації свого життя. Малолітніх дітей було позбавлено батька. Суд відповідно до ст.23 ЦК України правильно визначив розмір грошової компенсації моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню на користь позивачів згідно ст.1167 ЦК України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, про відсутність підстав для скасування або зміни вироку, відсутність підстав для закриття справи за доводами апеляційних скарг, оскільки у справі не встановлено істотних порушень кримінального та кримінального процесуального законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 з доповненнями та захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_9 з доповненнями, ОСОБА_7 з доповненнями, ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 13 січня 2014 року відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, а засудженими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Головуючий
Судді: