Справа № 377/575/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/364/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19.08.2015

УХВАЛА
Іменем України
19 серпня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
в режимі відеоконференції підозрюваного ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Славутицького міського суду Київської області від 31 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:
Старший прокурор прокуратури м. Славутича Київської області ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_10 підозрюється у тому, що він, 22 травня 2015 року о 17 годині проїжджаючи по проспекту Дружби Народів в м. Славутич на автомобілі BMW-525, номерний знак « НОМЕР_1 », побачив раніше знайомого ОСОБА_8 , який разом з братом йшов по тротуару біля автобусної зупинки та маючи умисел на вчинення хуліганських дій щодо нього, зупинив автомобіль, підійшов до нього та спровокував з ним сварку, в процесі якої висловлювався нецензурною лайкою та нехтуючи громадським порядком та загальноприйнятими нормами поведінки, ОСОБА_10 на очах перехожих та жителів міста, умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, за допомогою пристрою для відстрілу патронів, спорядженого гумовими кулями, здійснив два постріли в голову потерпілого, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді поранення голови, закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку.

22.05.2015 слідчим СВ Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_12 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинений злочин, передбачений ч.4 ст. 296 КК України за номером 0000125.

23.05.2015 ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

25.05.2015 старший прокурор прокуратури м. Славутича Київської області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Славутицького міського суду Київської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та одночасно подав клопотання про надання дозволу на його затримання з метою приводу до Славутицького міського суду Київської області для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою від 25.05.2015, слідчий суддя надав дозвіл на затримання ОСОБА_10 з метою його приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

30.07.2015 ОСОБА_10 затримано та 31.07.2015 доставлено до суду для розгляду клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою від 31.07.2015, слідчий суддя клопотання прокурора задовольнив та застосував щодо ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 25 вересня 2015 року.

Не погоджуючись із даним рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу, вказавши на незаконність та необґрунтованість ухвали. В обґрунтування її доводів указала на відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, а також на відсутність доказів, які б указували на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Поряд із цим, указала на те, що слідчим суддею безпідставно не враховано даних про особу підозрюваного, зокрема те, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, немає судимостей, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей та дружину, яка перебуває в декретній відпустці, від участі у слідчих діях не ухилявся. Вказала на те, що повідомлення про підозру, ОСОБА_10 було вручено не йому особисто, а його брату, що свідчить про неналежність повідомлення ОСОБА_10 про здійснення щодо нього досудового розслідування. Крім того зазначила, що слідчим суддею, в порушення вимог ч.3 ст. 183 КПК України, не було визначено розміру застави, а також безпідставно враховано наявність обвинувального акту про обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 296, ч.1 ст. 122 КК України, оскільки він не є предметом даного кримінального провадження. Просила ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді застави, визначивши її розмір відповідно до положень п.2 ч.5 ст. 182 КПК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.5 ст. 194 КПК України, а саме: утримання від спілкування з певними особами, не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, прибувати до службової особи з встановленою періодичністю, які забезпечать виконання підозрюваних покладених на нього обов`язків і запобігання наявним у справі ризикам.

В доповненні до апеляційної скарги захисник підозрюваного ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 , просила ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного будь-який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення:

захисника підозрюваного ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 , який апеляційну скаргу захисника підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

підозрюваного, який апеляційну скаргу захисника підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

потерпілого та його представника, які апеляційну скаргу захисника підозрюваного вважали необґрунтованою, просили залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін;

прокурора, який апеляційну скаргу захисника вважав необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підозрюваного не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей та інше.

Слідчий суддя, за результатами розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу дійшов до висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_10 злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

При цьому колегія суддів вважає такими, які не ґрунтуються на вимогах закону доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 та доводи, викладені захисником ОСОБА_9 при дачі пояснень суду апеляційної інстанції щодо неврахування попередніх стосунків між потерпілим та підозрюваним, наявність між ними конфлікту, не встановлення знаряддя, яким були завдані тілесні ушкодження та в кінцевому результаті щодо неправильності кваліфікації дій підозрюваного. Так, обставини, на які посилаються захисники, в тому числі і щодо мотивів злочину, обґрунтованості кваліфікуючих ознак та в кінцевому результаті правильності кваліфікації дій обвинуваченого належить до обставин, які підлягають доказуванню у ході кримінального провадження, а висновки по цих обставинах можуть бути зроблені судом лише при винесенні остаточного рішення у кримінальному провадженні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, обґрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (п.108 рішення у справі «Влох проти Польщі», п.24 рішення у справі «Малик проти України»).

Наявні у справі дані, які здобуті із показань потерпілого, ряду свідків (їх прізвища не розголошуються в цілях збереження таємниці слідства), із протоколів проведених слідчих дій (їх реквізити не розголошуються в цілях збереження таємниці слідства) указують на обґрунтованість підозри, про що слідчим суддею зроблені обґрунтовані і належним чином мотивовані висновки.

Обґрунтованими є і висновки слідчого судді щодо наявності ризиків того, що підозрюваний може вчинити ряд дій, перелік яких даний у ч.1 ст.177 КПК України.

