Дата документу Справа № 316/226/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/58/16
Єдиний унікальний № 316/226/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.ст. 289 ч.3, 263 ч.1, 309 ч.3 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001700 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному проваджені, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Кам`янсько - Дніпровського районного суду Запорізької області від 09 квітня 2015 року, яким
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця с. Велика Білозерка, Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

09.10.1998 р. Василівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.141, ч.3 ст.140, ст.42, ст.44 КК України (1960 р.) до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 17.08.2001р. у зв`язку з відбуттям строку покарання.

12.05.2003 р. Енергодарським міським судом Запорізької області за ст.395 КК

України до арешту строком на 1 місяць.

07.10.2004 р. Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 4 ст. 187, ч. 5

ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до 9 років

позбавлення волі з конфіскацією майна.

13.12.2006 р. Єнакіївським міським судом Донецької області за ст. 391, ст. 71 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі;

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, і виправдано за недоведеності вчинення кримінального правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 7 (сім) років.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишений попередній - у вигляді домашнього арешту.

В строк відбуття покарання ОСОБА_10 зараховано строк тримання його під вартою в період з 11.11.2013. по 19.09.2014р.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Велика Білозерка, Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, працюючого комірником у ТОВ «Ніка», що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

12.07.2000 р. Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст.17. ч. 3 ст. 141, ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 213, ч. 3 ст. 42, ст. 43 КК України (1960 р.) до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 14.03.2008 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

31.08.2010 p. Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст.309, ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України з випробуванням на 1 рік. Згідно постанови Енергодарського міського суду Запорізької області від 12.09.2011 р. знятий з обліку у зв`язку з закінченням іспитового строку;

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, і виправдано за недоведеності вчинення кримінального правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України;

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, і виправдано за недоведеності вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України;

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 309 та ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання:
за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки,

за ч. 3 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

За сукупністю злочинів, відповідно до ст. 70 КК України, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

У відповідності зі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на 3 (три) роки, зобов`язав його у відповідності з п.п. 3, 4 ст. 76 КК України повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишений попередній - у вигляді домашнього арешту.

В строк відбуття покарання ОСОБА_9 зарахувано строк тримання його під вартою в період з 11.11.2013. по 19.09.2014р.

Вироком вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_9 у невстановлений слідством день, на початку листопада 2013 року, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту, незаконно придбав у невстановленої особи та не у встановленому місці одну полімерну пляшку коричневого кольору, з нагвинченою кришкою білого кольору, в якій знаходилась рідина коричневого кольору об`ємом 350,0 мл. із вмістом наркотичної речовини, три полімерні пляшки з маркуванням на етикетках «Перекису водню розчин 3%» в яких знаходилась рідина коричневого кольору об`ємами 95,0 мл., 95,0 мл. і 94,0 мл. із вмістом наркотичної речовини, та один скляний флакон в якому знаходилась рідина коричневого кольору об`ємом 5,5 мл. із вмістом наркотичної речовини, які ОСОБА_9 у подальшому незаконно зберігав та перевозив у салоні автомобіля «BMW Х-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебував у його володінні, доки 13.11.2013, о 15 год. 29 хв., у ході проведення співробітниками міліції огляду салону зазначеного автомобіля, були виявлені та вилучені вищезазначені ємності, а саме: полімерна пляшка коричневого кольору, три полімерні пляшки з маркуванням на етикетках «Перекису водню розчин 3%» та скляний флакон, у яких знаходилась рідина коричневого кольору, яка згідно з висновком судової хімічної експертизи №1039 від 20.11.2013, у своєму складі містить особливо небезпечний наркотичний засіб - ОПІЙ АЦЕТИЛЬОВАНИЙ, маси якого в перерахунку на суху речовину складають: 16,3100 г., 7,8280 г., 7,4100 г., 7,4072 г., і 0,1859 г. відповідно, загальною масою 39,1411 г.

Крім того, ОСОБА_9 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, при невстановлених слідством обставинах, у невстановлений день та час, незаконно придбав металевий предмет схожий на пістолет, який згідно з висновком судової балістичної експертизи №325/ЗТ від 16.11.2013, є переробленою гладкоствольною вогнепальною зброєю калібру 6,5 мм, роздільного спорядження, яку виготовлено саморобним способом шляхом переробки сигнального пістолета «АТМАСА 2008 LIGHT», зав. № НОМЕР_2 , виробництва Туреччини, та яка придатна до стрільби шляхом розподільного спорядження, або з використанням доопрацьованих холостих патронів калібру 9 мм Р.А.

У подальшому, зазначену вогнепальну зброю, ОСОБА_9 незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу у салоні автомобіля «BMW Х-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебував у його володінні, доки 13.11.2013, о 15 год. 29 хв., у ході проведення співробітниками міліції огляду салону зазначеного автомобіля, вона була виявлена та вилучена.

10.11.2013р., приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_10 , раніше судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, судимість за які у визначеному законом порядку не знята та не погашена, перебуваючи у лісосмузі, розміщеної в районі Енергодарського міського кладовища м. Енергодару Запорізької області, діючи умисно, повторно, незаконно заволодів транспортним засобом ОСОБА_11 - автомобілем Мазда 6 реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартістю 83 000 гривень, сів за кермо зазначеного транспортного засобу та скориставшись ключами від нього поїхав у м. Енергодар Запорізької області.

В апеляційній скарзі прокурор вважає вирок Кам`янсько - Дніпровського районного суду Запорізької області від 09.04.2015 відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 незаконним і необґрунтованим у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особам обвинувачених.

Вказує, що своє рішення про виправдання ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 189 КК України, а ОСОБА_9 також за ч. 3 ст. 289 КК України, суд мотивував тим, що судом не здобуто і стороною обвинувачення не доведено жодних переконливих доказів вчинення обвинуваченими вказаних кримінальних правопорушень.

З вищевказаними доводами суду в частині виправдання обвинувачених погодитися неможливо у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, виходячи з наступного.

Судом не взято до уваги, що саме обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у різний час провадження по справі надавали непослідовні та суперечливі пояснення, а потерпілий ОСОБА_11 постійно надавав одні і ті ж покази, які у подальшому не змінював та які підтверджуються іншими дослідженими судом доказами. При цьому, під час допитів на слідстві, під час слідчого експерименту з відеозаписом від 12.11.2013, а також під час допитів у судових засіданнях, ОСОБА_11 постійно надавав одні і ті ж покази, які у подальшому не змінював та які підтверджуються іншими доказами, що свідчить про правдивість його показань.

Між тим, судом чомусь зроблений недостовірний висновок про те, що потерпілий ОСОБА_11 в різний час провадження по справі давав непослідовні суперечливі пояснення. Твердження суду про те, що потерпілий ОСОБА_11 дав суду неправдиві показання стосовно невживання ним раніше наркотичних засобів та стосовно не проходження лікування в 2010-2011 роках у медичних закладах від наркотичної залежності і що ця обставина є підставою відноситись критично до інших його показів, є надуманим та необґрунтованим, оскільки факт лікування чи не лікування ОСОБА_11 від наркоманії в 2010-2011 роках, жодним чином не відноситься до вчинення відносно нього у 2013 році кримінальних правопорушень.

Допитаний на досудовому слідстві в якості потерпілого ОСОБА_12 , пояснив, що серед його знайомих є ОСОБА_11 , який 09.11.2013 зателефонував йому на мобільний телефон та пояснив, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 забрали у нього автомобіль «Мазда 6» чорного кольору та хочуть з ними обома поговорити. Після цього, 10.11.2013, близько 14.00 години, до його під`їзду під`їхав автомобіль «Мазда 6», який належить ОСОБА_11 . В салоні автомобіля знаходився ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Коли ОСОБА_12 та ОСОБА_11 сіли до салону автомобіля, то всі вони поїхали до лісосмуги, яка розташована в районі місцевого цвинтаря. На даному місці, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 почали руками, ногами та палицями наносити удари в різноманітні частини тулуба ОСОБА_11 та ОСОБА_15 . Після того, коли останні під примусом написали розписки про те, що вони начебто заборгували грошові кошти в сумі по 62000 гривень ОСОБА_16 , а також написали заяви про торгівлю наркотичними засобами та віддали вказані документи ОСОБА_17 , брати Назарови поїхали з лісосмуги залишивши там ОСОБА_11 та ОСОБА_18 , які пішки пішли додому та подорозі їх підвезли ОСОБА_19 з ОСОБА_20 .

Під час вищевказаних подій у лісосмузі ОСОБА_10 постійно погрожував ОСОБА_11 та ОСОБА_21 розкладним ножем, який він носив із собою.

Зазначені покази потерпілий ОСОБА_21 підтвердив під час слідчого експерименту із застосуванням відеозапису від 14 листопада 2013 року за участю двох понятих.

У судовому засіданні 03.09.2014 потерпілий ОСОБА_12 частково підтвердив раніше надані покази, проте зазначив, що детальних обставин події він не пам`ятає, оскільки перебував у стані наркотичного сп`яніння.

У судовому засіданні, яке відбулось 05.03.2015, в режимі відео конференції, потерпілий ОСОБА_21 надав суду неправдиві покази про те, що під час проведення слідчого експерименту 14.11.2013 із застосуванням відеозапису, він на вимогу співробітників міліції, начебто відтворив обставини подій, які відбувались у лісосмузі 10.03.2015, по аналогії з показами, які безпосередньо перед ним, на місці зазначив ОСОБА_11 , з яким у цей день також проводився слідчий експеримент, під час якого ОСОБА_21 начебто був присутній. При цьому, ОСОБА_21 повідомив суду, що слідчий експеримент з ОСОБА_11 та потім з ним, працівники міліції проводили у один день, у денний час доби та за участі одних і тих же понятих. Між тим, згідно з дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_11 від 12.11.2013 та відеозаписом до нього, вказана слідча дія з ОСОБА_11 проводилась 12.11.2013, у нічний час доби, без присутності ОСОБА_18 та за участю двох понятих ОСОБА_22 та ОСОБА_23 . А згідно з протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_18 від 14.11.2013 та відеозаписом до нього, вказана слідча дія з ОСОБА_24 проводилась у інший день, а саме 14.11.2013, у денний час доби та за участю двох інших понятих ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , що зафіксовано відповідними протоколами та відеозаписами. Вказані обставини свідчать про те, що у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 надав суду неправдиві покази, які він з невідомих причин змінив на користь обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , що не відповідає фактичним обставинам справи, які підтверджуються іншими доказами.

Між тим, судом не надано оцінку вказаним обставинам, а прийнято до уваги неправдиві змінені покази потерпілого ОСОБА_21 на користь обвинувачених.

Також, під час прийняття рішення, судом не взято до уваги той факт, що у судових засіданнях потерпілий ОСОБА_11 неодноразово повідомляв, що на його адресу та на адресу його близьких продовжують надходити погрози від невідомих осіб, які вимагають відмовитись від раніше наданих показань у якості потерпілого, у зв`язку з чим, потерпілий реально занепокоєний за своє життя та здоров`я, а також за життя та здоров`я своїх близьких.

Крім того, судом не взято до уваги той факт, що потерпілий ОСОБА_21 , під впливом близьких та друзів ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які привозили його на судові засідання, у суді змінив свої покази на користь обвинувачених. Вказані обставини серед іншого підтверджуються матеріалами перевірки прокуратурою клопотання від імені потерпілого ОСОБА_21 від 13.11.2014, щодо здійснення тиску на нього з боку працівників міліції, де відповідно до пояснення ОСОБА_21 , наданого у присутності захисника, ОСОБА_21 зазначив, що вказане клопотання він не підписував та не направляв, а до нотаріуса для завірення заяви він звертався за проханням адвоката ОСОБА_8 , який захищає ОСОБА_27 . Завірена копія пояснення ОСОБА_21 долучена до матеріалів кримінального провадження.

Більше того, дослідивши протокол слідчого експерименту від 12.11.2013 за участю потерпілого ОСОБА_11 та відеозапис до нього, в ході якого ОСОБА_11 розказав та показав обставини подій, що мали місце 09 та 10 листопада 2013 року, та дослідивши протокол проведення слідчого експерименту від 14.11.2013 за участю потерпілого ОСОБА_21 та відеозапис до нього, в ході якого ОСОБА_21 розказав та показав обставини подій, що мали місце 10.11.2013, суд прийшов до висновку про визнання цих доказів недопустимими з огляду на протиріччя у показах потерпілого ОСОБА_21 , які він давав при проведенні слідчого експерименту на досудовому слідстві та під час судового розгляду.

Протоколи слідчого експерименту від 12.11.2013 та від 14.11.2013 за участю потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_21 були отримані стороною обвинувачення під час досудового розслідування в межах норм КПК України, та жоден з вказаних доказів, не отриманий внаслідок порушення прав та свобод людини, тому визнання судом їх недопустимими є безпідставним.

Обставини, що зазначені потерпілим ОСОБА_11 та на досудовому слідстві зазначені потерпілим ОСОБА_21 стосовно вчинення ОСОБА_10 та ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, повною мірою підтверджуються іншими дослідженими в судовому засіданні доказами обвинувачення, яким судом не надано належної оцінки.

Зазначені судово-медичними експертами обставини щодо проведення експертиз стосовно потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_21 до уваги судом не прийняті, а навпаки судово-медичні експертизи піддані судом сумніву щодо можливості спричинення тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_28 саме обвинуваченими ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , оскільки експерти не змогли назвати точну дату та час спричинення тілесних ушкоджень потерпілим, що фактично є неможливим.

При цьому, судом не взято до уваги, що вищевказані судово-медичні експертизи проведені відповідно до вимог чинних нормативно-правових актів судово-медичними експертами, які мають значний стаж роботи та відповідний кваліфікаційний клас, тому висновки експертів є правомірними та не підлягають сумніву.

Крім того, вищевказані обставини вчинення ОСОБА_10 та ОСОБА_9 кримінальних правопорушень із застосуванням відносно потерпілих насилля підтверджуються також іншими доказами, яким судом не надано належної оцінки.

Також, у судовому засіданні досліджувались речові докази, що були зібрані стороною обвинувачення під час досудового розслідування, у тому числі: дерев`яна палиця, упаковка вологих серветок, окуляри (т.1, а.с.21,22); 5 ємностей з рідиною коричневого кольору, яка містить наркотичний засіб «ацетильований опій», загальна маса якого в перерахунку на суху речовину складає 39,1411 г. (т.1, а.с.63,64); пістолет «АТМАСА 2008 LIGHT», заводський № НОМЕР_2 (т.1, а.с.78,79); розкладний ніж (т.1, а.с.86,87); три серветки з нашаруванням РБК, ганчірка з нашаруванням РБК, дерев`яна палиця з нашаруванням РБК; чоловіча куртка коричневого кольору потерпілого ОСОБА_11 з пошкодженнями (т.1, а.с.113,114) та інші.

Вищезазначені докази у своїй сукупності доповнюють та підтверджують позицію потерпілого ОСОБА_11 , яка висловлювалась ним протягом всього судового розгляду, а також позицію ОСОБА_18 , яка висловлювалась ним на досудовому слідстві, стосовно вчинення відносно них кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 189 та ч. 3 ст. 289 КК України, саме ОСОБА_10 та ОСОБА_9 із застосуванням насилля.

Між тим, судом не надана належна оцінка вказаним доказам обвинувачення, що потягло виправдання ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за ч. З ст. 189 КК України, а ОСОБА_9 також за ч. 3 ст. 289 КК України.

Протокол проведення огляду від 25.12.2013 визнаний судом недопустимим доказом з огляду на те, що судом не встановлено джерело походження оглянутих документів, у тому числі розписок.

Між тим, такий висновок суду не відповідає дійсності, оскільки джерело походження розписок зазначено у показах свідків ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , які вказали, що копії розписок приніс до міськвідділу міліції обвинувачений ОСОБА_10 , а потім їх порвав та викинув фрагменти на підлогу. У подальшому, фрагменти паперу свідками були склеєні липкою стрічкою та передані слідчому.

Крім того, відповідно до ст. 87 КПК України, вказаний доказ не може бути визнаний недопустимим, оскільки він був отриманий стороною обвинувачення під час досудового розслідування в межах норм КПК України, без порушення прав та свобод людини.

Твердження суду про те, що досудовим слідством не була проведена судово-почеркознавча експертиза розписок, що унеможливлює встановити осіб, що їх написали, є безпідставним, оскільки самі потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_21 стверджують про те, що вказані розписки вони писали власноручно. З приводу того, що вказані розписки є ксерокопіями та містять механічні пошкодження, свідки ОСОБА_33 та ОСОБА_34 надали пояснення, згідно з якими вказані ксерокопії розписок приніс до міліції, а потім порвав обвинувачений ОСОБА_10 .

Крім того, судом не дано належну критичну оцінку наданим у судовому засіданні показам свідків захисту ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 та ОСОБА_44 , які не відповідають дійсності, є надуманими та суперечать фактичним обставинам та наданим стороною обвинувачення доказам.

Більш того, покази вказаних свідків захисту суд необґрунтовано прийняв до уваги, що потягло виправдання обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за ч. З ст. 189 КК України, а ОСОБА_9 також за ч. 3 ст. 289 КК України.

Відповідно до ч. 12 ст. 290 КПК України, прокурором під час судового засідання 05.03.2015 заявлялось клопотання про визнання неналежними та недопустимими доказів сторони захисту, які містяться у показах свідків ОСОБА_38 , ОСОБА_37 , ОСОБА_40 , ОСОБА_45 , ОСОБА_43 та ОСОБА_46 .

Між тим, судом вказане клопотання прокурора вирішено не було, що є неповнотою судового розгляду, а навпаки, покази вказаних свідків захисту взято судом до уваги на підтвердження невинуватості обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Крім того, суду було відомо про недостовірність показів деяких свідків захисту, проте, суд не взяв це до уваги та не надав належну оцінку вказаним доказам захисту.

У зв`язку з тим, що вищевказані докази обвинувачення були досліджені судом першої інстанції з порушеннями, а також у зв`язку з ненаданням судом першої інстанції належної критичної оцінки доказам захисту, відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України, прокурор вважає за необхідне повторно дослідити судом апеляційної інстанції вищевказані докази сторони обвинувачення та сторони захисту, у тому числі шляхом дослідження матеріалів кримінального провадження та прослуховування аудіо запису судового засідання, після чого, надати їм належну оцінку.

Крім того, вважає, що суд першої інстанції мав достатньо доказів застосувати кримінальний закон та визнати ОСОБА_10 винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 289, ч. З ст. 189 КК України, а також визнати ОСОБА_9 винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 289, ч. З ст. 189, ч. З ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України.

Незастосування судом закону, якій підлягає застосуванню, відповідно до ст.ст. 409, 413 КПК України, є підставою для скасування чи зміни судового рішення.

Також, прокурор вважає, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_10 та ОСОБА_9 покарання, не відповідає ступеню тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень та особам обвинувачених, оскільки за своїм розміром воно є явно несправедливим через м`якість, що відповідно до ст.ст. 409, 414 КПК України, є підставою для скасування чи зміни судового рішення.

Тому просить відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України під час апеляційного розгляду повторно дослідити докази сторони обвинувачення та сторони захисту, у тому числі шляхом дослідження матеріалів кримінального провадження та прослуховування аудіо запису судового засідання.

Вирок Кам`янсько - Дніпровського районного суду Запорізької області від 09.04.2015 стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особам обвинувачених, а також у зв`язку з безпідставним виправданням ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 189 КК України, а ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 189 та ч. 3 ст. 289 КК України.

Ухвалити новий вирок, яким:

Визнати ОСОБА_10 винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 289 та ч.3 ст. 189 КК України та призначити йому покарання:

*за ч. 3 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна;

*за ч. 3 ст. 189 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України, покарання за сукупністю злочинів визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна.

У строк відбуття покарання ОСОБА_10 зарахувати період перебування під вартою з часу його затримання, а саме з 11 листопада 2013 року по 19 вересня 2014 року включно.

