Справа № 727/6629/13-к
Провадження № 1-кс/727/1578/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2013 року. Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі :

головуючого - слідчого судді Богдана С.І.

при секретарі Руснак І.Д.

з участю прокурора Балана Ю.В.

адвоката Ткачука В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці скаргу ОСОБА_2 на дії та бездіяльність слідчого в порядку ст. 303 ч.1 та 2 КПК України,

В С Т А Н О В И В :

19.07.2013 року заявник ОСОБА_2 звернуся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність слідчого.

В скарзі зазначив, що 14.05.2013 року в період часу з 14 год. До 23 год. 30 хв. за юридичною адресою ТОВ " Кей - Стоун Україна ", офіс АДРЕСА_1, старшим слідчим з ОВС слідчого управління фінансових розслідувань ГУ Міндоходів у Чернівецькій області Вороніним М.С. було проведено обшук. Метою проведення обшуку було здобуття документів та речей, інших носіїв інформації, зазначених в судовій ухвалі від 07.05.2013 року.

Під час обшуку були вилучені майно та гроші, перелік яких зазначено в протоколі обшуку від 14.05.2013 року та додатках до нього № № 1,2,3. Дане майно і гроші належали йому особисто та юридичним особам ТОВ " Кей - Стоун Україна ", ТОВ " ДІАЛ ГРУП " та румунській фірмі " KEY - STONE S.R.I. ".

В ході проведення вищезазначених слідчих дій та у подальшому органом досудового розслідування були вчинені такі грубі порушення кримінально-процесуального закону, які 1) пов'язані з внесенням до протоколу спотворених і завідомо неправдивих даних ; 2) супроводжувались порушенням прав учасників даної процесуальної дії та інших осіб, участь яких у ній гарантована законодавством ; 3) виражаються у нездійсненні тих процесуальних дій, до яких зобов'язує КПК України, а також у свідомій бездіяльності.

Судовою ухвалою надавався дозвіл на проведення обшуку за адресою - АДРЕСА_1, а обшук було проведено за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 тобто не за санкціонованим місцем його проведення.

Окрім цього, адресою здійснення його господарської діяльності є м. Чернівці, вул. Руська 219-Г/55, а офіс АДРЕСА_1 є адресою знаходження юридичної особи ТОВ " Кей-Стоун Україна ", що є додатковим підтвердженням правильності його зауважень на протокол обшуку щодо належності вилученого майна і грошей юридичними особами. В договорі оренди від 01.11.2012 року не зазначено про те, що офіс 35 перебуває у його володінні, а тому твердження про це в ухвалі суду від 07.05.2013 року є необґрунтованим належними доказами.

В порушення вимог ст.. 236 ч.1 КПК України слідчий не лише не вжив належних заходів для забезпечення присутності під час проведення обшуку осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушенні, але й силоміць не допустив до приміщення де проводився обшук директора ТОВ " Кей-Стоун Україна " ОСОБА_4, хоча той представився і бажав бути присутнім при проведенні обшуку в його офісі.

В порушення ст. 236 ч.ч.3,8 КПК України йому не було роз'яснено відповідних прав в ході проведення зазначеної процесуальної дії і це підтверджується тестом протоколу обшуку. При цьому до протоколу його автором були внесені навмисно спотворені відомості за відмови надання йому можливості внести об'єктивні корективи і зауваження. Зокрема йому не було надано копії ухвали про проведення обшуку, а було тільки її пред'явлено, невірно зазначено відомості щодо належності низки речей і грошових коштів.

Значна кількість грошових коштів та речей, документів була принесена працівниками міліції з офісу № 63, який знаходиться у володінні іншої юридичної особи - ТОВ " ДІАЛ ГРУП ". Це було зроблено протиправно, всупереч діючому законодавству, оскільки обшук у офісі № 63 і вилучення там предметів здійснювалось без легітимних правових підстав і значна частина вилученого там чомусь є зазначеною у протоколі обшуку іншого приміщення офісу № 35. Ці обставини є самі по собі достатніми для визнання процесуальних дій знеціненими, а протокол обшуку від 14.05.2013 року неналежним і недопустимим доказом.

Під час здійснення обшуку, слідчим в порушення вимог ст.. 236 ч.1 перешкодив йому у зверненні за правовою допомогою до адвоката Мірутенка А.М. і останнього брутально, силоміць виштовхав за двері офісу № 35 разом з директором ОСОБА_4.

Всупереч вимог ст.ст. 103-107,109,159,161,162,165,166 КПК України слідчий не зафіксував у належному протоколі таку слідчу дію, як здійснення тимчасового доступу до саме тих номерів сетевих реквізитів і тих електронних систем обліку прав вимоги та розрахунків, які зазначені в ухвалі слідчого судді від 26.04.2013 року. Слідчий здійснив неналежну фіксацію доказів, як ним зазначено наприкінці протоколу обшуку, а шляхом маніпуляцій здійснених зовсім сторонньою особою, створив докази, що є неналежними і недопустимими, супроводжуючи цей процес створення ( а не фіксації ) доказів протиправною крадіжкою з серверів комп'ютерної мережі вказаних систем конфіденційної інформації і персональних даних інших громадян.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт на майно у вигляді речей може бути накладено у випадку наявності достатніх підстав вважати, що вони відповідають критеріям зазначених у ч.2 ст. 167 КПК України. Отже, для надання матеріальним об'єктам статусу зазначеному у ст.. 98 КПК, за наявності підстав наведених у ст.. 170 КПК, слід вчинити дії, передбачені ст.. 173 КПК України.

