АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі
головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретарів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000875 відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та представника ОСОБА_12 в інтересах потерпілого ОСОБА_13 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_14 , ОСОБА_11

обвинувачених - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (шляхом відеоконференцзв`язку), ОСОБА_10
захисників - ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18
представника потерпілого - ОСОБА_19

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000875 відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190, ч.3 ст.28, ч.3 ст.358, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190, ч.3 ст.28, ч.3 ст.358, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.4 ст.190, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст. 15, ч.4 ст.190, ч.3 ст.28, ч.3 ст.358, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358 КК України, які об`єднані в одне провадження - повернуто прокурору.
Рішення про повернення обвинувальних актів обґрунтовано тим, що вони не відповідають вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містять формулювання обвинувачення відповідно до положень закону відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_20 та ОСОБА_10 , оскільки в даних обвинувальних актах зазначені лише фактичні обставини справи, які встановлені слідчим під час досудового розслідування та наявні вказівки на те, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 підозрюються у вчиненні злочинів, які їм інкримінуються. Окрім того, слідчим не встановлено осіб, які входили до організованої групи разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не підтверджено їх наявність належними та допустимими доказами, не визначено їх функції в організованій групі, а тому кваліфікацію їх дій за ч.3 ст.28 КК України суд вважає безпідставною та протиправною; прокурором не дотримано вимог чинного законодавства в частині зазначення дати складання і затвердження обвинувального акту, оскільки згідно норм КПК України, обвинувальний акт лише після затвердження прокурором направляється до суду.
Прокурор, в апеляційній скарзі, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою повернути даний обвинувальний акт суду першої інстанції на підготовче засідання у іншому складі суду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження; істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону.
Вказує на те, що обвинувальні акти відповідають вимогам ст. 291 КПК України та місить всі передбачені законом відомості. Зокрема, обвинувальні акти у зазначених кримінальних провадженнях містить виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у тому числі, зазначено час та місце кримінальних правопорушень, а також інші суттєві обставини, встановлені та відомі на момент складання обвинувального акту. Посилається на те, що суд під час підготовчого судового засідання вийшов за межі своїх повноважень та надав оцінку фактичним обставинам справи та правовій кваліфікації кримінального правопорушення за ч.3 ст.28 КК України, яку прокурор вважає встановлену, та відповідно до вимог ст. 338 КПК України, у разі необхідності має право змінити під час судового розгляду.
Представник ОСОБА_12 в інтересах потерпілого ОСОБА_13 , в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати, як незаконну та необгрунтовану, винесену з порушенням норм кримінального процесуального та кримінального кодексів України; обвинувальний акт направити до суду першої інстанції для призначення судового засідання. Зазначає, що ухвала суду не містить жодних посилань безпосередньо на сам обвинувальний акт, натомість містить посилання на рішення Європейського суду з прав людини, які не стосуються даного випадку, та обґрунтування захисників обвинувачених. Судом не надано оцінку доказам, зазначеним в обвинувальних актах, які повністю підтверджують вину обвинувачуваних осіб; не звернуто увагу на те, що обвинувачених затримано безпосередньо під час скоєння ними інкримінованих їм злочинів, із слідством вони не співпрацювали, а вину почали визнавати після зникнення ОСОБА_7 .
Вважає, що обвинувальні акти відповідають вимогам ст. 291 КПК України, оскільки містить фактичні обставини скоєного обвинуваченими кримінального правопорушення та достатні дані, які вказують на винних осіб, зокрема на обвинувачених у даному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора та представника потерпілого ОСОБА_19 , які підтримали апеляційні скарги, просили їх задовольнити, думку підозрюваних та їх захисників про законність ухвали суду, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів уважає, що вони підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Приймаючи рішення про повернення обвинувальних актів прокурору, суд першої інстанції встановив, що в порушення вимог ст. 291 КПК України, обвинувальні акти не відповідають вимогам КПК, оскільки не містять формулювання обвинувачення відповідно до закону, а викладено лише фактичні обставини справи, встановлені слідчим під час досудового розслідування. Такий висновок суду першої інстанції колегія суддів вважає правильним.
Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом Українипро кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.
Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , містить лише формулювання підозри, висунутої їм, та фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені досудовим розслідуванням. Разом з тим, обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у встановленому законом порядку не висунуте, а тому ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за цим процесуальним рішенням мають статус підозрюваних.

Водночас необґрунтованим є посилання суду в мотивувальній частині ухвали, як на підставу для повернення обвинувальних актів, на необхідність встановлення осіб, які входили до організованої групи разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , підтвердження їх наявності належними та допустимими доказами, визначення їх функцій в організованій групі, а також безпідставності та протиправності кваліфікації їх дій за ч.3 ст.28 КК України. Відповідно до положень ст.314 КПК України, питання щодо допустимості та належності доказів, правильності кваліфікації дій обвинувачених, не підлягають вирішенню під час підготовчого судового засідання, а тому дане посилання суду слід виключити із мотивувальної частини ухвали суду.

За таких обставин, доводи апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого, що обвинувальні акти відповідають ст. 291 КПК України є необґрунтованими.

З урахуванням наведеного, апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та представника ОСОБА_12 в інтересах потерпілого ОСОБА_13 підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та представника ОСОБА_12 в інтересах потерпілого ОСОБА_13 задовольнити частково.
Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року у кримінальному провадженні № 000875 відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 змінити.
Виключити із мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року посилання суду, як на підставу для повернення обвинувального акта, необхідність встановлення осіб, які входили до організованої групи разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , підтвердження їх наявності належними та допустимими доказами, визначення їх функцій в організованій групі, а також безпідставності та протиправності кваліфікації дій за ч.3 ст.28 КК України.
У решті ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року про повернення обвинувальних актів прокурору - залишити без зміни.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-кп/796/1312/2015
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_21

Доповідач ОСОБА_1