Визнати ОСОБА_9 винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 289, ч.3 ст. 189, ч.3 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання:

*за ч. 3 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна;

*за ч. 3 ст. 189 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна;

*за ч. 3 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років;

*за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 70 КК України, покарання за сукупністю злочинів визначити шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, призначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна.

У строк відбуття покарання ОСОБА_9 зарахувати період перебування під вартою з часу його затримання, а саме з 11 листопада 2013 року по 19 вересня 2014 року включно.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 з вироком суду в частині, що стосується визнання винним та засудження ОСОБА_9 за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.309 та ч.1 ст.263 КК України не згоден. Вказує, що при винесенні вироку у частині визнання винним та засудження ОСОБА_9 за ч.3 ст.309 та ч.1 ст.263 КК України, мали місце: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження.

В мотивувальній частині вироку, визнаючи ОСОБА_9 винним за ст. 309 та ст. 263 КК України, суд лише зазначив:

«... Дослідивши докази по справі за епізодом незаконного зберігання наркотичних засобів та вогнепальної зброї обвинуваченим ОСОБА_9 колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_9 у вчинені зазначених злочинів доведена повністю...»

Але в порушення вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України суд взагалі не зазначив якими ж саме доказами доведена вина ОСОБА_9 у скоєнні правопорушень, передбачених ст.309 та ст.263 КК України, а також не зазначив мотиви неврахування окремих доказів.

Відповідно до ч.12 ст.290 КК України - якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

По кримінальному провадженню сторона обвинувачення відповідно до ст.290 КПК України не здійснила відкриття стороні захисту усіх речових доказів та не надала доступу до усіх речових доказів.

Факт відмови сторони обвинувачення в наданні доступу до речових доказів та можливості ознайомитися з ними зафіксований у доданих до матеріалів кримінального провадження процесуальних документах. Ці процесуальні документи досліджені судом.

Тому, відповідно до положень частин 1-4, 9 та 12 ст.290 КПК України, прокурор не мав права використовувати відомості, що містяться в речових доказах, як докази у суді, тому що він не здійснив їх відкриття стороні захисту, а суд не мав права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Огляд та вилучення автомобіля «БМВ X 5» реєстраційний номер НОМЕР_1 11.11.2013р. були проведені незаконно без попереднього дозволу суду, без ухвали слідчого судді. Тому проведені 11.11.2013р. без ухвали слідчого судді огляд та вилучення автомобіля «БМВ X 5» реєстраційний номер НОМЕР_1 незаконні, а отримані внаслідок них докази та відомості є недопустимими.

Крім того, відповідно до протоколу огляду автомобіля БМВ Х5 реєстраційний номер НОМЕР_1 від 11.11.2013р. огляд був проведений слідчим ОСОБА_47 за участю двох понятих.

Відповідно до протоколу огляду автомобіля БМВ Х5 реєстраційний номер НОМЕР_1 від 13.11.2013р. огляд був проведений слідчим ОСОБА_48 за участю двох понятих.

Однак, допитані у суді поняті та працівники міліції показали суду, що огляди кожен раз проводилися щонайменше трьома співробітниками міліції, які не зазначені у протоколі та які не підписали протокол.

Відеозаписом огляду зазначеного автомобіля також безспірно підтверджується той факт, що огляд автомобіля фактично проводився трьома співробітниками міліції.

Таким чином зазначені процесуальні дії - огляди автомобіля 11 та 13 листопада 2013 року були проведені в порушення вимог КПК України, протокол складений з порушеннями вимог ст.ст.99,104 КПК України.

Відповідно протоколи та отримані внаслідок проведених процесуальних дій речові докази та відомості є недопустимими доказами в силу ст.ст.86, 87, 89 КПК України.

Як вбачається з протоколу впізнання пляшок за участю свідка ОСОБА_49 , слідчим впізнання було проведено за фотознімками.

КПК України передбачені впізнання особи, речей та трупа. Впізнання за фотознімками передбачене лише особи.

Статтею 229 КПК України - для впізнання речей не передбачається впізнання за фотознімками.

Таким чином, зазначена процесуальна дія - впізнання речей за фотознімками за участю ОСОБА_50 - була проведена в порушення вимог КПК України в непередбаченому законом порядку.

Відповідно протокол та отримана внаслідок проведеної процесуальної дії інформація є недопустимими доказами в силу ст.ст.86,87,89 КПК України.

Крім цього, свідки ОСОБА_51 та ОСОБА_52 не були допитані у суді. Сторона захисту була позбавлена можливості поставити їм питання, була позбавлена права на перехресний допит у суді. Можливо таких осіб ОСОБА_51 і ОСОБА_49 взагалі не існує у природі.

На підставі викладених обставин у відповідності до норм КПК України два протоколи впізнання речей за участю свідків ОСОБА_51 та ОСОБА_49 від 16 та 18 січня 2014 року та отримані внаслідок проведених процесуальних дій відомості є недопустимими доказами в силу ст.ст.86,87,89 КПК України.

Так, згідно протоколу огляду від 11.11.2013р. автомобіль БМВ реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому пересувався ОСОБА_53 , був опечатаний та вилучений біля будинку № 43 по вул.Комсомольській м.Енергодару.

Згодом через дві доби працівники міліції знову оглядають зазначений автомобіль та знаходять у ньому ніж, зброю та наркотики.

Але 13.11.2013р. автомобіль оглядають біля будинку № 34 по вул.Комсомольській м.Енергодара.

Згідно відеозапису огляду, бірки на багажнику взагалі були приклеєні з одного боку і при відкриванні багажника не порвалися. На відміну від бірок на передніх дверях автомобіля, які відразу ж порвалися при відкриванні дверей. Це ясно видно на відеозапису.

У протоколі зазначено, що огляд тривав 1 годину 3 хв. А відеозапис триває 56 хвилин. Можна зробити висновок, що мабуть з відеозапису вирізали якийсь фрагмент. Мабуть, коли зброю та наркотики підкидали.

Суд не надав оцінки таким вставленим обставинам, як: де перебував автомобіль два дні після першого вилучення, чому його переміщали і як і хто і з якою метою; чому багажник, можна сказати, фактично не був опечатаний належним чином.

Свідки ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 підтвердили таку обставину, що автомобіль «БМВ», безпосередньо перед знайдення у ньому наркотичних засобів та зброї, тривалий час перебував не у ОСОБА_57 , а у сторонніх осіб та на СТО.

У зв`язку з викладеним захисник ОСОБА_8 просить Вирок Кам`янко-Дніпровського районного суду Запорізької області від 09.04.2015р. відносно ОСОБА_9 в частині, що стосується визнання його винним за ст.309 та ст.263 КК України, - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати невинуватим та виправдати у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.309, ч.1 ст.263 КК України, відповідно до п.2 ч.1 ст.373 КПК України за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

Дослідити докази по справі, які були надані суду 1-ї інстанції та досліджені у судовому засіданні, які долучені до матеріалів кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення і доводи апеляційних скарг, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора частково, заперечувала проти повторного дослідження судом апеляційної інстанції доказів по кримінальному провадженню, також просила залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_8 який просив задовольнити його апеляцію, а апеляцію прокурора залишити без задоволення, також відмовився від дослідження доказів по кримінальному провадженні, обвинуваченого, який, зокрема в останньому слові, просив апеляцію прокурора залишити без задоволення, а апеляцію захисника ОСОБА_8 задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія судів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним.

Допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень за викладених у обвинувальному акті обставин не визнав, при цьому пояснив, що не вимагав у потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_21 грошові кошти, не заволодівав належним ОСОБА_11 автомобілем, не зберігав наркотичні засоби та вогнепальну зброю.

09.11.2013р. він перебував на лікуванні/обстеженні у лікарні у Геніческу Херсонської області, куди його привіз ОСОБА_58 та де його провідувала ОСОБА_59 . Тому у той день його взагалі не було у ОСОБА_60 та ОСОБА_61 він не бачив. 10.11.2013р. з ОСОБА_62 його забрав ОСОБА_58 , з яким вони приїхали до м. Енергодару. Після обіду до нього зателефонував брат ОСОБА_63 та попросив приїхати до нього, назвавши місце у лісосмузі. При цьому він повідомив, що перебуває разом з ОСОБА_64 та ОСОБА_65 . Він відразу ж направився у вказане місце. У дорозі його на автомобілі підібрали ОСОБА_66 та ОСОБА_67 , які, як йому стало відомо, також їдуть до ОСОБА_68 за його проханням. У лісосмузі були його брат ОСОБА_63 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 та він. Також у лісосмузі знаходився автомобіль Мазда. За весь час ніхто з них ОСОБА_61 та ОСОБА_72 не бив та насильством не погрожував. Грошові кошти ніхто з них не вимагав. ОСОБА_63 показав письмові заяви ОСОБА_73 та ОСОБА_72 . Після чого він разом з ОСОБА_74 та ОСОБА_75 виїхали до міста. Вони його підвезли до СТО, де він забрав свій автомобіль БМВ. Його брат, ОСОБА_76 , ОСОБА_70 та ОСОБА_71 залишилися у лісосмузі.

На наступний день він дізнався, що його брата затримали працівники міліції. Він на своєму автомобілі їздив до адвоката. У той же день його зупинив працівник ДАІ. Відразу ж його затримали працівники міліції. До нього підходив його знайомий ОСОБА_77 . У той же час працівники міліції оглянули салон, багажник його автомобіля. Діставали чорну валізу з багажника. Вчиняли інші дії. Після чого його доставили до міського відділу міліції. Що сталося з автомобілем та які дії ще робили працівники міліції в його автомобілі, йому не відомо, він не бачив.

Ніякої зброї та наркотичних засобів він не зберігав у своєму автомобілі БМВ. Цей автомобіль він взяв у свого знайомого за кілька місяців до затримання. Крім цього цілий тиждень до затримання його автомобіль у нього не перебував, а за день до затримання автомобіль перебував певний час на СТО.

Кому належать знайдені в його автомобілі зброя та наркотичні засоби, йому не відомо.

