н/п 1-кс/640/8476/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2015 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі заявника - ОСОБА_3 ,
прокурора - ОСОБА_4 ,
слідчого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_5 від 28 листопада 2015 року про відмову у задоволенні клопотання, -
встановив:
04.12.2015 до суду надійшла скарга ОСОБА_3 , у якій заявник просить: визнати не пропущеним строк звернення ОСОБА_3 до суду зі скаргою; скасувати постанову слідчого Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_5 від 28.11.2015 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 26.11.2015 про визнання його потерпілим за епізодом за ст.197-1 КК України та про відмову у проведенні слідчих та розшукових дій; визнати його судом потерпілим за ст.197-1 КК України та зобов`язати слідчого та прокурора визнати його потерпілим за епізодом за ст.197-1 КК України та зобов`язати судом видати ОСОБА_3 пам`ятку про права та обов`язки потерпілого та зобов`язати судом орган досудового розслідування допитати ОСОБА_3 в якості потерпілого за епізодом ст.197-1 КК України.
На обґрунтування скарги ОСОБА_3 вказав, що постанова слідчого від 28.11.2015, на його думку, є передчасною, прийнятою слідчим без врахування суттєвих обставин, які надають йому статусу потерпілого за ст.197-1 КК України та не містить відповідей на перелік питань, регламентованих ст.55 КПК України, а саме, що потерпілим від злочину може бути визнано фізичну особу, якщо вона доведе, що саме від цього злочину їй завдано моральної або матеріальної (майнової) шкоди. Крім того, вказав, що слідчим не досліджені надані ОСОБА_3 додатки та не визначено коло осіб, які вчинили злочин за ст.197-1 КК України та конкретний перелік злочинних дій, які вони вчинили; не з`ясував чи спричинено цими діями ОСОБА_3 моральну шкоду; не дослідив вироки по ОСОБА_3 . Крім того, вважав необґрунтованим посилання слідчого в оскаржуваній постанові на ст.130 КПК України.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 доводи скарги підтримав у повному обсязі.
Слідчий Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, вважав постанову від 28.11.2015 законною та обгрунтованою.
Прокуратур прокуратури Київського району м.Харкова ОСОБА_4 просив у задоволенні скарги відмовити, вважав, що на даний час відсутні підстави для скасування постанови слідчого від 28.11.2015.
Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши документи та оцінивши докази за скаргою, приходить до наступного.
В ч. 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження. Так, відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, як рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою, та відповідно до п.7 ч.1 ст.303 КПК України - рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
У вказаному кримінальному провадженні 26.11.2015 до Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшло клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим та проведення слідчих та розшукових дій (а.с.38-43).
Слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість постанови слідчого СВ Київського РВ ХМУ ГУ МВСУ в Харківській області ОСОБА_5 від 25.11.2015, виходячи з наступного.
В ч.1 ст. 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають у особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України).
Згідно з ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до ч.5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч.1 ст. 55 КПК України, слідчий виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Згідно ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Однак, в порушення ч.5 ст.55, ч.5 ст.110 КПК України слідчим у постанові не зазначено про існування таких очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого за епізодом ст.197-1 КК України подана особою, якій не завдано шкоди, як і не вмотивовано належним чином причин відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає подану ОСОБА_3 скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, а постанову слідчого СВ Київського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_5 від 28 листопада 2015 року такою, що підлягає скасуванню.
Разом з тим, слідчий суддя відмовляє у задоволенні скарги ОСОБА_3 в частині визнання його судом потерпілим за ст.197-1 КК України; зобов`язання судом видати ОСОБА_3 пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, зобов`язання слідчого та прокурора визнати його потерпілим за епізодом за ст.197-1 КК України та допитати ОСОБА_3 в якості потерпілого за епізодом ст.197-1 КК України, оскільки вказані вимоги виходять за межі компетенції слідчого судді.
Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.
При цьому, слідчий суддя вважає не пропущеним строк звернення заявника до суду зі скаргою, оскільки ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою про скасування постанови слідчого від 28.11.2015 року 04.12.2015, тобто в строк, передбачений ч.1 ст.304 КПК України.
Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Керуючись ст.ст.303-307, 309, 372, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Скасувати постанову слідчого Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_5 від 28 листопада 2015 року про відмову у задоволенні клопотання.
У задоволенні іншої частини скарги ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1