Справа № 645/9958/15-к
Провадження № 1-кп/645/194/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2016 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002973 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, з неповною середньою освітою, раніше судимого 21.05.2015 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, без реєстрації місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України,
встановив:
25.10.2015 року, приблизно о 19 год. 30 хв., ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку № 273-а по пр. Московському в м. Харкові, підійшов до автомобіля «Опель Рекорд», державний номерний знак НОМЕР_1 , в салоні якого, через вікно побачив компресор, яким вирішив таємно заволодіти. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом витискання скла автомобіля, проник до салону автомобіля та взяв компресор Samochdowy марки «ElegentForcePlus 100 030», вартість якого, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 4653 від 06.11.2015 року, становить 282,29 грн., тим самим таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_6 . Після цього, ОСОБА_4 зник з місця кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Крім того, ОСОБА_4 , 25.10.2015 року, приблизно о 19 год. 50 хв., продовжуючи свої злочинні дії, знаходячись біля будинку № 273-а по пр. Московському в м. Харкові побачив автомобіль ВАЗ-2104, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить раніше незнайомому йому ОСОБА_7 , яким вирішив таємно незаконно заволодіти. Далі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на таємне незаконне заволодіння транспортним засобом, що належить ОСОБА_7 , за відсутності власника автомобіля, без його відома, впевнившись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, всупереч волі власника транспортного засобу, шляхом розбиття скла, проник до салону автомобіля, та з`єднуючи дроти від замку запалювання намагався завести двигун автомобіля, таким чином призвести до руху транспортний засіб, та незаконно заволодіти автомобілем ВАЗ-2104, державний номерний знак НОМЕР_2 , вартість якого, згідно висновку судової авто товарознавчої експертизи № 10455 від 25.11.2015 року, становить 30216,97 грн., чим спричинити на вищевказану суму матеріальну шкоду власнику автомобіля, однак довести свій злочинний намір до кінця не зміг, з причин, що не залежали від його волі, так як його дії були зупинені власником автомобіля ОСОБА_7 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину згідно обвинувального акту визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро покаявся, обставини вчиненого правопорушення, викладені у вироку вище, не заперечував.

При цьому обвинувачений ОСОБА_4 пояснив суду, що 25.10.2015 року, у вечірній час він приїхав у гості до свого приятеля, який мешкає в будинку АДРЕСА_2 , проте не застав його вдома. Біля будинку він побачив легковий автомобіль «Опель», через скло побачив, що на задньому сидінні знаходиться компресор, яким він вирішив заволодіти. Ліктем руки він видавив водійське скло, відчинив двері автомобілю та забрав компресор, щоб в подальшому його продати. В цей час він побачив поблизу ще один автомобіль червоного кольору «ВАЗ» та вирішив заволодіти їм, щоб покататися. Дочекавшись, коли сторонні особи не будуть заважати, він проник внутрь автомобілю, сів на водійське місце, вирвав проводи та намагався за допомогою їх з`єднання запустити двигун. Це зайняло в нього приблизно 10-15 хвилин, проте такі спроби не призвели до запуску автомобілю. В цей час до автомобілю підійшов його власник, помітив його в автомобілі, викликав працівників правоохоронних органів, які і затримали обвинуваченого на місці злочину.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю, проти проведення розгляду справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, не заперечував, від пред`явлення позову до обвинуваченого відмовився.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю, проти проведення розгляду справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, не заперечував, від пред`явлення позову до обвинуваченого відмовився.

На підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди усіх учасників провадження докази по справі, щодо тих обставин справи, які ніким не оспорювалися, судом не досліджувалися.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, а також за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незакінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Вивченням в процесі судового розгляду даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він є особою раніше судимою, офіційно не працює, на наркологічному і психіатричному обліку не перебуває, за місцем мешкання ні в чому поганому помічений не був.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України суд не встановив.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 в силу ст. 66 КК України, суд визнає щире розкаяння.

При призначенні покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України суд приймає до уваги положення ст.68 КК України щодо призначення покарання за незакінчений злочин.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 в межах санкції кримінального закону, яким передбачена відповідальність за вчинене, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, а також дані, що характеризують його особу, наявність обставини, що пом`якшує покарання. Дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 свідчить про його стійке небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання,це випливає з того, що вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 21.05.2015р. його було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, проте ОСОБА_4 вчинив нові навмисні корисливі злочини під час іспитового строку, офіційного джерела свого існування під час перебування на волі та стійких соціальних зв`язків суду довести не міг. Поряд з цим суд враховує наявність щирого каяття обвинуваченого у вчиненому, відсутність матеріальних претензій до нього з боку потерпілих, повернення потерпілому викраденого майна. За таких обставин суд вважає, що для виправлення та запобігання вчинення нових злочинів кримінальне покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі слід призначити з реальним його відбуттям в місцях позбавлення волі, проте міру покарання у вигляді позбавлення волі за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України обрати у вигляді мінімуму, передбаченого санкцією статті кримінального закону, без застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації всього належного йому майна.

На підставі положень ст.71 КК України покарання за сукупністю вироків обвинуваченому суд призначає шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, що був постановлений Ленінським районним судомм.Харкова 21.05.2015р.

Згідно положень ст.124 КПК України на користь держави в особі Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Харківській області з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 4653 від 06.11.2015 року у сумі 306,90 грн.; судової авто товарознавчої експертизи № 10455 від 25.11.2015 року у сумі 307,50 грн.; судової дактилоскопічної експертизи № 261від 30.10.2015 року у розмірі 1104,84 грн., а всього на загальну суму 1719,24 грн.

Питання про речові докази суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд,-

засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України і призначити покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді двох років позбавлення волі

-за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації всього належного йому майна.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації всього майна, що є власністю засудженого.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 21.05.2015р. і за сукупністю вироків ОСОБА_4 визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць без конфіскації всього майна, що є власністю засудженого.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня затримання 26 жовтня 2015 року.
У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 перебування в установі попереднього ув`язнення з 26 жовтня 2015 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань № 27.

Стягнути з ОСОБА_4 користь держави в особі Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Харківській області витрати на проведення експертиз у розмірі 1719,24 грн.

Речові докази по справі спеціальний пакет експертної служби МВС України № 1955067, в якому знаходиться компресор Samochdowy марки «ElegentForcePlus 100 030», що знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 ; пластикова кришка, яка розміщається під кермом, на краю якої мається тріщина, яка перемотана ізоляційною стрічкою синього кольору, розкладний металевий ніж, візитні картки у кількості 5 шт., автомагнілога «Кенвуд» PC-W 6141U, без явних пошкоджень, у справному стані, буксирувальний трос помаранчевого кольору, без пошкоджень, рулетка жовтого кольору, без явних пошкоджень у справному стані, карта м. Харкова, що передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили, вважати повернутими законним власникам, відповідно потерпілому ОСОБА_6 та потерпілому ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення. А засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його оголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Головуючий - суддя