УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2013 року м. Мукачево Справа № 303/3360/13-к

№1-кп/303/189/13

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі : головуючого судді Кость В.В.

при секретарі Болдижар О.В.

За участю:

прокурора Галецького Р.Й..;

обвинуваченого - ОСОБА_1;;

захисника ОСОБА_2;

потерпілого - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачево заяву обвинуваченого ОСОБА_1 про зміну запобіжного заходу по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000478 від 23 січня 2013 року про обвинувачення ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченого частиною другою ст. 186 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченого частиною другою ст. 186 Кримінального кодексу України.

10 червня 2013 року до суду надійшло від обвинуваченого ОСОБА_1 клопотання про зміну запобіжного заходу із взяття під варту на інший, «неповязаний з триманням під вартою» запобіжний захід.

Необхідність задоволення клопотання обґрунтовуються тим, що в нього в наявності є ряд тяжких хронічних хвороб, які можуть викликати негативні наслідки у майбутньому та поставити під загрозу його життя.

У зв'язку з наведеним, вказав на неможливість його подальшого утримання в умовах Закарпатскої УВП №9

Обвинувачений ОСОБА_1 в судовому засіданні просив задоволити заявлене клопотання про зміну йому міру запобіжного заходу та пояснив, що є особою похилого віку, хворіє на хронічні захворювання, а тому в умовах ізоляції не в змозі забезпечити собі належне лікування.

Прокурор Галецький Р.Й. у судовому засіданні заперечив щодо можливості задоволення клопотання обвинуваченого про зміну міри запобіжного заходу з огляду на те, що обвинуваченим не предявлено жодного медичного документу про наявність у нього таких хвороб, та необхідність стаціонарного лікування обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_2 просив задоволити клопотання щодо зміни запобіжного заходу ОСОБА_1

Розглянувши заявлене клопотання, заслухавши доводи обвинуваченого та його захисника з цього приводу, а також думку інших учасників судового розгляду, суд констатує наступне.

Правовими приписами ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні заявленого клопотання суд виходить з того, клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання (ст. 186 Кримінального процесуального кодексу України).

Статтею 21 Закону України «Про попереднє увязнення» передбачено, що адміністрація місць попереднього ув'язнення зобов'язана, в тому числі, забезпечити особам, взятим під варту, необхідне медичне обслуговування. Відповідно до ст.11 цього ж Закону, порядок надання ув'язненим медичної допомоги, використання лікувальних закладів органів охорони здоров'я, залучення з цією метою їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Державним департаментом України з питань виконання покарань, Службою безпеки України і Міністерством охорони здоров'я України.

Підпунктом 9.2.7 розділу 9 наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань від 20.09.2000 №192 «Про затвердження нормативно-правових актів з питань тримання і поведінки осіб, узятих під варту, і засуджених у слідчих ізоляторах Державного департаменту України з питань виконання покарань» передбачено, що особи, узяті під варту, і засуджені при потребі невідкладної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині слідчого ізолятора, направляються до найближчих лікувально-профілактичних закладів територіальних органів охорони здоров'я. Про направлення таких осіб до лікувального закладу сповіщається особа, яка розглядає справу, або орган, у провадженні якого перебуває справа. Відповідальність за своєчасний виклик медпрацівника, термінове вивезення хворого та його надійну охорону несе начальник установи.

Згідно з частиною першою статті 22 Закону України «Про попереднє увязнення» нагляд за додержанням законодавства в місцях попереднього ув'язнення здійснюють Генеральний прокурор України і підлеглі йому прокурори відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

З огляду на вищевказане, у випадку порушення прав увязненого, внаслідок неналежного надання йому медичної допомоги, останній вправі оскаржити дію або бездіяльність посадових та інших осіб установ попереднього тримання затриманих до органів прокуратури.

За таких обставин справи, суд не вбачає підстав для зміни міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_1 із взяття під варту на підписку про невиїзд, оскільки у суду відсутні будь-які фактичні дані про те, що обвинувачений хворіє та за станом свого здоровя не може утримуватися під вартою.

При цьому, суд виходить з того, що вищевказаними нормативно правовими актами забезпечено право осіб, які утримуються під вартою на отримання медичної допомоги як в умовах слідчого ізолятора, так і в умовах лікувально-профілактичних закладів територіальних органів охорони здоров'я, з покладенням відповідальності на посадових осіб пенітенціарних установ за забезпечення надання належної медичної допомоги таким особам.

Одночасно, обвинуваченим не подано до суду жодних медичних документів, які містять відомості про наявність у обвинуваченого хронічних хвороб, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого під вартою у звязку з поганим станом здоровя.

ОСОБА_3 того, обвинувачений ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена міра покарання з позбавленням волі від чотирьох до шести років, а тому перебуваючи на волі обвинувачений може ухилятися від суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальній справі.

З огляду на вищевказане, суд вважає, що клопотання підсудного ОСОБА_1 про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 9, 183, 201, 369 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_1 про зміну запобіжного заходу із взяття під варту на інший, «неповязаний з триманням під вартою» запобіжний захід відмовити.

2. Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_4

Копія вірна.

Суддя Мукачівського

міськрайоного суду ОСОБА_4