Справа № 346/2759/13-к
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2013 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі:головуючого- судді Васильковського В.В.

секретаря Корбут Н.М.

з участю прокурора Тарасенко В.С.

обвинуваченої ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 12 квітня 2013 року за № 0000851 за обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та жительки с. Молодилів, вул.. Українська, 51, Коломийського району, Івано-Франківської області, українки, неодружена, ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючої, судимої 14.12.2012 року Коломийським міськрайонним судом за ст.. 164 ч. 1 КК України до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт, депутатом не являється, громадянки України, на утриманні двоє малолітніх дітей;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч. 2 КК України,-

встановив:

ОСОБА_1, будучи засуджена 14.12.2012 року Коломийським міськрайонним судом за ст.. 164 ч. 1 КК України до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт, з метою ухилення від відбування покарання, порушила встановлений порядок явки на реєстрацію, жодного разу не зявилася на роботу в сільську раду с. Сідлище та із запланованих 80 годин громадських робіт не відпрацювала жодної години.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, визнала, та повністю підтвердила обставини вчиненого нею кримінального правопорушення. Пояснила, що ухилилася від відбування громадських робіт по причині, що на її утриманні двоє малолітніх дітей, яких вона не має з ким залишити. У вчиненому щиро розкаюється, стверджує, що відпрацює призначені їй громадські роботи, просить її суворо не карати.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з'ясовано, що обвинувачена та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Розгляд провадження провадився відносно обвинуваченої в межах пред'явленого їй обвинувачення.

Тому суд ухвалив обмежитись допитом обвинуваченї, дослідити характеризуючі документи.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання її винною.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились в ухилиленні від відбування громадських робіт, ОСОБА_1 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченій у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які помякшують покарання - щире каяття, визнання вини.

Обставин, які обтяжують покарання згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст.. 389 ч.2 КК України санкція статті за ухилення від відбування громадських робіт передбачає арешт на строк до шести місяців або обмеження волі на строк до трьох років.

Відповідно до ч.3 ст. 60 КК України, арешт не застосовується до осіб жінок, які мають дітей віком до семи років.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до жінок, які мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_1 має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд не вправі перейти до більш м'якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, відповідно до ст. 7 КПК повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.

Таким чином, до обвинуваченої ОСОБА_1 з огляду на наявність у неї двох малолітніх дітей не може бути призначено покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 389 КК України, тому її слід звільнити від покарання.

Речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.389 ч.2 КК України та звільнити від покарання;

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя Васильковський В. В.