Так, матеріали даного кримінального провадження містять обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000300 про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.296, ч.1 ст.122 КК України наявність якого обґрунтовано дає підстави вважати те, що ОСОБА_10 може незаконно впливати на потерпілого і свідків у даному кримінальному провадженні. Підставами для такого висновку є те, що другий епізод злочину у кримінальному провадженні № 0000300 був вчинений щодо того ж самого потерпілого, що і попередній, у період часу, коли тривало досудове розслідування.

Відповідно до матеріалів цього кримінального провадження, інкриміновані ОСОБА_10 дії, були вчинені в тому числі і у зв`язку із притягненням його до кримінальної відповідальності, шляхом перешкоджання діяльності особи, яка сприяла викриттю ОСОБА_10 та притягнення його до кримінальної відповідальності.

Колегія суддів вважає доведеним наявність ризику того, що ОСОБА_10 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставами для такого твердження є те, що усі зазначені вище дії вчинялись шляхом вчинення злочинів, на даний час ОСОБА_10 обвинувачується та підозрюється у вчиненні злочинів по 3х епізодах у зв`язку із чим ризик того, що він може продовжити вчиняти злочини є достатньо високим.

Є достатньо високим ризик того, що ОСОБА_10 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Так, матеріали кримінального провадження містять дані про втечу ОСОБА_10 із місця події, його переслідування, яке не дало свого часу належний результат.

Не дивлячись на наявність попереднього кримінального провадження, за яким ОСОБА_10 як підозрюваний на той час ніс відповідні обов`язки, та наявності подій, які призвели до факту його кримінального переслідування, ОСОБА_10 залишив місце свого проживання у зв`язку із чим проводився його розшук. Матеріали кримінального провадження містять достатню кількість даних про його освідомленість про притягнення до кримінальної відповідальності у попередньому кримінальному провадженні.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним факт існування ризиків того, що ОСОБА_10 може впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, продовжити вчиняти злочини та ухилятися від слідства та суду.

Наведене указує на обґрунтованість обрання щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу.

Обґрунтованими і такими, які відповідають вимогам закону є висновки слідчого судді про обрання ОСОБА_10 саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Колегія суддів вважає, що ні один із більш м`яких запобіжних заходів не в змозі забезпечити досягненню мети застосування запобіжних заходів, визначеній у ч.1 ст.177 КПК України. Дане твердження базується на поєднанні між собою ризиків вчинення зазначених вище дій, систематичності вчинення злочинів, у яких обвинувачується та підозрюється ОСОБА_10 , того факту, що усі злочини пов`язані із насильством над громадянами із заподіянням тілесних ушкоджень. До висновку про необхідність обрання щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів приходить врахувавши і тяжкість злочину, у вчиненні якого ОСОБА_10 підозрюється, а також обставини його вчинення, в тому числі і факт вчинення за допомогою засобів, придатних до завдання тілесних ушкоджень. Наведене указує на підвищену суспільну небезпечність підозрюваного ОСОБА_10 , що унеможливлює обрання щодо нього інших запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, в тому числі і особистої поруки, про що із відповідним клопотанням звернувся Народний Депутат України ОСОБА_14 .

При цьому, на думку колегії суддів, наявність сталих соціальних зв`язків, наявність на утриманні дітей та інші фактори, на які посилались захисники, не можуть спростувати законність висновків слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, оскільки із урахуванням наявних ризиків вчинення підозрюваним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, тривалістю протиправної поведінки підозрюваного, його підвищеної суспільної небезпеки, тяжкості злочину, у вчиненні якого його підозрюють та обставин вчинення цього злочину колегія суддів приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти ризикам вчинення підозрюваним дій, які зазначені у ч.1 ст.177 КПК України.

Є необґрунтованими доводи захисників про безпідставне врахування слідчим суддею обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000300 про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.296, ч.1 ст.122 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні, оскільки інформація, яка міститься у даному обвинувальному акті, є підтвердженням існування зазначених вище ризиків.

Такими, що не ґрунтуються на вимогах закону є і доводи апеляційної скарги захисника щодо безпідставного не визначення слідчим суддею розміру застави підозрюваному ОСОБА_10 .

Так, відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, згідно п.1 ч.4 цієї статті, щодо злочину, вчиненого з застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та за допомогою невстановленого слідством предмета, здійснив два постріли в голову потерпілого, чим спричинив йому тілесні ушкодження, тобто у вчиненні хуліганства з проявом насильства заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому.
Наведене указує на те, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про можливість, в порядку п.1 ч.4 ст.183 КПК України, не визначати розміру застави підозрюваному ОСОБА_10 .

Колегія суддів, перевіривши матеріали судового провадження не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді винесеної відповідно до вимог чинного законодавства.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Славутицького міського суду Київської області від 31 липня 2015 року є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає у зв`язку із чим залишає цю ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Славутицького міського суду Київської області від 31 липня 2015 року про застосування щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 25 вересня 2015 року залишити без змін.

СУДДІ: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4