Допитаний в судовому засіданні першої інстанції обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень за викладених у обвинувальному акті обставин не визнав, при цьому пояснив, що не вимагав у потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_21 грошові кошти, не заволодівав належним ОСОБА_11 автомобілем. 10.11.2013р. він без дозволу ОСОБА_11 керував автомобілем останнього, приїхав на ньому в м. Енергодар, аби не залишати його у лісосмузі без нагляду.

09.11.2013р. у вечері він знаходився у себе вдома з сім`єю. Також до нього заходив сусід. В цей день він взагалі не бачився з ОСОБА_78 . 10.11.2013р. до нього телефонував Пригода. Також йому зателефонував ОСОБА_71 та повідомив, що з ним бажає поговорити ОСОБА_69 . На прохання останніх він приїхав в обумовлене місце. Де його чекали ОСОБА_70 , ОСОБА_71 та ОСОБА_76 ОСОБА_79 на своєму автомобілі. Пригода запропонував від`їхати для розмови у затишне місце. Він погодився. Після чого він, ОСОБА_76 , ОСОБА_70 та ОСОБА_71 на автомобілі пригоди приїхали у лісосмугу. Але шляхом він зателефонував брату ОСОБА_80 , ОСОБА_81 та ОСОБА_82 , розповівши з ким він та попросивши їх приїхати до нього.

В ході розмови, що відбулася з ОСОБА_78 та ОСОБА_65 , останні власноруч написали заяви, що вони торгують наркотиками. Приїхавшим ОСОБА_81 , ОСОБА_82 та ОСОБА_80 він показав ці заяви, розповівши все. Після чого ОСОБА_67 , ОСОБА_66 та ОСОБА_83 поїхали, залишивши його, ОСОБА_72 , ОСОБА_61 та ОСОБА_84 . Через деякий час він телефонував ОСОБА_82 та питав його анкетні данні, аби він був свідком зізнання ОСОБА_73 і ОСОБА_72 у торгівлі наркотиками. У той час Пригода утік, залишивши свій автомобіль. Аби не залишати автомобіль Пригоди у лісосмузі, він сів за кермо та приїхав у місто, аби здати автомобіль та заяви ОСОБА_73 та ОСОБА_72 у міліцію. Але в автомобіля пробилося колесо. Тому він його залишив у людному місці та закрив. На наступний день його затримали.

Пригоду та ОСОБА_72 ні він, ні ОСОБА_83 не били та насильством не погрожували. Грошові кошти ніхто з них не вимагав.

Незважаючи на не визнання обвинуваченими своєї вини у вчиненні інкримінованих їм злочинів, колегія суддів вважає, що їх вина підтверджена доказами, які є в матеріалах провадження, і їх діям місцевий суд дав належну і відповідну юридичну оцінку.

Допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_21 пояснив, що 10.11.2013р. до нього зателефонував ОСОБА_69 та призначив зустріч. У той же день він з ним зустрівся. Пригода був на своєму автомобілі ОСОБА_85 . У них розмова була стосовно ОСОБА_86 . Після чого вони зустрілися з ОСОБА_87 . Разом вони приїхали до лісосмуги. Куди також приїжджали ОСОБА_67 , ОСОБА_66 . Також були ОСОБА_83 та ОСОБА_71 . В лісосмузі він та Пригода написали заяви, що вони торгують наркотиками. У той час він дійсно з ОСОБА_78 вживав наркотики, а Пригода продавав наркотики. Ніяких боргових розписок ні він, ні Пригода не писали ОСОБА_87 . Ніхто, у тому числі брати ОСОБА_88 , ні його, ні Пригоду не били та не погрожували насильством. У подальшому, коли ОСОБА_86 заарештували, в міліції він підписував якісь документи. У тому числі під диктовку працівника міліції писав якусь боргову розписку. Ніякого впізнання ножів з ним не проводили.

Допитаний в судовому засіданні першої інстанції потерпілий ОСОБА_11 суду пояснив, що 09.11.2013р. в м. Енергодарі до нього під`їхали брати ОСОБА_88 . Після його відмови їхати з ними, його вдарили та силоміць посадили в автомобіль БМВ, в якому сидів ОСОБА_89 . Після чого його вивезли у лісосмугу, де побили. ОСОБА_63 відібрав у нього ключі від його автомобіля ОСОБА_85 та свідоцтво про реєстрацію. Після чого його привезли назад на вул. Комсомольську, де висадили його. ОСОБА_13 сів у його автомобіль Мазда та поїхав. Йому сказали, що автомобіль забирають як гарантію, що він не збіжить з міста. Допоки все не проясниться та не буде ОСОБА_72 . Весь цей час ОСОБА_83 підтримував ОСОБА_68 , особливо нічого не казав. На наступний день 10.11.2013р. він знайшов ОСОБА_72 . У той же день він та ОСОБА_70 зустрілися з братами ОСОБА_90 , які були на його автомобілі ОСОБА_85 . Вони приїхали до тієї ж лісосмуги. Де ОСОБА_88 побили його та ОСОБА_72 та змусили написати заяви, що вони торгують наркотиками. Заяви та розписки писалися ОСОБА_91 . У лісосмугу також приїжджали ОСОБА_92 та ще один чоловік. З якими згодом поїхав і ОСОБА_14 . Після чого ОСОБА_63 змусив його та ОСОБА_72 написати ще й боргові розписки.

Допитаний в судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_93 суду показав, що дійсно він знайомий з ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 09.11.2013р. він був у себе вдома. В зазначений день він взагалі не бачився ні з ОСОБА_9 , ні з ОСОБА_10 , ні з ОСОБА_11 .

Допитаний в судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_16 суду показав, що 10.11.2013р. йому зателефонував ОСОБА_13 та попросив приїхати у лісосмугу, назвавши місце. Так як у нього машини немає, то він попросив ОСОБА_94 відвезти його. Шляхом до призначеного місця вони зустріли ОСОБА_27 , який сів до них в автомобіль КІА. Коли вони приїхали до лісосмуги, то побачили ОСОБА_10 , ОСОБА_84 , ОСОБА_95 та ОСОБА_72 . На питання ОСОБА_68 , ОСОБА_76 та ОСОБА_70 розповіли, що вони торгують наркотиками. ОСОБА_63 повідомив, що викликав нас аби ми були свідками зізнань ОСОБА_73 та ОСОБА_72 . Він не бачив, щоби ОСОБА_70 та ОСОБА_61 били, погрожували, лякали. В руках у ОСОБА_86 нічого не було. Після чого вони разом з ОСОБА_30 виїхали до міста. У місті вони висадили ОСОБА_96 біля шиномонтажа. Потім до нього телефонував ОСОБА_63 та запитував анкетні данні. Вони знову поїхали до лісосмуги. Шляхом вони зустріли ОСОБА_72 та ОСОБА_61 , яких підвезли до міста. Він не бачив у ОСОБА_73 і ОСОБА_72 кров, в машині крові не було. Пригода повідомив, що ОСОБА_63 забрав його автомобіль, тому як вони торгували наркотиками, аби він не втік. За розписки та вимагання Пригода нічого не повідомляв.

Допитаний в судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_97 дав суду покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_16 .

Допитаний в судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_98 суду показав, що восени 2013 року ОСОБА_14 ставив до нього на шиномонтаж свій автомобіль БМВ для ремонту колеса. Через приблизно годину ОСОБА_83 забрав свою автівку.

Допитаний в судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_99 суду показав, що восени 2013 року його попросили бути понятим при огляді автомобіля БМВ. Автомобіль оглянули ззовні. Але чи був автомобіль закритий, він не знає, тому як ніхто не намагався та не пробував відкрити автомобіль за ручки.

Допитаний в судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_100 суду показав, що восени 2013 року його попросили бути понятим при огляді автомобіля БМВ. Він побачив, що в автомобілі БМВ відкриті багажник та задні двері. Згодом розпочали проводити огляд автомобіля, як йому повідомили - на предмет пошкоджень. Коли розпочали огляд, то багажник та двері були вже закриті. Хто їх закрив, він не бачив. Але коли багажник ще був відкритий, то він бачив, що біля нього на землі знаходиться чорна валіза. Коли багажник був вже закритий, то валізи біля автівки також вже не було.

Допитані в судовому засіданні першої інстанції свідки ОСОБА_101 та ОСОБА_102 суду показали, що вони були понятими у листопаді 2013 року при огляді автомобіля БМВ. Працівники міліції знайшли в автомобіля та вилучили ніж, пістолет, пляшки. Три пляшки вилучили з аптечки, яка знаходилася у чорній валізі у багажнику. Було приблизно 3-4 працівників міліції. Дії всіх працівників вони не бачили. Чи сідав хтось у салон автомобіля, вони не запам`ятали.

Допитані в судовому засіданні першої інстанції експерти ОСОБА_103 та ОСОБА_104 , які є судово-медичними експертами, підтвердили надані ними висновки № 305 від 12.11.2013р., № 339/Д від 30.12.2013р., № 303 від 09.12.2013р., № 338/Д від 16.01.2014р. Суду пояснили, що вони не можуть зараз відповісти чи могли знайдені у ОСОБА_11 та ОСОБА_21 тілесні ушкодження утворитися чи 08 чи 11 листопада 2013 року, вони не можуть відповісти та назвати точну дату утворення тілесних ушкоджень у потерпілих.

Допитаний в судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_33 , який є працівником Енергодарського MB ГУМВС України в Запорізькій області, показав, що 10 або 11.11.2013р. в період часу з 17 до 19 години він знаходився на роботі. До його кабінету прийшов ОСОБА_13 , який показав декілька письмових заяв від ОСОБА_72 та ОСОБА_73 . Після чого він вийшов з кабінету, що доповісти керівництву про наявність вказаних заяв. При цьому в кабінеті залишився працівник міліції ОСОБА_105 . ОСОБА_13 в присутності ОСОБА_106 порвав заяви. Коли він виходив з кабінету, то дізнався, що Назарови викрали автомобіль Пригоди. Також був присутнім при огляді автомобіля БМВ ОСОБА_9 11 та 13 листопада 2013р.

