Провадження № 1-кп/185/705/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000071 від 04 листопада 2015 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда, громадянина України, маючого середню освіту, розлученого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11 лютого 2015 року Павлоградським міськрайониим судом Дніпропетровської області, за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, до 1 року 6 місяців обмеження волі, з застосуванням ст. 75 КК України 1 рік іспитового строку,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2002 року, на підставі якого був виданий виконавчий лист № АЕ-176 від 21 травня 2002 року, зобов`язаний виплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 , на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13 травня 2002 року та до досягнення дитиною повноліття. Однак, ОСОБА_5 , будучи особою раніше судимою 11 лютого 2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, до одного року шести місяців обмеження волі, та відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік, належних висновків для себе не зробив. Достовірно знаючи про необхідність виплати аліментів, ОСОБА_5 , починаючи з 12 березня 2015 року до 26 листопада 2015 року аліменти не сплачував, іншої будь-якої матеріальної допомоги дитині не надавав, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, маючи намір, спрямований на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини. Не виконував в добровільному порядку покладені на нього судовим рішенням зобов`язання по виплаті аліментів, іншої матеріальної допомоги дитині не надавав. В результаті чого утворив заборгованість по сплаті аліментів за період з 12 березня 2015 року до 26 листопада 2015 року в сумі 7363 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, а саме: березень 550 грн., квітень - 854 грн., травень - 854 грн., червень - 854 грн.; липень - 854 грн., серпень - 854 грн., вересень - 854 грн., жовтень - 905 грн., листопад - 784 грн.

Маючи відомості про необхідність сплати присуджених судом аліментів з моменту набрання рішенням Павлоградського міськрайонного суду законної сили, тобто з 21 травня 2002 року, ОСОБА_5 , будучи 11 лютого 2015 року судимим за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, став на шлях злісного ухилення від сплати аліментів, не виконуючи в добровільному порядку, протягом періоду часу з 02 березня 2012 року до 26 листопада 2015 року покладені на нього судовим рішенням обов`язки по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої доньки, у зв`язку з чим утворив за вказаний період часу заборгованість по сплаті аліментів, в сумі 24803 грн.

Дії ОСОБА_5 , слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати, встановлених рішенням суду коштів, на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.

Встановлені в судовому засіданні обставини обвинувачення підтверджуються наступними доказами.

Обвинувачений заявив про повне визнання вини. При допиті зазначив, що після засудження не сплачував аліменти на утримання доньки, бо не має заробітку та іншого доходу, не працює, бо повністю відданий служінню Богу. Господь веде його і працювати він не бажає.

Потерпіла ОСОБА_4 показала, що після винесення рішення суду обвинувачений аліменти не сплачував, ніякої допомоги він дитинів не надавав. Вона неодноразово просила ОСОБА_5 про необхідність сплати аліментів, частково, або в інший спосіб.

Винність обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України підтверджується наявними в матеріалах провадження іншими доказами.

З постанови судді Павлоградського міськрайонного суду 21 липня 2002 року, витікає, що ОСОБА_5 має сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно /а.с.30/.

Згідно копії виконавчого листа, належить стягувати з ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно /а.с.13/.

На підставі виданого виконавчого листа відкрито виконавче провадження /а.с.14/.

Згідно копії вироку Павлоградського міськрайонного суду від 11 лютого 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 164 КК України /а.с.21/.

Згідно копії свідоцтва про народження, ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.29/.

Вказані докази сумнівів не викликають, обвинувачення не оспорюється, викривають його у скоєнні злочину.

Дослідивши, співставляючи та аналізуючи вивчені в справі докази суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого та потерпілої мають характер логічних, послідовних та таких, що у сукупності з іншими наведеними доказами дозволяє суду зробити обґрунтований висновок про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України доведена повністю.

Зазначені докази у вказаному кримінальному провадженні є достовірними, допустимими, належними та достатніми для підтвердження винності особи, що обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення.

При призначенні виду і розміру покарання суд враховує, що ОСОБА_5 раніше був судимий, підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення середньої тяжкості.

В якості пом`якшувальних обставин суд враховує що ОСОБА_5 повністю визнав свою вину.

Враховуючи викладене, позицію сторони обвинувачення, так потерпіла та прокурор наполягали на призначенні покарання у вигляді обмеження волі, беручи до уваги поточну та загальну суму утвореної обвинуваченим заборгованості зі сплати аліментів, яка є досить значною, та вказує про наявність ознаки злісність, а саме вперте небажання з боку обвинуваченого виконувати судове рішення та послідовне і свідоме ігнорування обов`язку сплачувати аліменти, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та запобігання скоєння ним інших кримінальних правопорушень не можливо без його ізоляції від суспільства, а тому, обвинувачений ОСОБА_5 має бути засудженим за ч. 2 ст. 164 КК України до покарання у вигляді обмеження волі, в межах санкції даної статті.

11 лютого 2015 року ОСОБА_5 був засуджений Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.164 , ст.ст.75 КК України до одного року шести місяців обмеження волі з іспитовим строком один рік, впродовж не відбутого покарання вчинив нове кримінальне правопорушення.

Відтак, остаточне покарання ОСОБА_5 має бути призначене за правилами ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, що призначається за ч. 2 ст. 164 КК України.

Речові докази у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370, 371, 374 КПК України, -

З А С У Д И В :
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2015 року та призначити ОСОБА_5 покарання, за сукупністю вироків, у вигляді двох років одного місяця обмеження волі.

До набрання вироком чинності запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Строк відбуття покарання обчислювати для ОСОБА_5 з моменту виконання вироку суду в частині призначеного покарання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд, протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а для осіб які перебувають під вартою, - в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1