Справа № 240/1628/2012
Провадження № 1/240/1/16 рік
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2016 року смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: - ОСОБА_3

підсудного: - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

захисника: - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка кримінальну справу, за обвинуваченням:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Некременне, Олександрівського району, Донецької області, освіта середня, не одруженого, непрацюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений:

- 02.10.2015 року за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харьківської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, що був змінений ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17.12.2015 року, до позбавлення волі на строк 4 роки,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 , грубо порушуючи вимоги Закону України від 15.02.1995 р № 60/95-ВР «Про обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Закону України № 62/95 ВР «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», а також у порушенні вимог «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів № 589 від 03.06.2009 року, скоїв злочин при наступних обставинах:
В вересні 2011 року, точний час під час судового розгляду встановити не вдалося, ОСОБА_4 в денний час знайшов рослини коноплі, що росли біля будівлі ферми, розташованої в 350 метрах в північному напрямку від домоволодіння за місцем його проживання, що розташоване в АДРЕСА_1 , незаконно придбав та виготовив, зірвавши з них вершинні часті та листя, після чого переніс їх до підвального приміщення, розташованого під сараєм не жилого домоволодіння, що знаходиться поряд з домоволодінням АДРЕСА_2 . Знаходячись в зазначеному підвальному приміщені поклав коноплю на підлогу з метою її висушування, а відповідно незаконного виготовлення, крім того зберігання для власного вживання без мети збуту.
21.01.2012 року, точний час під час судового розгляду встановити не вдалося, ОСОБА_4 пішов до зазначеного підвалу, звідки забрав вищезазначену коноплю, яку склав в попередньо принесений з собою поліетиленовий пакет, оскільки вирішив перенести її до себе за місцем проживання. Того ж дня ОСОБА_4 біля 18:20 годин був зупинений працівниками міліції біля будинку АДРЕСА_2 , де під час особистого огляду в присутності двох понятих у нього при собі під курткою в яку він був одягнутий, працівниками міліції був виявлений та вилучений поліетиленовий пакет в якому знаходилася речовина рослинного походження, темно-зеленого кольору, не подрібнена зі специфічним запахом, яка відповідно до висновку експерта № 190 від 30.01.2012 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений Канабісом, загальна маса вилученої речовини складає 137,2 г., в перерахунку на суху речовину загальна маса складає 120.2 г., яку ОСОБА_4 , незаконно зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту.
Допитаний в судовому засіданні, в режимі відеоконфіренції за вимогами ст.. 85-3 КПК України (1960 р.) на що дав письмову згоду (а.с.2 т.2), підсудний винним себе в пред`явленому йому обвинуваченні визнав в повному обсязі та показав, що в вересні 2011 року він працював в м. Донецьк та приїхав додому на вихідні. За городом на фермі зірвав коноплю, яка там росла та заховав у підвалі покинутого будинку сушити. Наприкінці грудня 2011 року знов приїхав до дому на новорічні свята та в січні 2012 пішов до підвалу та забрав коноплю. Коли йшов по селу до нього під`їхала міліція та вилучили в нього коноплю.
В судовому засіданні підсудний погодився з кожною з обставин зазначених в обвинувальному висновку, судом в судовому засіданні було з`ясовано, що підсудний та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, у суду відсутні сумніви у добровільності та істинності їх позиції щодо застосування ст. 299 КПК України, учасникам процесу судом роз`яснені наслідки застосування ст.299 КПК України і вони правильно їх розуміють.

Враховуючи думку прокурора, підсудного, захисника суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та вважає за можливе обмежитися допитом підсудного, дослідженням експертизи вилученої речовини, матеріалів справи, що характеризують підсудного, матеріалів справи щодо судових витрат та речових доказів.

В судовому засіданні був досліджений письмовий доказ: висновок експерта НДЕКЦ ГУМВС України в Донецькій області від 30.01.2012 року за № 190, відповідно до якого: надана на експертизу речовина рослинного походження зеленого кольору, масою 137,2 г. (первісно 138,2 г.), є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом. Маса канабіса (в перерахунку на суху речовину) становить 120,2 г. (первісно 121,1 г.) (а.с.25-27 т.1). Відповідно до Акту виконаних робіт, витрати на проведення експертизи № 190 становлять 225,12 грн.(а.с.28 т.1).

Висновок експерта суд визнає належним, допустимим доказом вини обвинуваченого, який прямо підтверджує його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину, та як такий, що отриманий у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України.

