Справа № 591/157/14-к Провадження № 1-кс/591/37/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 січня 2014 року м. Суми
Слідчий звернувся до суду з погодженим з прокурором клопотанням в якому зазначає про порушення підозрюваним вимог запобіжного заходу у виді домашнього арешту, тому просить змінити обраний підозрюваному запобіжний захід на тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили його задовольнити.
Підозрюваний та захисник проти задоволення клопотання заперечували.
Вивчивши клопотання та надані прокурором докази, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
20.11.2013р. ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307; ч.2 ст.15, ч.1 ст.321; ч.1 ст.321 КК України.
Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 22.11.2013р. (а.с.7, 8) відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , заборонено цілодобово залишати дане житло.
Про обов`язок виконання покладених на підозрюваного обов`язків його повідомлено 22.11.2013р. під розписку (а.с.10).
Строк дії запобіжного заходу продовжено Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 09.01.2014р. (а.с.11) до 20.02.2013р.
В обґрунтування порушення покладених на підозрюваного обов`язків слідчим надано витяг з протоколу про застосування оперативно технічних засобів зняття інформації з каналів зв`язку (а.с.12-19), рапорти дільничного інспектора міліції та пояснення ОСОБА_3 (а.с.24-27).
В силу ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
В силу ч.2 ст.200 КПК України, у клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.
Однак, до клопотання не надано доказів, що про існування рапортів ДІМ та пояснень ОСОБА_3 , які складалися в грудні 2013 року, слідчий та прокурор дізналися після 09.01.2014р.
Так, в ході допиту, будучи попередженим про кримінальну відповідальність, свідок ОСОБА_7 зазначив, що передав дані рапорти прокурору ще в грудні 2013р.
Тобто, обставини порушення підозрюваним обов`язків встановлені слідчим на підставі рапортів були відомі станом на 09.01.2014р. дату продовження строку дії запобіжного заходу, отже врахування даних рапортів як доказів порушення процесуальних обов`язків суперечитиме вимогам ч.2 ст.200 КПК України.
Крім того, з наданого витягу з протоколу про результати застосування оперативно технічних заходів не можна дійти однозначного висновку, що підозрюваний, залишаючи житло, мав намір в такий спосіб перешкодити слідству або спілкувався з особами, які є учасниками кримінального провадження.
Суд погоджуються з доводами слідчого з приводу необґрунтованого залишення підозрюваним свого житла, дані обставини додатково підтверджені показами свідка ОСОБА_7 , який стверджував, що 10.12.2013р., 15.12.2013р. не зміг встановити присутність ОСОБА_3 в житлі за адресою: АДРЕСА_1 .
Однак, всупереч вимогам КПК України слідчим та прокурором не доведено, що дані дії могли призвести до негативних наслідків, визначених ст.177 КПК України, не встановлено, що ОСОБА_3 мав намір вчинити новий злочин, знищив докази.
Одночасно, суд не вбачає підстав для обрання відносно підозрюваного більш суворого запобіжного заходу, адже в силу ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Дане питання вирішувалось Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 22.11.2013р., обставини, які стали підставою для обрання домашнього арешту суттєво не змінились. Крім того, позбавлення підозрюваного свободи може негативно вплинути на майновий стан його утриманців: матері похилого віку та неповнолітньої дитини.
Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і громадянина (правова позиція ЄСПЛ у справі "Белевитський проти Росії", пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року; п. 85 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року 2).
Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року), що в ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено.
Враховуючи наведене, клопотання не підлягає задоволенню, відсутні також підстави для зміни запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст.135, 136, 140-143, 277, 278 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1