Допитаний в судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_107 , який є працівником Енергодарського MB ГУМВС України в Запорізькій області, показав, що в листопаді 2013 року до відділку прийшов ОСОБА_13 . У ОСОБА_68 була папка, з якої він дістав 3 листи формату А-4 та поклав на стіл. Після чого ОСОБА_63 порвав розписки та викинув в урну. Він ( ОСОБА_105 ) дістав з урни порвані листи та передав слідчому. Зміст розписок він не читав.

Допитаний в судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_108 , суду показав, що ОСОБА_13 сам добровільно прийшов в міліцію. При цьому ОСОБА_63 пояснив, що у Пригоди він забрав автомобіль за борги.

Допитаний в судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_109 , який є працівником Енергодарського MB ГУМВС України в Запорізькій області, показав, що він був відповідальним по м. Енергодар, 11.11.2013р. до чергової частини приблизно в період з 20:00 години до 21:00 години надійшло повідомлення про угон автомобіля. Після отримання повідомлення, через 15-20 хвилин, він виявив по вул. Комсомольській біля будинку 43 автомобіль чорного кольору БМВ. Одразу він подзвонив до чергової частини та повідомив про затримання вказаного автомобіля. За кермом автомобіля знаходився ОСОБА_14 , який пред`явив документи, в автомобілі знаходилась жінка. Через де який час під`їхали працівники міліції, які розмовляли з ОСОБА_30 . Він ( ОСОБА_110 ) знаходився на місці до того моменту, як був опечатаний автомобіль. Автомобіль залишався на місці, ним були передані документи на автомобіль слідчому.

Допитаний в судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_111 , який є працівником Енергодарського MB ГУМВС України в Запорізькій області, суду показав, що 13.11.2013р. він разом з експертом та слідчим з використанням відео зйомки оглянули автомобіль БМВ X 5 реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_9 . В ході огляду він знайшов та вилучив у зазначеному автомобілі пістолет, ніж. Також в аптечці, яка знаходилася в чорній валізі в багажнику автомобіля він знайшов та вилучив пляшки з рідиною.

Допитаний в судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_112 пояснив, що 11 листопада 2013 року о 9 годині ранку йому зателефонував брат ОСОБА_11 та повідомив, що його побили брати ОСОБА_113 та ОСОБА_83 , які також забрали його автомобіль Мазда-6 та заставили написати розписку про заборгованість 62 тис. грн. Після цього, зі слів свідка ОСОБА_114 , він на своєму автомобілі Шевроле приїхав до м. Енергодара де по проспекту Будівельників, забрав свого брата ОСОБА_11 . У брата голова була в крові, одежа була в крові. Разом вони поїздивши по місту знайшли покинутий автомобіль Мазда-6 поблизу будинку №16 по вул. Курчатова у м. Енергодарі з пробитим переднім колесом. Після цього, ОСОБА_11 телефоном повідомив до міліції про те що сталося.

Допитаний в судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_115 суду показав, що у листопаді 2013 року, коли він збирав гриби у лісосмузі поблизу м. Енергодар то бачив, як два невідомих йому чоловіка били двох інших невідомих йому чоловіків.

Допитаний в судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_71 суду показав, що 10.11.2013р. він зустрівся з ОСОБА_65 та ОСОБА_116 останній був на своєму автомобілі ОСОБА_85 . Згодом до них приїхав ОСОБА_13 . Пригода повідомив йому, що необхідно переговорити. Після чого ОСОБА_76 за кермом свого автомобіля приїхав у лісосмугу. Де між ОСОБА_29 та ОСОБА_78 , ОСОБА_65 відбулася розмова. Пригода та ОСОБА_70 написали ОСОБА_91 заяви, що вони торгують наркотиками. Вже після написання цих заяв у лісосмугу приїхали на одному автомобілі ОСОБА_67 , ОСОБА_66 та ОСОБА_14 . Богдан їм розповів про ОСОБА_61 та ОСОБА_72 , показавши заяви. Після чого ОСОБА_67 , ОСОБА_66 та ОСОБА_83 поїхали у місто. Потім Пригода втік у лісосмугу. Вони його чекали пів години, але він не повернувся. ОСОБА_63 вирішив відігнати автомобіль Пригоди у міліцію, аби не залишати її у лісосмузі.

Пригоду та ОСОБА_72 ніхто, у тому числі брати ОСОБА_88 не били та насильством не погрожували. Палками їх також ніхто не бив.

Допитаний в судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_117 суду показав, що 11.11.2013р., коли він їхав з жінкою автівкою, то побачив автомобіль БМВ ОСОБА_27 . Він зупинився та підійшов до ОСОБА_96 , який стояв з працівниками міліції у наручниках. ОСОБА_83 сказав йому не втручатися. Було приблизно 5-6 працівників міліції. Деякі з них лазили в салоні автомобіля ОСОБА_96 . Він бачив, як працівник міліції на ім`я ОСОБА_118 діставав з багажника чорну валізу. Після чого його прогнали і він поїхав.

Допитана в судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_119 суду показала, що з 04 до 09 листопада 2013 року вона за проханням свого сина навідувала ОСОБА_27 у лікарні Геніческа. 09.11.2013р. увечері вона також навідувала ОСОБА_96 .

Допитаний в судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_120 суду показав, що 03.11.2013р. він відвіз ОСОБА_27 на його автомобілі БМВ до м. Геніческа. ОСОБА_83 повідомив, що він лягає на лікування та обстеження у лікарню. Залишивши ОСОБА_96 , він на його автомобілі БМВ приїхав до ОСОБА_121 . Де, за вказівкою ОСОБА_96 , залишив автомобіль на СТО. 09.11.2013р. він забрав автомобіль БМВ з СТО. 10.11.2013р. до обіду він на автомобілі БМВ забрав ОСОБА_96 з ОСОБА_62 та приїхав до ОСОБА_121 .

Допитаний в судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_122 суду показав, що знайомий і з ОСОБА_29 і з ОСОБА_64 . У жовтні 2013 року він купував у Пригоди Юрія наркотики. У листопаді 2013 року пригода ОСОБА_79 просив його піти з ним у міліцію аби посадити ОСОБА_86 .

Допитана в судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_123 суду показала, що знайома і з ОСОБА_29 і з пригодою ОСОБА_124 . У жовтні 2013 року він купував у Пригоди Юрія наркотики. В 2013 році вона купувала у ОСОБА_125 наркотики.

Допитаний в судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_126 суду показав, що він разом з дружиною ОСОБА_127 в продовж 2013 року купували наркотики у ОСОБА_125 .

Допитана в судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_128 суду показала, що 09.11.2013р. ОСОБА_13 увечері був дома та нікуди не відлучався.

Допитаний в судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_129 суду показав, що 09.11.2013р. увечері десь 19-20 годин він заходив додому до ОСОБА_10 та разом з ним і його родиною вечеряв.

Допитаний в судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_130 суду показав, що знайомий з братами Назаровими. 05.11.2013р. ОСОБА_58 приганяв до нього автомобіль БМВ ОСОБА_27 для ремонту. Автомобіль ОСОБА_96 знаходився біля його СТО пару днів. 10.11.2013р. ОСОБА_131 забрав автомобіль та сказав, що поїде забирати ОСОБА_96 у Геніческ.

Допитана в судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_132 , яка працює начальником відділу РАГС в м. Енергодарі, суду показала, що 05.11.2013р. відділом РАГС було зареєстровано факт народження дитини. До відділу прийшли мати дитини, біологічний батько ОСОБА_13 та чоловік матері дитини. Дитина була зареєстрована на підставі заяви батьків у відповідності зі ст. 126 СК України.

Так, згідно протоколу проведення огляду місця події від 11.11.2013р., був оглянутий та вилучений автомобіль «Мазда 6» реєстраційний номер НОМЕР_3 . В ході огляду зазначеного автомобіля були вилучені викрутка, пластикова пляшка, пачка вологих серветок, 9 слідів пальців рук, окуляри.

(матеріали кримінального провадження а.с. 11-18).

Згідно протоколу проведення огляду місця події від 11.11.2013р., була оглянута місцевість в лісосмузі в районі Енергодарського міського цвинтаря, в ході якого були вилучені два уламки дерев`яної палиці, три серветки, тряпка.

(матеріали кримінального провадження а.с. 23-29).

Згідно протоколу проведення огляду місця події від 11.11.2013р., біля будинку № 43 по вул. Комсомольській м. Енергодара був оглянутий та вилучений автомобіль «БМВ X 5» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

(матеріали кримінального провадження а.с. 43-46).

Згідно протоколу проведення огляду іншого володіння від 13.11.2013р., біля будинку № 34 по вул. Комсомольській м. Енергодара був оглянутий та вилучений автомобіль «БМВ X 5» реєстраційний номер НОМЕР_1 . В ході огляду зазначеного автомобіля були вилучені ніж, пістолет, 6 патронів, чотири пластикові пляшки та флакончик з рідиною.

(матеріали кримінального провадження а.с. 48-52).

Згідно протоколу проведення огляду від 25.12.2013р., в службовому кабінеті СВ Енергодарського MB ГУМВС України в Запорізькій області, слідчим були оглянуті та вилучені 5 фрагментів паперу: три заяви та дві розписки від імені ОСОБА_11 та ОСОБА_21

(матеріали кримінального провадження а.с. 30-40).

Згідно протоколу пред`явлення для впізнання речей від 16.01.2014р. ОСОБА_51 впізнала пляшку, яку вона бачила у ОСОБА_133

(матеріали кримінального провадження а.с.65-68).

Згідно протоколу пред`явлення для впізнання речей по фотознімкам від 18.01.2014р. ОСОБА_134 впізнала пляшку, яку вона бачила у ОСОБА_133

(матеріали кримінального провадження а.с. 69-71).

Згідно протоколу пред`явлення для впізнання речей від 09.12.2013р. потерпілий ОСОБА_11 впізнав ніж, яким йому погрожував ОСОБА_10

(матеріали кримінального провадження а.с. 88-91).

