Провадження № - 1кп/201/450/2015
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 серпня 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська матеріали кримінального провадження № 0001817 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 25.04.2015 приблизно о 15:30 годині, маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з погрозою застосування насильства яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого вступив у попередню змову з ОСОБА_4 .

З метою реалізації злочинного умислу, ОСОБА_3 разом з співучасником злочину ОСОБА_4 25.04.2015 побачили біля ТЦ «Дафі», розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, Бульвар Зоряний 1А, малолітніх, раніше не знайомих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що тримали в руках мобільні телефони, які ОСОБА_3 разом з співучасником злочину ОСОБА_4 визначили як об`єкт свого злочинного посягання.

Далі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел прослідували за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до перехрестя біля світлофора вул. Шинної та вул. Запорізьке Шосе, де діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, ОСОБА_3 , діючи згідно відведеної йому ролі, перевірив наявність мобільного телефону у ОСОБА_6 та запропонував надати йому мобільний телефон марки Меіzu МХЗ ІМЕІ НОМЕР_1 , а після відмови останнього, з метою придушення можливості до спротиву потерпілого рукою зігнутою в лікті обхватив за шию ОСОБА_6 та примусово перевів останнього через дорогу у балку, яка знаходиться навпроти вулиці Шинної м. Дніпропетровська, чим заподіяв насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Далі ОСОБА_3 не припиняючи своїх злочинних дій, під приводом фотографування, забрав у ОСОБА_6 мобільний телефон Меіzu МХЗ ІМЕЇ НОМЕР_1 вартістю 4 663,12 гривень, який належав ОСОБА_8 .

Тим часом, ОСОБА_4 , діючи згідно відведеної йому ролі, на перехресті біля світлофора вул. Шинної та вул. Запорізьке Шосе перевірив наявність мобільного телефону в ОСОБА_7 та запропонував надати йому мобільний телефон марки Prestigio MultiPhone 5453 DUO ІМЕI1 НОМЕР_2 , ІМЕІ2 НОМЕР_3 , а після відмови останнього, з метою придушення можливості до спротиву потерпілого рукою зігнутою в лікті обхватив за шию ОСОБА_7 та примусово перевів останнього через дорогу в балку, яка знаходиться навпроти вулиці Шинної м. Дніпропетровська, чим заподіяв насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Далі, ОСОБА_4 не припиняючи своїх злочинних дій, під приводом фотографування, забрав у ОСОБА_7 мобільний телефон Prestigio MultiPhone 5453 DUO ІМЕI774295, ІМЕІ2 НОМЕР_3 вартістю 2 199,60 гривень., який належав законному представнику потерпілого ОСОБА_9 .

Після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, висловили погрози застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, з метою перешкоджання можливого переслідування потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які останні сприйняли як реальні та неминучі для себе.

Далі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усвідомлюючи, що їх дії є відкритими для потерпілих, зникли з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном та розпорядились ним на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті обставин, у скоєному розкаявся.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті обставин, у скоєному розкаявся.

Враховуючи те, що обвинувачені не оспорюють всі обставини кримінального провадження, викладені прокурором, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні ними інкримінованого їм злочину доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого (грабіж), з погрозою застосування такого насильства, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який являється тяжким, дані про особу обвинуваченого, який не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та часткове відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого. Крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також, на думку суду, посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

В той же час, враховуючи всі вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити його від відбування основного покарання з випробовуванням.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який являється тяжким, дані про особу обвинуваченого, який не судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, перебуває на обліку у лікаря психіатра, однак згідно висновку судово-психіатричного експерта № 138 може віддавати звіт своїм діям та керувати ними.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого. Крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також, на думку суду, посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

В той же час, враховуючи всі вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити його від відбування основного покарання з випробовуванням.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк три роки.

На підставі п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України зобов`язати засуджену ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований відносно ОСОБА_3 скасувати, звільнивши ОСОБА_3 з-під варти в залі судового засідання.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк три роки.

На підставі п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований відносно ОСОБА_4 скасувати, звільнивши ОСОБА_4 з-під варти в залі судового засідання.

Речовий доказ мобільний телефон Prestigio MultiPhone 5453 DUO ІМЕI774295, ІМЕІ2 НОМЕР_3 повернути ОСОБА_9 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Вирок підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.
Головуючий - суддя: ОСОБА_1