Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
Ухвала іменем україни 15 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_6.,

суддів: ОСОБА_7., ОСОБА_8.,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_1.,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011802 від 19 вересня 2012 року за обвинуваченням

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Білорічиця Прилуцького району Чернігівської області, проживаючого по АДРЕСА_1, такого, що не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК,

за участю

прокурора ОСОБА_9.,

захисника ОСОБА_10.,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_10, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить вирок апеляційного суду скасувати та призначити новий апеляційний розгляд.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від

26 березня 2014 року ОСОБА_2 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК

ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладено на нього обов'язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК.

Вирішено питання про долю речових доказів.

18 грудня 2014 року апеляційний суд під час розгляду справи за апеляційною скаргою прокурора в частині призначення покарання скасував вирок районного суду і постановив новий, яким ОСОБА_2 визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2

ст. 307 КК та призначив йому покарання із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки із конфіскацією майна, яке є його власністю. В решті вирок місцевого суду залишив без зміни.

За вироком апеляційного суду ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин.

29 жовтня 2013 року приблизно о 15.00 год. ОСОБА_2 біля будинку № 16 по вул. Туполєва у м. Києві з метою збуту в неустановленої досудовим слідством особи за 500 грн придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який став незаконно зберігати за місцем свого проживання у кв. АДРЕСА_1.

31 жовтня 2013 року о 20.00 год. ОСОБА_2 біля будинку

№ 21 по вул. Стеценка, 21 у тому ж місті збув ОСОБА_5, який діяв у рамках проведення контролю за вчиненням злочину у виді оперативної закупівлі, за 500 грн раніше придбаний канабіс загальною масою в перерахунку на суху речовину 32,98 г.

Крім цього, 25 листопада 2013 року о 15.30 год. ОСОБА_2 в ресторані «Варенична Катюша» по вул. Симона Петлюри, 3/25 у м. Києві з метою збуту повторно придбав у невстановленої досудовим слідством особи за 800 грн канабіс, який став незаконно зберігати при собі. В цей же день, ОСОБА_2 перевіз вказаний наркотичний засіб на невстановленому досудовим слідством автомобілі до місця свого проживання за вищезазначеною адресою та став зберігати з метою подальшого збуту.

27 листопада 2013 року о 20.10 год. ОСОБА_2 біля будинку № 16 по вул. Туполєва в тому місті за 2000 грн збув ОСОБА_5, який діяв у рамках проведення контролю за вчиненням злочину у виді оперативної закупівлі, раніше придбаний канабіс загальною масою в перерахунку на суху речовину 118,97 г.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_10., який підтримав касаційну скаргу та вважав, що вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_2 є надто суворим, думку прокурора, яка вважала, що касаційна скарга є безпідставною, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, а тому висновок суду про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 307 КК колегія суддів не перевіряє, оскільки такий у касаційних скаргах не оскаржується.

Твердження захисника засудженого, наведені ним у касаційній скарзі, про можливість призначення ОСОБА_2 покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Підстави для призначення більш м'якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинені злочини, визначаються ст. 69 КК.

Під час перевірки матеріалів кримінального провадження було встановлено, що при призначенні ОСОБА_2 покарання за ч. 2

ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 КК суд врахував ступінь тяжкості, обставини, що пом'якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутність таких, що його обтяжують. Суд також всебічно дослідив дані про особу винного, зокрема, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.

За таких обставин, апеляційний суд обґрунтовано погодився з висновком місцевого суду про призначення засудженому ОСОБА_2 покарання із застосуванням ст. 69 КК, мотивувавши у вироку свої висновки належним чином із чим погоджується і колегія суддів касаційного суду.

Стосовно призначеного судом першої інстанції покарання із застосуванням ст. 75 КК, то на думку колегії суддів, апеляційний суд правильно визнав його таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого та особі засудженого і навів у вироку мотиви прийнятого рішення.

Так, апеляційний суд при призначенні засудженому покарання з реальним його відбуванням вказав, що суд першої інстанції належним чином не обґрунтував свій висновок про можливість виправлення засудженого ОСОБА_2 без відбування покарання та при вирішенні цього питання не надав належної оцінки ступеню тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, вчинення ним двох епізодів злочинної діяльності з корисливих мотивів, а також не врахував й кількість збутого наркотичного засобу.

На думку колегії суддів, підстави вважати, що призначене

ОСОБА_2 покарання є несправедливим через його суворість відсутні.

Вирок апеляційного суду відповідає загальним вимогам до вироків.

Отже при перевірці кримінального провадження в касаційному порядку істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, не виявлено.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 434, 436, 438 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Апеляційного суду м. Києва від 18 грудня

2014 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника засудженого - адвоката ОСОБА_10. - без задоволення.

Ухвала касаційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8