Згідно протоколу пред`явлення для впізнання речей від 09.12.2013р. потерпілий ОСОБА_135 впізнав ніж, яким йому погрожував ОСОБА_10

(матеріали кримінального провадження а.с. 92-95).

Згідно висновку судово-медичних експертиз № 303 від 09.12.2013р., № 338/Д від 16.01.2014р. у потерпілому ОСОБА_11 були спричинені забої м`яких тканин голови у вигляді рани, множинні синці на верхніх та нижніх кінцівках, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Зазначені ушкодження по давності не суперечать строкам, які зазначені ОСОБА_11

(матеріали кримінального провадження а.с.96-99).

Так, згідно висновку судово-медичних експертиз № 305 від 12.11.2013р., № 339/Д від 16.01.2014р. у потерпілого ОСОБА_21 виявлене ушкодження у вигляді синця в області лівої нижньої кінцівки, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень. Зазначене ушкодження по давності не суперечить строку, який зазначив ОСОБА_21

(матеріали кримінального провадження а.с. 100,101).

Згідно висновку судово-дактилоскопічної експертизи № 35 від 29.11.2013р. один слід пальця руки, вилучений 11.11.2013р. за фактом заволодіння автомобілем «Мазда 6» реєстраційний номер НОМЕР_3 , залишений відбитком вказівного пальця лівої руки ОСОБА_10

(матеріали кримінального провадження а.с. 117-126).

Згідно висновку судово-хімічної експертизи № 1039 від 20.11.2013р. надані на експертизу рідини коричневого кольору об`ємами 350, 95, 95, 94 та 5,5 мл. містять у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований загальною масою в перерахунку на суху речовину 39,1411 грам.

(матеріали кримінального провадження а.с. 59-62).

Згідно висновку судово-балістичної експертизи № 325/ЗТ від 16.11.2013р. пістолет, вилучений 13.11.2013р. з автомобіля «БМВ» д/н НОМЕР_1 в представленому виді є переробленою вогнепальною гладко ствольною зброєю калібру 6,5 мм., роздільного спорядження. Пістолет виготовлено саморобним способом шляхом переробки сигнального пістолета «АТМАСА» та придатний для стрільби шляхом розподільного спорядження або з використанням доопрацьованих холостих патронів калібру 9 мм Р.А.

(матеріали кримінального провадження а.с. 74-77).

Згідно висновку судово-криміналістичної експертизи № 2 від 17.01.2014р. наданий на експертизу ніж не є холодною зброєю.

(матеріали кримінального провадження а.с. 82-85).

Згідно висновку судово-імунологічної експертизи № 1032 від 11.12.2013р. кров потерпілого ОСОБА_11 відноситься до групи А с ізогемагллютинином анти-В ізосерологічної системи АВО та виявлений супутній антиген Н.

Кров потерпілого ОСОБА_21 відноситься до групи О с ізогемагллютинином анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВО.

Кров підозрюваного ОСОБА_9 відноситься до групи А с ізогемагллютинином анти-В ізосерологічної системи АВО та виявлений супутній антиген Н.

Кров підозрюваного ОСОБА_10 відноситься до групи А с ізогемагллютинином антии-В ізосерологічної системи АВО та виявлений супутній антиген Н.

В слідах та трьох серветках, на дерев`яній палці виявлена кров людини та виявлені антигени А та Н. Кров в цих слідах могла статися від осіб групи А з супутнім антигеном Н у тому числі від потерпілого ОСОБА_11 , підозрюваних ОСОБА_10 та ОСОБА_9

(матеріали кримінального провадження а.с. 103-105).

Згідно висновку судово-імунологічної експертизи № 1031 від 10.12.2013р. кров потерпілого ОСОБА_11 відноситься до групи А с ізогемагллютинином антии-В ізосерологічної системи АВО та виявлений супутній антиген Н.

кров потерпілого ОСОБА_21 відноситься до групи О с ізогемагллютинином антии-А та анти-В ізосерологічної системи АВО.

кров підозрюваного ОСОБА_9 відноситься до групи А с ізогемагллютинином антии-В ізосерологічної системи АВО та виявлений супутній антиген Н.

кров підозрюваного ОСОБА_10 відноситься до групи А с ізогемагллютинином антии-В ізосерологічної системи АВО та виявлений супутній антиген Н.

В слідах та куртці потерпілого ОСОБА_11 виявлена кров людини та виявлені антигени А та Н. Кров в цих слідах могла статися від осіб групи А з супутнім антигеном Н у тому числі від потерпілого ОСОБА_11 , підозрюваних ОСОБА_10 та ОСОБА_9

(матеріали кримінального провадження а.с. 110-112.)

Постановами про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання - автомобіль «Мазда» реєстраційний номер НОМЕР_3 , автомобіль «БМВ X 5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , викрутка, пластикова пляшка, пачка вологих серветок, 9 слідів пальців рук, окуляри, 5 фрагментів паперу: три заяви та дві розписки від імені ОСОБА_11 та ОСОБА_18 , два уламки дерев`яної палиці, три серветки, тряпка, ніж, пістолет, чотири пластикові пляшки та флакончик з рідиною, - були визнані речовими доказами по кримінальному провадженню.

(матеріали кримінального провадження а.с.19, 21, 41, 53-54, 63, 78, 86, 106, 113, 127).

Також судом досліджений протокол проведення слідчого експерименту від 12.11.2013р. за участю потерпілого ОСОБА_11 та відеозапис до нього, в ході якого ОСОБА_11 розказав та показав обставини подій, що мали місце 09 та 10 листопада 2013р.

(матеріали кримінального провадження а.с. 129 - 139).

Також судом досліджений протокол проведення слідчого експерименту від 14.11.2013р. за участю потерпілого ОСОБА_21 та відеозапис до нього, в ході якого ОСОБА_11 розказав та показав обставини подій, що мали місце 10.11.2013р.

(матеріали кримінального провадження а.с. 140 - 145).

Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_9 ОСОБА_10 обвинувачуються в тому, що 10.11.2013, приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 , діючи повторно, за попередньою змовою зі своїм братом ОСОБА_10 , маючи умисел на вимагання грошових коштів поєднане з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, на автомобілі «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_3 , чорного кольору, яким вони незаконно заволоділи 09.11.2013, разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_24 приїхали до лісосмуги, розміщеної в районі Енергодарського міського кладовища на території м. Енергодара Запорізької області.

Далі, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , знаходячись у зазначеній лісосмузі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне вимагання грошових коштів, діючи за попередньою змовою між собою, погрожуючи застосувати насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_21 , висунули останнім вимоги про необхідність передачі грошових коштів, після чого, нанесли потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_21 по декілька ударів руками та дерев`яними палицями в область тулуба та голови, від яких потерпілий ОСОБА_11 втратив свідомість та, згідно з висновком судово-медичної експертизи №303 від 09.12.2013, йому були спричинені легкі тілесні ушкодження у вигляді забиття м`яких тканин голови, саден та крововиливу на голові, а також багаточисленних крововиливів на верхніх та нижніх кінцівках, а потерпілому ОСОБА_21 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №305 від 12.11.2013, були спричинені легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в області нижньої лівої кінцівки.

Після цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , продовжуючи свої злочинні дії, з погрозою застосуванням ножа з боку ОСОБА_10 та погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілих, у тому числі вбивства, з боку ОСОБА_9 , змусили потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_21 власноручно скласти письмові розписки про те, що вони начебто заборгували громадянину ОСОБА_16 по 62000 гривень кожний, та зобов`язуються повернути займані грошові кошти в строк до 11 грудня 2013 року. Отримавши від потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_21 зазначені розписки, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 зникли з місця вчинення злочину, залишивши там потерпілих.

Крім того, органом досудового слідства ОСОБА_9 звинувачується в тому, що 09.11.2013, приблизно о 20 годині 15 хвилин, ОСОБА_9 , діючи повторно, за попередньою змовою зі своїм братом ОСОБА_10 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, знаходячись в районі будинку АДРЕСА_3 , із висловлюванням погроз про застосування насильства, небезпечного для життя потерпілого ОСОБА_11 , та із нанесенням йому декількох ударів руками в область тулуба з боку ОСОБА_10 , із застосуванням фізичної сили, змусили потерпілого ОСОБА_11 сісти до автомобіля «BMW Х-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому вони всі разом поїхали до лісосмуги, розташованої в районі Енергодарського міського кладовища на території м. Енергодара Запорізької області.

Далі, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , знаходячись у зазначеній лісосмузі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи за попередньою змовою між собою, погрожуючи застосувати насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_11 , із нанесенням потерпілому ОСОБА_11 декількох ударів руками в область голови та тулуба з боку ОСОБА_10 , від яких потерпілий втратив свідомість, а також з погрозою застосування ножа з боку ОСОБА_10 та з погрозою вбивства з боку ОСОБА_9 , незаконно заволоділи ключами від автомобіля «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_3 , чорного кольору, який перебував у законному володінні потерпілого ОСОБА_11 .

Після цього, на вищевказаному автомобілі «BMW X-5», за кермом якого

знаходився ОСОБА_9 , разом з ОСОБА_10 та потерпілим ОСОБА_11 , всі вони приїхали до будинку АДРЕСА_3 , де ОСОБА_10 , скориставшись ключами від автомобіля «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_3 чорного кольору, який перебував у володінні потерпілого ОСОБА_11 , незаконно сів за кермо зазначеного автомобіля та поїхав за ОСОБА_9 , який знаходився за кермом автомобіля «BMW X-5», залишивши потерпілого ОСОБА_11 на зазначеному місці.

Таким чином, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого та погроз про застосування такого насильства, незаконно заволоділи транспортним засобом, а саме автомобілем «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_3 , чорного кольору, вартістю 83000 грн., який перебував у законному володінні ОСОБА_11 , після чого, зникли з місця вчинення злочину.

Приймаючи рішення про виправдування обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за ч.3 ст. 189 КК України, оскільки не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа, місцевий суд виходив із того, що показання потерпілого ОСОБА_11 з одного боку, та потерпілого ОСОБА_21 та свідків є суперечливими, такими, що не підтверджуються належними, допустимими та достовірними письмовими доказами та документами, а тому, згідно Конституції України, Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не можуть бути прийняті судом до уваги.