Частиною 5 ст. 171 КПК України передбачений обов'язок слідчого не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна звернутися з клопотанням до слідчого судді про арешт тимчасово вилученого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Частиною 6 ст. 173 КПК передбачено, що слідчий суддя, суд, не пізніше 72 годин з дня надходження до суду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, повинен постановити ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна, інакше таке майно повертається особі, у якої воно було вилучено.

Згідно довідки Шевченківського районного суду м. Чернівці № 02-01/к-7 від 27.05.2013 року ухвала про накладення арешту на вищезазначене тимчасово вилучене майно слідчим суддею ( судом ) не виносилась.

Таким чином слідчий мав повернути тимчасово вилучене під час обшуку майно.

Він неодноразово протягом травня-липня 2013 року звертався з вимогою до слідчого про повернення йому тимчасово вилученого майна, але не отримав від нього ні майна, ні відповіді на його звернення, а це є протиправною бездіяльністю, так і нездійсненням процесуальних дій, оскарження яких передбачено ч.1 ст. 303 КПК України.

Таким чином, органом розслідування під час обшуку 14.05.2013 року, складання протоколу обшуку, вилучення речей, документів і грошей, фіксування вищезазначених процедур були здійсненні процесуальні дії з порушенням суттєвих умов попереднього дозволу суду та вищезазначених норм процесуального закону, з порушенням права особи на захист, отриманням пояснень від особи із порушенням ст. 63 Конституції України, порушенням гарантованих законом прав інших осіб.

Тому просив визнати бездіяльність слідчого в аспекті зазначеного у п. 5 скарги протравною, зобов'язати слідчого Вороніна М.С. повернути всі вилучені під час обшуку матеріальні об'єкти, майно та гроші зазначені в протоколі обшуку від 14.05.2013 року та додатках до нього № № 1,2,3 на місце їх вилучення йому та представникам ТОВ " Кей-Стоун Україна " та ТОВ " ДІАЛ ГРУП ", визнати протокол обшуку від 14.05.2013 року у будинку офіцерів на Театральній площі 6 в офісі № 35 за місцем знаходження юридичної особи ТОВ " Кей-Стоун Україна " та вилучені в ході зазначеного обшуку майно, документи та матеріальні об'єкти недопустимими доказами.

В судовому засіданні скаржник підтримав викладені вимоги у скарзі і дав свої пояснення.

Представник прокуратури в судовому засіданні вважав, що вимоги викладені в скарзі не відповідають дійсності, є надуманими, а тому просив відмовити в скарзі.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали надані суду, суд вважає, що в скарзі слід відмовити.

Судом з'ясовано, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07.05.2013 року було надано дозвіл старшому слідчому з особливо важливих справ СВ ДПС у Чернівецькій області Вороніну М.С. провести обшук у ОСОБА_2 за адресою здійснення його господарської діяльності, а саме АДРЕСА_1, яке належить державі в особі Міністерства оборони України та перебуває в управлінні західного територіального квартирно-експлуатаційного управління та згідно листа від 06.11.2012 року орендується на підставі попереднього договору оренди № 57/2012-п від 01.11.2012 року фізичною особою -підприємцем ОСОБА_2 з метою на відшукання і вилучення оригіналів фінансово-господарських та бухгалтерських документів, інших речей та документів, які свідчать про порушення законодавства України щодо застосування, використання у фінансово-господарській діяльності електронних грошей платіжних систем, надання послуг з вводу / виводу, обміну, конвертації ( переведення в готівку та навпаки ) електронних грошей ( українська гривня, долар США, ЄВРО, російський рубль ), комп'ютерної техніки, " конвертованої " готівки, карток поповнення електронних гаманців та інших відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення за період 2010 - 2013 роки.

14.05.2013 року на підставі ухвали суду від 07.05.2013 року було проведено обшук в приміщенні офісу АДРЕСА_1 у гр.. ОСОБА_2. В ході проведено обшуку було виявлено грошові кошти у вигляді української гривні, долари США, ЄВРО, фінансово-господарські документи, оргтехніка у вигляді ноутбуків, які були вилучені слідчим. В ході проведеного обшуку ОСОБА_2 заявив, що всі виявлені грошові кошти належать йому особисто і призначені для обміну електронних грошей на готівку.

Таким чином встановлено, що слідчим суддею було надано дозвіл на відшукання

" конвертованої " валюти та комп'ютерної техніки і вважати, що це майно є тимчасово вилученим і повинно було бути повернуте особі у якої воно було вилучено підстав немає. Судом також встановлено, що майно, яке було вилучено в ході обшуку визнано речовим доказом і долучено до матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.. 236 ч.7 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Однак заявник вимагає повернення вилучених речей, які були виявлені та вилучені на підставі ухвали суду про надання дозволу на проведення обшуку і які були зазначені в ухвалі суду як такі, що відшукувалися спеціально і конкретно зазначені.

Тому вважати, що слідчий був зобов'язаний повернути відшукані та вилучені грошові кошти та комп'ютерну техніку заявнику ОСОБА_2 підстав немає, вони не є тимчасово вилученими, а тому в цих вимогах заявнику слід відмовити.

Що стосується вимоги визнати протокол обшуку від 14 травня 2013 року та вилучених в ході обшуку майна, документи та матеріальні об'єкти недопустимими доказами, то ці вимоги не оскаржуються в порядку ст.. 303 КПК України і визнання доказів допустимими чи недопустимими вирішується судом при розгляді кримінального провадження по суті в судовому засіданні.

На підставі викладеного та керуючись ст.. 303, 304,306,307 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні скарги на дії та бездіяльність старшого слідчого з ОВС СВ ДПС у Чернівецькій області Вороніна М.С.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Богдан С.І.