В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.11.2015 Справа №1-24/11

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Тернополі кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні малолітня дитина, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч.2 ст.186, ст.198 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
03 січня 2008 року о 04 годині 30 хвилин ОСОБА_5 шляхом пошкодження вікна, проник в приміщення житлового будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно ОСОБА_6 .

Того ж дня близько 05 години ОСОБА_5 зустрівся на залізничному вокзалі м. Тернополя із своїми знайомими, а саме, підсудним ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , яким розповів, що викрав особисте майно ОСОБА_6 , серед якого мобільний телефон «Siemens А -57» та золота обручка.

03 січня 2008 року о 6 годині 30 хвилин підсудний ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні бару „Вікінг", що по вул. Протачевича, 12 А в м. Тернополі, отримав від ОСОБА_5 мобільний телефон «Siemens А -57», достовірно знаючи про те, що даний телефон здобутий злочинним шляхом. Даний мобільний телефон він зберігав при собі, а 04 січня 2008 року о 04 годині, перебуваючи в приміщенні залу ігрових автоматів „Ройал 33", що по вул. Руській, 33 в м. Тернополі, продав його ОСОБА_8 за 60 гривень.

Крім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність в ніч на 09 січня 2008 року у підсудного ОСОБА_4 виник злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, підсудний ОСОБА_4 09 січня 2008 року о 2 годині, перебуваючи по вул.І.Франка в м. Тернополі разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , нанесли удари в область грудей та голови ОСОБА_10 , чим спричинили йому фізичну біль, після чого, утримуючи його, обшукали кишені, звідки відкрито викрали гроші в сумі 380 гривень.

Із викраденим майном підсудний ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , ОСОБА_7 з місця вчинення злочину втекли, чим спричинили ОСОБА_10 шкоду на суму 380 гривень.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів визнав повністю, погодившись з усіма обставинами, які викладені у постанові про пред`явлення обвинувачення та обвинувальному висновку.

Так, 03 січня 2008 року о 05 годині він зустрівся на залізничному вокзалі м. Тернополя із своїми знайомими ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Тоді ОСОБА_5 розповів, що викрав особисте майно ОСОБА_6 , серед якого мобільний телефон «Siemens А -57» та золота обручка.

Далі, він, перебуваючи в приміщенні бару „Вікінг", що по вул. Протачевича, 12 А в м. Тернополі, отримав від ОСОБА_5 мобільний телефон «Siemens А -57», знаючи про те, що даний телефон є викрадений. Вказаний мобільний телефон він зберігав при собі, а 04 січня 2008 року о 04 годині, перебуваючи в приміщенні залу ігрових автоматів „Ройал 33", що по вул. Руській, 33 в м. Тернополі, продав його ОСОБА_8 за 60 гривень.

Крім цього, 09 січня 2008 року о 2 годині, він, перебуваючи по вул.І.Франка в м. Тернополі разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , нанесли удари в область грудей та голови ОСОБА_10 , чим спричинили йому фізичну біль, після чого, утримуючи його, обшукали кишені, звідки відкрито викрали гроші в сумі 380 гривень. Із викраденим майном усі троє з місця вчинення злочину втекли. Додаткових показів щодо вчинення ним злочинів, в яких обвинувачується, ОСОБА_4 надавати відмовився, оскільки через тривалий проміжок часу усіх обставин не пригадує.

Крім власного визнання вини, підсудний ОСОБА_4 повністю погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані під час досудового слідства і підтверджували його винність у вчиненні злочинів, згідно пред`явленого обвинувачення, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння підсудним зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані докази в їх повній сукупності, суд, приходить до переконання про доведеність вини підсудного ОСОБА_4 у вчиненні злочинів та вважає, що його дії кваліфіковано вірно за ст.198 КК України, тобто заздалегідь не обіцяне отримання, зберігання та збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом та за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, конкретні обставини справи, особу винного, його вік, стан здоров`я.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд, відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні малолітньої дитини.

Обставин, які б обтяжували покарання підсудного, суд, не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання підсудного можливе без його ізоляції від суспільства.

При цьому, суд за наявності вищезазначених обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених підсудним ОСОБА_4 злочинів, а також з урахуванням особи винного, вважає, що при призначені покарання ОСОБА_4 в силу ст. 69 КК України, слід перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст.198, ч.2 ст.186 КК України, у виді штрафу.

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_4 , підписку про невиїзд скасувати, після набрання вироку законної сили.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України (в редакції 1960 року) та п.11 Розділу ХІ перехідних положень КПК України (в редакції 2012 року), суд,
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.198, ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання:

-за ст.198 КК України, із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі сто двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2040 (дві тисячі сорок) гривень;

-за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ст.198, ч.2 ст.186 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 у вигляді підписки про невиїзд скасувати, після набрання вироку законної сили.

На вирок може бути подана апеляція протягом 15 діб з моменту його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий ОСОБА_12