Згідно постанови слідчого від 10 лютого 2012 року: вилучені під час огляду предмети були долучені до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів (а.с.36 т.1) та передані на зберігання до камери зберігання речових доказів за квитанцією ФЭ № 038721 від 21.02.2012 року (а.с.37 т.1).

Суд, розглядаючи питання про правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , керуючись ст. 275 КПК України (1960 р.), яка визначає, що розгляд справи проводиться тільки відносно підсудних і тільки в межах пред`явленого їм обвинувачення, вважає, що дії підсудного правильно кваліфіковані за ст. 309 ч. 1 КК України, як незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

При обранні виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, обставину, яка пом`якшує покарання.

Відповідно до ст. 12 ч. 3 КК України, злочин, передбачений ст. 309 ч. 1 КК України, вчинений підсудним, є злочином середньої тяжкості.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання підсудному суд визнає щире каяття.

Суд при призначенні покарання враховує особу підсудного: ОСОБА_4 на час вчинення злочину проживав без реєстрації у свого вітчима в с. Очеретине, Олександрівського району Донецької області. За час проживання в с. Очеретине скарг та зауважень з боку мешканців села та сусідів на нього до сільської ради не надходило (а.с.43 т.1), військову службу не проходив (а.с.45 т.1), на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебував (а.с.46 т.1), за довідкою Обласного наркологічного диспансеру від 18.06.2012 року, має діагноз: синдром залежності від канабіса, епізодичне вживання (а.с.93 т.1), страждає на туберкульоз легенів і проходить лікування в спеціалізованій туберкульозній лікарні (а.с.4 т. 2).

З урахуванням обставин справи, особи підсудного, обставини, що пом`якшує покарання, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити йому покарання у виді арешту в межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

Вироком Ізюмського міськрайонного суду від 02 жовтня 2015 року (а.с.11-13 т.2), що був змінений ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17 грудня 2015 року (а.с.14-16 т.2), ОСОБА_4 був засуджений за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання в виді 4-х років позбавлення волі, яке до постановлення цього вироку не відбув, тому суд вважає за необхідне застосувавши ч. 1, 4 ст.70 КК України, визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Строк покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду від 02 жовтня 2015 року рахується з дня фактичного затримання. Відповідно до належним чином посвідченої копії протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину (а.с.201-202 т.1), ОСОБА_4 був фактично затриманий 28 травня 2015 року.
Запобіжний захід до підсудного за даною кримінальною справою був обраний у виді підписки про невиїзд (а.с.174 т.1), підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

По справі є судові витрати за проведення Науково-дослідним експертно- криміналістичним центром ГУМВС України в Донецькій області експертизи в сумі 225,12 грн.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» (в редакції що діяла на момент проведення експертизи), проведення судових експертиз у кримінальних та адміністративних справах державними спеціалізованими установами здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України.
Експертиза наркотичних засобів була проведена Науково дослідним експертно криміналістичним центром ГУМВС України в Донецькій області. Тому судові витрати за проведення експертизи у сумі 225 грн. 12 коп. з урахуванням вимог ст.. 92 КПК України (1960 р.) підлягають відшкодуванню за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються даній експертній установі з Державного бюджету Українита не підлягають стягненню з підсудного.

Речові докази, що долучені до кримінального провадження, відповідно до постанови слідчого від 10.02.2012 року та передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Олександрівського РВ ГУМВС України в Донецькій області за квитанцією ФЭ № 038721 від 21.02.2012 року, підлягають знищенню.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України (1960 р.), -

ЗАСУ ДИВ:

ОСОБА_4 , визнати винним у незаконному виготовленні, придбанні та зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту за ст. 309 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді арешту, строком на 3 (три місяці).

На підставі ч.ч 1, 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, що призначене вироком Ізюмського міськрайонного суду від 02 жовтня 2015 року, який був змінений ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17 грудня 2015 року у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 09 лютого 2016 року.

В строк покарання зарахувати покарання частково відбуте за попереднім вироком з 28 травня 2015 року по 08 лютого 2016 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набуття вироком законної сили, залишити без змін, підписка про не виїзд.

Речові докази, що долучені до кримінального провадження, відповідно до постанови слідчого від 10.02.2012 року та передані на зберігання в камеру схову Олександрвського РВ ГУМВС України в Донецькій області за квитанцією ФЭ № 038721 від 21.02.2012 року знищити.

Апеляція на вирок може бути подана протягом п`ятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя Олександрівського

районного суду ОСОБА_1