Справа № 639/7978/13-к
Провадж. № 1-КС/639/743/2013
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2013 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Кісь Д.П., за участю секретаря Нестеровської Л.В., особи, яка подала скаргу ОСОБА_1, представника особи, що подала скаргу ОСОБА_2, слідчого Зубчука Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого Харківської міжрайонної прокуратури Харківської області про відмову у визнанні потерпілою, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого Харківської міжрайонної прокуратури Харківській області ОСОБА_3 від 20.08.2013 року про відмову у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному 23.11.2012 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005; визнати протиправною бездіяльність старшого слідчого Харківської міжрайонної прокуратури Харківській області ОСОБА_3 щодо незаконно винесеної постанови про відмову у визнанні її потерпілою; зобовязати Харківську міжрайонну прокуратуру Харківській області визнати її потерпілою у кримінальному провадженні №0000005 та допитати в якості потерпілої.

В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_1 посилається на незаконність та необґрунтованість постанови та передчасність висновків слідчого.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали вимоги скарги, посилаючись на зазначене вище.

Слідчий в судовому засіданні проти вимог скарги заявника заперечував, посилаючись на те, що під час досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_1, як особі, що подала заяву про кримінальне правопорушення, не завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Дослідивши матеріали кримінального провадження №0000005, заслухавши пояснення ОСОБА_1, її представника - ОСОБА_2, думку прокурора, приходжу до висновку, що вимоги скарги є обґрунтованими з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено,що 22.11.2012 року до Харківської міжрайонної прокуратури Харківської області звернувся ОСОБА_4 з заявою щодо неправомірних дій співробітників Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області, які мали місце у період з 14 по 17 січня 2012 року, що полягали у безпідставному направленні його, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 до Харківської обласної психіатричної лікарні №1 в с. Стрелече з метою отримання показань на їх знайомого ОСОБА_6 та застосування до них недозволених методів ведення слідства.

Відповідні відомості по заяві ОСОБА_4 від 22.11.2012 року щодо неправомірних дій співробітників Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.11.2012 року за №0000005.

Також до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 07.12.2012 року було внесено відомості за аналогічною заявою ОСОБА_1 від 06.12.2012 року щодо застосування до неї, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 незаконних методів провадження досудового розслідування працівниками Липецького ВМ Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області.

Постановою прокурора Харківської міжрайонної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 від 13.12.2012 року матеріали по зазначеним кримінальним провадженням за заявами ОСОБА_4 та ОСОБА_1 обєднано в одне провадження за 0000005.

За результатами проведення досудового розслідування 17.12.2012 року старшим слідчим Харківської міжрайонної прокуратури Харківської області було ухвалено постанову про закриття кримінального провадження №0000005 від 23.11.2012 року у звязку з відсутністю у діях ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.08.2013 року скасовано постанову старшого слідчого Харківської міжрайонної прокуратури Харківській області ОСОБА_3 від 17.12.20123 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 від 23.11.2012 року.

Скасовуючи постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова виходив з того, що в показаннях свідків мають місце суттєві суперечності, які могли бути усунуті шляхом допиту лікарів Харківської обласної психіатричної лікарні №1 щодо обставин, за яких ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 стали пацієнтами відповідного закладу охорони здоровя та їх виписки з лікарні, а також проведенням одночасних допитів відповідних осіб (ч. 9 ст.224 КПК України). Крім того, ОСОБА_5, до якого відповідно до пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_1 разом з ними також застосовувались недозволені методи ведення досудового слідства, допитаний взагалі не був. Також слідчий суддя звертав увагу на те, що допит свідків по кримінальному провадженню був проведений поверхнево щодо обставин доставлення ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_12 до ОСОБА_13

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, отримавши вищезазначену ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.08.2013 року, слідчий не проводивши жодної слідчої дії, не усунувши недоліки, зазначені в ухвалі, 20.08.2013 року постановив ухвалу про відмову про відмову у визнанні ОСОБА_1 потерпілою у зазначеному кримінальному провадженні.

При цьому, ухвалюючи зазначену постанову слідчий виходив з того, що з матеріалів досудового розслідування не вбачається заподіяння ОСОБА_1 співробітниками Липецького ВМ Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області моральної, фізичної або матеріальної шкоди.

З такими висновками слідчого погодитися не можна, з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обовязки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 в своїй заяві від 06.12.2012 року та при дачі показань по кримінальному провадженню зазначала, що до неї застосувались незаконні методи провадження досудового розслідування працівниками Липецького ВМ Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області. У разі підтвердження цих обставин очевидним є завдання ОСОБА_1 відповідним злочином фізичної та моральної шкоди.

Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким очевидними та достатніми підставами є посилання заявника на те, що кримінальним правопорушенням завдано шкоди іншій особі або держаним чи суспільним інтересам.

Слідчий же у своїй постанові від 20.08.2013 року фактично зробив висновок про відсутність події злочину, що може бути здійснено лише після проведення повного та всебічного розслідування по кримінальному провадженню та є підставою для ухвалення постанови про закриття кримінального провадження, а не постанови про відмову у визнанні потерпілим.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що вимоги скарги в частині скасування постанови старшого слідчого Харківської міжрайонної прокуратури Харківській області ОСОБА_3 від 20.08.2013 року про відмову у визнанні ОСОБА_1 потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному 23.11.2012 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005, підлягають задоволенню.

Водночас, в задоволенні скарги в частині вимог про визнання протиправною бездіяльність старшого слідчого Харківської міжрайонної прокуратури Харківській області ОСОБА_3 необхідно відмовити, адже відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобовязання припинити дію; 3) зобовязання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Також не підлягають задоволенню вимоги скарги щодо зобовязання Харківської міжрайонної прокуратури Харківській області визнати ОСОБА_1 потерпілою у кримінальному провадженні №0000005, адже після скасування постанови слідчого від 20.08.2013 року, з урахуванням тієї обставини, що з заявою про кримінальне правопорушення звернулася сама ОСОБА_1, остання в силу ч. ч. 1, 2 ст. 55 КПК України автоматично набуває статус потерпілої.

Керуючись ст. ст. 55, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого Харківської міжрайонної прокуратури Харківської області про відмову у визнанні потерпілою задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого Харківської міжрайонної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 від 20.08.2013 року про відмову у визнанні ОСОБА_1 потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 від 23.11.2012 року.

В задоволенні іншої частини вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя (підпис) Д.П. Кісь

Повний текст ухвали складено 20.09.2013 року.

Згідно з оригіналом:

Слідчий суддя Д.П. Кісь