Досудовим слідством не була проведена судово - почеркознавча експертиза розписок (кр.пр. а.с 38, 39), що не уможливлює встановити осіб, що їх написали. Крім того, вказані розписки є ксерокопіями та містять механічні пошкодження.

Мотивуючи висновок щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, органи досудового слідства та потерпілий ОСОБА_11 послалися як на докази їх вини на висновки досліджених судом судово-медичних експертиз, протоколи зазначених слідчих експериментів з потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_21 , покази потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_21 , покази свідка ОСОБА_89 .

Так, допитаний потерпілий ОСОБА_11 показав суду, що 10.11.2013р. він разом з ОСОБА_21 зустрівся з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Також з ними був ОСОБА_71 . Разом вони виїхали до лісосмуги поблизу м. Енергодар. Де ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , застосовуючи до нього та ОСОБА_21 насильство та з погрозою застосування насильства примусили написати розписки, нібито вони взяли в борг гроші. Також до лісосмуги приїздили ОСОБА_67 та ОСОБА_66 .

З показань потерпілого ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_136 та ОСОБА_137 встановлено, що у присутності ОСОБА_9 ані ОСОБА_70 , ані Пригода боргових розписок не писали.

По справі безперечно встановлено, що у ОСОБА_11 та ОСОБА_21 дійсно були виявлені легкі тілесні ушкодження. За ствердженням ОСОБА_11 ці тілесні ушкодження виникли в результаті ударів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ж заперечуючи цю обставину, вказують на те, що про обставини виникнення цих тілесних ушкоджень у потерпілих їм невідомі, що вони не застосовували насильство і не погрожували останнім.

Однак покази потерпілого ОСОБА_11 не узгоджуються та різняться з показами потерпілого ОСОБА_21 та свідків ОСОБА_136 , ОСОБА_137 та ОСОБА_84 , тому суд до показань ОСОБА_11 відноситься критично.

Так, потерпілий ОСОБА_21 дав покази, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не застосовували насильство та не погрожували застосуванням насильства ні до нього, ні до ОСОБА_11 . Свідки ОСОБА_67 , ОСОБА_66 та ОСОБА_71 також дали суду покази, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не застосовували насильство та не погрожували застосуванням насильства ні до ОСОБА_21 , ні до ОСОБА_11 .

Отже, колегія критично ставиться до свідчення потерпілого ОСОБА_11 , оскільки його покази не узгоджуються із показами потерпілого ОСОБА_21 та свідків про події дня 10.11.2013р.

Колегія також зважує на ті обставини, що свідки ОСОБА_67 , ОСОБА_66 та ОСОБА_71 є особами, які не заінтересовані у результаті розгляду справи. Доказів, які давали б підстави піддати сумнівів їх покази суду не надано.

Пояснення самого ОСОБА_11 не можуть бути прийнятті судом як прямий доказ вини обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , так як потерпілий є зацікавленою особою і виступає ініціатором притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та зацікавлений в результатах провадження за його заявою.

Потерпілий ОСОБА_11 в різний час провадження по справі давав непослідовні суперечливі пояснення. Крім того потерпілий ОСОБА_11 дав суду неправдиві показання стосовно вживання ним раніше наркотичних засобів та лікування у медичних закладах від наркотичної залежності.

Так, ОСОБА_11 неодноразово повідомляв суду, що він ніколи не вживав наркотичні засоби та ніколи не лікувався від наркотичної залежності.

У той же час, згідно довідки з КУ «Запорізький клінічний наркологічний диспансер» від 19.03.2015р. ОСОБА_11 з 15.12.2010р. по 10.01.2011р. перебував на стаціонарному лікуванні в нарковідділенні з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання каннабіноїдів, опіоїдів, психостимуляторів. Синдром залежності».

Факт обману суду з боку потерпілого ОСОБА_11 стосовно зазначеного факту дає суду всі підстави відноситись критично і до інших його показів відносно обставин подій, що мали місце 10.11.2013р.

На думку суду ці суттєві протиріччя відносно нанесення ОСОБА_11 та ОСОБА_21 тілесних ушкоджень саме обвинуваченими, судом розцінюється на користь ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки такі протиріччя об`єктивно ставлять під сумнів ствердження ОСОБА_11 про те, що саме ОСОБА_9 та ОСОБА_10 дійсно спричинили йому тілесні ушкодження.

Наявність тілесних ушкоджень, не можна визнати достатньою для того, щоб зробити безспірний і єдино правильний висновок про нанесення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень саме ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Так, показання ОСОБА_86 та ОСОБА_72 підтверджені показаннями свідків ОСОБА_136 , ОСОБА_137 , ОСОБА_89 , ОСОБА_84 та інших. У справі відсутні будь-які дані, які б давали підстави вважати, що у зазначених свідків були підстави для надання неправдивих свідчень.

Дані свідки дали незмінні, послідовні показання з приводу обставин події. Їх показання по суті подій є аналогічні за змістом, кожен із свідків уточнив та детально описав, що бачив особисто, при цьому всі ствердили, що ОСОБА_88 не наносили ударів пригоді. Показання цих свідків відповідають і поясненням самих обвинувачених, вони є логічними, стабільними не містять жодних розбіжностей та нічим не спростовуються, повністю узгоджуються між собою, а тому оцінюючи їх в сукупності з іншими доказами, судом вони беруться за основу, оскільки суд безпосередньо їх сприймав під час судового засідання, що відповідає ч. 4 ст. 95 КПК України.

При цьому найбільш суперечливими є показання свідка ОСОБА_138 , який є працівником міліції. Він нечітко, не конкретно, завуальовано описав події. Показання свідка ОСОБА_138 містять суттєві суперечності, є в певній мірі неконкретними, заплутаними, не відображають в повній мірі хід подій, які відбувались 11.11.2013р., або відображають їх спотворено.

Критично оцінюючи покази свідка ОСОБА_138 , що ним давалися під час судового розгляду, при умові їх непослідовності і наявності в них великої кількості протиріч, суд приходить до висновку про їх неправдивість, в наслідок чого суд вважає покази названого вище свідка такими, що не можуть бути покладені в основу вироку з зазначених причин.

Аналізуючи висновки судово-медичних експертиз, суд враховує положення ч. 10 ст. 101 КПК України згідно до якої висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути мотивована у відповідній постанові, ухвалі, вироку. Згідно ж Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 року із змінами від 25.05.1998 року « Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Висновками судово-медичних експертиз не встановлений точний час спричинення потерпілим ОСОБА_21 та ОСОБА_11 тілесних ушкоджень.

Допитані в судовому засіданні експерти ОСОБА_103 та ОСОБА_104 , які є судово-медичними експертами, суду пояснили, що вони не можуть зараз відповісти чи могли знайдені у ОСОБА_11 та ОСОБА_21 тілесні ушкодження утворитися чи 08 чи 11 листопада 2013 року, вони не можуть відповісти та назвати точну дату утворення тілесних ушкоджень у потерпілих.

Висновок експерта має бути конкретним та категоричним. Імовірнісний висновок експерта не відповідає вимозі допустимості доказів і не придатний для обґрунтування висновків за кримінальним провадженням.

Суд критично ставиться до висновків експертиз стосовно часу травмування потерпілих і надає оцінку висновкам в сукупності з оцінкою інших доказів, показів свідків, пояснень експерта. Виявлення у потерпілої судовим експертом тілесних ушкоджень, як доказ вини ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , суд також відхиляє, оскільки сам лише факт їх наявності не доводить їх заподіянні саме обвинуваченими саме 09 та 10 листопада 2013 року.

Так, висновки усіх судово-медичних експертиз містять висновки про те, що завдання тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 при обставинах на які він посилається не виключається, проте таке твердження не є категоричним.

А потерпілий ОСОБА_21 показав, що виявлене у нього тілесне ушкодження він спричинив сам собі у побуті з необережності.

Не оспорюючи наявності у ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, які віднесені до легких тілесних ушкоджень, суд на підставі досліджених доказів не може прийти до висновку про природу виникнення цих тілесних ушкоджень, зокрема до висновку, що згадані тілесні ушкодження виникли у потерпілої внаслідок неправомірних дій обвинувачених.

З огляду на зазначене, на переконання суду, зазначені висновки експерта, самі по собі, без сукупності інших доказів, не можуть слугувати доказом винуватості обвинувачених в нанесенні тілесних ушкоджень і місцевий суд обґрунтовано не визнав дані докази достовірними і належними.

Дослідивши протокол слідчого експерименту від 12.11.2013р. за участю потерпілого ОСОБА_11 та відеозапис до нього, в ході якого ОСОБА_11 розказав та показав обставини подій, що мали місце 09 та 10 листопада 2013р., та дослідивши протокол проведення слідчого експерименту від 14.11.2013р. за участю потерпілого ОСОБА_21 та відеозапис до нього, в ході якого ОСОБА_11 розказав та показав обставини подій, що мали місце 10.11.2013р., приходить до висновку про визнання цих доказів недопустимими з огляду на наступне.

У зв`язку із наявними протиріччями у показах потерпілого ОСОБА_21 , які він давав при проведенні слідчого експерименту на досудовому слідстві, при з`ясуванні в порядку ст. 39 КПК України достовірності показань свідка, ОСОБА_21 зазначив, що покази на досудовому слідстві він давав під примусом. Зазначив, що свідчення надані ним у судовому засіданні є істинними. Просив вважати покази, що були дані ним у суді правдивими, оскільки саме так відбувалися події.

Це і підтверджується відповідними письмовими документами, долученими до справи: нотаріально завірена заява ОСОБА_21 та його клопотання.

(матеріали кримінального провадження т. 3 а.с. 205-207).

Дослідивши протоколи впізнання речей за участю ОСОБА_11 та ОСОБА_21 від 09.12.2013р., яким для впізнання пред`являвся ніж, суд приходить до висновку про визнання їх недопустимими з огляду на наступне.

Стороною захисту суду надані копії двох протоколів впізнання речей - ножів від 09.12.2013р. за участю ОСОБА_73 та ОСОБА_72 , які були вручені обвинуваченому слідчим ще на досудовому слідстві під час розгляду клопотання стосовно обрання запобіжного заходу.

В протоколі пред`явлення для впізнання за участю Пригоди на 1-му аркуші у розділі «...провів пред`явлення для впізнання таких речей...» та на 2-му аркуші у розділі «... у відсутності особи ... речі були розміщені в порядку ...» вказано, що на впізнання пред`явлений лише один ніж.

В протоколі пред`явлення для впізнання за участю ОСОБА_72 на 2-й сторінці у розділі «... у відсутності особи ... речі були розміщені в порядку ...» вказано, що на впізнання пред`явлено лише два ножа.

Сторона обвинувачення надала суду зазначені протоколи проведення впізнання, у яких їх зміст змінений. Ця обставина дає суду підстави ставити під сумнів проведені процесуальні дії та інформацію, отриману як їх результат.

На підставі викладених обставин у відповідності до ст.ст. 86, 87, 89 КПК України два протоколи впізнання речей за участю ОСОБА_73 та ОСОБА_72 09.12.2013р. та отримана внаслідок проведених процесуальних дій інформація є недопустимими доказами.

Відтак, в силу ст. 62 Конституції України, ці сумніви суд тлумачить на користь обвинуваченого.

Судом досліджений протокол проведення огляду від 25.12.2013р., згідно якого в службовому кабінеті СВ Енергодарського MB ГУМВС України в Запорізькій області, слідчим були оглянуті та вилучені 5 фрагментів паперу: три заяви та дві розписки від імені ОСОБА_11 та ОСОБА_21 .

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У протоколі зазначено, що слідчий оглянув та вилучив вказані документи. Але не зазначено у кого саме (юридична особа, фізична особа) вилучені ці документи. Незрозуміло хто саме та чи добровільно надані ці документи слідчому. Таким чином судом не встановлено джерело походження цих доказів.

Тому суд критично відноситься до цих доказів та приходить до висновку про визнання їх недопустимими.

Таким чином, показання потерпілого ОСОБА_11 , свідків, протоколів проведення слідчих експериментів, судово-медичних експертиз, речових доказів у вигляді двох розписок та 3-х заяв суд не розцінює як докази вини ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 189 КК України, а навпаки, вважає, що викладені в них відомості свідчать про наявність об`єктивних сумнівів щодо доведеності події кримінального правопорушення.

Сумнівний характер вчинення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 інкримінованого їм суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст.189 КК України, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов свій вияв як в положеннях ч.3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України», в якому зазначалось, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпцій факту.

Всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувачення за ч.3 ст.189 КК України, оскільки частина із них здобута з грубим порушенням норм чинного законодавства, а інші - як самі по собі, так і в сукупності - прямо чи не прямо не підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті за епізодом обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за ч.3 ст.189 КК України.

Дослідивши та оцінивши зібрані в кримінальному провадженні докази, колегія вважає, що місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 слід визнати невинуватими у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.189 КК країни та виправдати на підставі п.1 ч.1 ст. 373 КПК України за недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченими.

Мотивуючи висновок щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, органи досудового слідства та потерпілий ОСОБА_11 послалися як на докази їх вини на висновки досліджених судом судово-медичних експертиз, протоколи зазначених слідчих експериментів з потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_21 , покази потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_21 , покази свідків ОСОБА_89 , ОСОБА_136 , ОСОБА_137 , ОСОБА_84 .

Так, допитаний потерпілий ОСОБА_11 показав суду, що 09.11.2013р. до нього під`їхали ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Також з ними був ОСОБА_89 . Назарови, застосовуючи до нього насильство та з погрозою застосування насильства вивозили його до лісосмуги поблизу м. Енергодар. Також у той день ОСОБА_10 та ОСОБА_9 незаконно заволоділи його автомобілем «Мазда 6» реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_93 суду показав, що дійсно він знайомий з ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 09.11.2013р. він був у себе вдома. В зазначений день він взагалі не бачився ні з ОСОБА_9 , ні з ОСОБА_10 , ні з ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_71 суду показав, що 10.11.2013р. він зустрівся з ОСОБА_65 та ОСОБА_116 останній був на своєму автомобілі ОСОБА_85 . Згодом до них приїхав ОСОБА_13 . Пригода повідомив йому, що необхідно переговорити. Після чого ОСОБА_76 за кермом свого автомобіля приїхав у лісосмугу. Де між ОСОБА_29 та ОСОБА_78 , ОСОБА_65 відбулася розмова. Пригода та ОСОБА_70 написали ОСОБА_91 заяви. Що вони торгують наркотиками. Вже після написання цих заяв у лісосмугу приїхали на одному автомобілі ОСОБА_67 , ОСОБА_66 та ОСОБА_14 . Богдан їм розповів про ОСОБА_61 та ОСОБА_72 , показавши заяви. Після чого ОСОБА_67 , ОСОБА_66 та ОСОБА_83 поїхали у місто. Потім Пригода втік у лісосмугу. Вони його чекали пів години, але він не повернувся. ОСОБА_63 вирішив відігнати автомобіль Пригоди у міліцію, аби не залишати її у лісосмузі.

Пригоду та ОСОБА_72 ніхто, у тому числі брати ОСОБА_88 , не били та насильством не погрожували. Палками їх також ніхто не бив.

Аналогічні покази дали свідки ОСОБА_66 та ОСОБА_67 .

З показань потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_21 , свідків ОСОБА_136 , ОСОБА_137 та ОСОБА_84 встановлено, що ОСОБА_9 поїхав з лісосмуги разом с ОСОБА_74 та ОСОБА_66 . У лісосмузі залишилися ОСОБА_71 , ОСОБА_70 , Пригода та ОСОБА_10 належний пригоді автомобіль Мазда взяв ОСОБА_10 .

Суд вже дав оцінку обставинам отримання тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_11 .

Відповідно до ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, у відповідності до положень ч. 1 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Дослідивши та оцінивши зібрані в кримінальному провадженні докази, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_9 слід визнати невинуватими у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.289 КК країни та виправдати на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України за недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченими.

Однак судом встановлено, що своїми діями ОСОБА_10 дійсно незаконно заволодів транспортним засобом «Мазда 6» реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_11 .

Обвинувачений ОСОБА_10 своїми показами визнав, що 10.11.2013р. він не отримував дозволу ОСОБА_11 брати його автомобіль та керувати ним. Тим самим ОСОБА_10 фактично визнав, що він взяв та керував автомобілем ОСОБА_11 всупереч волі власника, потерпілого.

Аналізуючи вивчені судом докази, а саме показання обвинувачених, потерпілих, свідків, дослідив в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що судом безперечно встановлений час незаконного заволодіння транспортним засобом - 10 листопада 2013 року, приблизно об 14 години 00 хвилин, та місце - лісосмуга, розміщеної в районі Енергодарського міського кладовища.

Суд вважає повністю доведеним вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України при наступних обставинах:

Так, 10.11.2013р., приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_10 , раніше судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, судимість за які у визначеному законом порядку не знята та не погашена, перебуваючи у лісосмузі, розміщеної в районі Енергодарського міського кладовища м. Енергодару Запорізької області, діючи умисно, повторно, незаконно заволодів транспортним засобом ОСОБА_11 - автомобілем Мазда 6 реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартістю 83 000 гривень, сів за кермо зазначеного транспортного засобу та скориставшись ключами від нього поїхав у м. Енергодар Запорізької області.

Таким чином, ОСОБА_10 своїми діями скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, або якщо завдали великої матеріальної шкоди.

Суд відноситься критично до твердження обвинуваченого ОСОБА_10 в тій частині, що він не мав умислу на незаконне заволодіння автомобілем Пригоди, що він перегнав автомобіль, аби не залишати його у лісосмузі без нагляду. Така позиція сторони захисту, на думку суду, викликана бажанням ОСОБА_10 зменшити ступінь вини та відповідальності за скоєне.

Відповідно до ст.289 КК України під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.

Власник ОСОБА_11 не давав дозволу ОСОБА_10 на керування та користування своїм автомобілем.

Відповідно до ст.289 КК України під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.

Суду не надано та судом не встановлені будь-які беззаперечні докази, які б вказували на наявність домовленості між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на заволодіння транспортним засобом ОСОБА_11 . Також не встановлені докази, які вказували, що до ОСОБА_11 з метою заволодіння його автомобілем застосовувалося насильство чи були погрози застосування насильства.

Дослідивши докази по справі за епізодом незаконного зберігання наркотичних засобів та вогнепальної зброї обвинуваченим ОСОБА_9 за ч.3 ст.309 та ч. 1 ст.263 КК України колегія суддів вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні зазначених злочинів за обставин, зазначених в описовій частині вироку, доведена повністю.

Покарання обвинуваченим суд призначив у відповідності з положеннями вимог ст. 65 КК України. При цьому суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, а також осіб обвинувачених. Так, ОСОБА_10 за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , судом встановлено, що у останнього на утриманні знаходиться малолітня дитина ОСОБА_139 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 судом не встановлено.

ОСОБА_9 характеризується позитивно, має на утриманні стару матір, працював, має тяжку хворобу туберкульоз.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 судом встановлено, що у останнього на утриманні знаходиться мати пенсійного віку.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 судом не встановлено.

Тому, колегія суддів вважає призначене обвинуваченим покарання таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Під час розгляду вказаних апеляційних скарг було встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_4 помер, про що 11.12.2015 року складено відповідний актовий запис № 516.

Отже, оскільки судовою колегією апеляційної інстанції, встановлено обставину, передбачену статтею 284 КПК, з огляду на положення ст.417 КПК обвинувальний вирок в справі щодо ОСОБА_10 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування вироку суду, у справі не допущено, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 417 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Кам`янсько - Дніпровського районного суду Запорізької області від 09 квітня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без змін.
Вирок Кам`янсько - Дніпровського районного суду Запорізької області від 09 квітня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_10 скасувати, та на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України закрити кримінальне провадження.
Зазначена ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її оголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4