печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 серпня 2015 року

Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Печерського районного суду міста Києва скаргу адвоката ОСОБА_3 ОСОБА_4 , який діє в інтересах Державного підприємства «Державна інвестиційна компанія» на постанову про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах Державного підприємства «Державна інвестиційна компанія» звернувся до Печерського районного суду міста Києва та просив скасувати рішення старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим ДП «Державна інвестиційна компанія» від 26 червня 2015 року та зобов`язати старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_5 задовольнити подану заяву від 23 червня 2015 року в повному обсязі і належним чином повідомити ДП «Державна інвестиційна компанія» про прийняте рішення. Адвокат посилався на таке: ГСУ МВС України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні номер 0000034 від 28 січня 2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.3 ст.209, ч.1 ст. 364 КК України. 23 червня 2015 року до ГСУ МВС України ДП «Державна інвестиційна компанія» подана заява про залучення до провадження як потерпілого. Заява була мотивована чинними нормами КПК України, а саме: ч. ч. 1,2 ст. 55, ч.ч.2?3 ст. 58 КПК України, які визначають процесуальний статус потерпілого. 26 червня 2015 року слідчим було відмовлено у задоволенні заяви. Адвокат вважає дане рішення таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства старший слідчий ОСОБА_5 у постанові вказує, що досудовим слідством встановлено, що шкода внаслідок вчинення кримінального правопорушення заподіяна державні Україна, а не ДП «Державна інвестиційна компанія», якій не належали кошти, на які було здійснено протиправне посягання. Адвокат зазначає, що відповідно до законодавства грошові кошти, внесені до статутного капіталу, є майном, що передається державному унітарному підприємству, яким і є ДП «Державна інвестиційна компанія» і закріплюється на праві господарського відання, а в питаннях захисту права господарського відання, відповідно до законодавства, застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Право господарського відання є речовим правом ДП «Державна інвестиційна компанія», яке володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником. За своїм Статутом ДП «Державна інвестиційна компанія» утворена з метою забезпечення реалізації національних проектів, провадження інвестиційної діяльності, пов`язаної із відтворенням основних засобів виробництва, капіталізацією активів держави, державною підтримкою проектів, інших інвестиційних та інноваційних проектів державного, міжрегіонального та регіонального значення. Предметом діяльності підприємства є надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів, надання позик. Згідно свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, виданою Державною комісією з регулювання фінансових послуг України 29 грудня 2011 року вказане підприємство являє собою фінансову компанію, що має право здійснювати фінансові послуги без отримання ліцензії, а саме надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів, надання позик. ДП «Державна інвестиційна компанія» , як державне підприємство, створено відповідно до вимог Господарського кодексу України є суб`єктом господарювання, яке діє на основу права господарського відання і має статус юридичної особи у розумінні цивільного законодавства України. Вказане підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків. У відповідності до ч. 1,3 ст. 73 Господарського кодексу України державне унітарне підприємство утворюється компетентним органом державної влади у розпорядчому порядку на базі відокремлення частини державної власності. Як правило, без поділу її на частки і входить до сфери його управління. Майно державного унітарного підприємства перебуває у державній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання чи праві оперативного управління. Джерелами формування майна підприємства є грошові та матеріальні внески засновників; доходи, одержані від реалізації продукції, послуг, інших видів господарської діяльності; доходи від цінних паперів; кредити банків та інших кредиторів; капітальні вкладення і дотації з бюджетів; майно, придбане в інших суб`єктів тощо. Адвокат вважає, що є хибними висновки старшого слідчого, викладені у змісті постанови про те, що грошові кошти, які стали предметом протиправного посягання розслідуваного кримінального правопорушення не належали ДП «Державна інвестиційна ком панія». Вказані грошові кошти були внесені до статутного капіталу підприємства органом управління майна Державним агентством з інвестицій та управління національними проектами України, яке в свою чергу є представником власника підприємства - держави в особі КМ України і є майном підприємства в розумінні норм чинного законодавства та Статуту підприємства. Оскільки предметом протиправного посягання у даному кримінальному провадженні відповідно до фабули досудового розслідування були грошові кошти, які згідно з нормами Господарського кодексу України та Статуту ДП «Державна інвестиційна компанія» є майном підприємства, то саме ДП «Державна інвестиційна компанія» кримінальним правопорушенням і спричинено майнову шкоду. Адвокат також зазначає, що є необґрунтованим та безпідставним посилання старшого слідчого в постанові на те, що досудовим розслідуванням встановлено безпосередню причетність ДП «Державна інвестиційна компанія» до вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень. Кримінальне провадження розпочато не відносно ДП «Державна інвестиційна компанія», а за фактом можливого скоєння вказаного кримінального правопорушення окремими посадовими особами. Вчинення зазначених кримінальних правопорушень юридичною особою взагалі є неможливим і припущення такого є абсурдним. Відповідно до п.1ч.1 ст.96-3 КК України підставами для застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру є вчинення її уповноваженою особою від імені та в інтересах юридичної особи будь-якого із злочинів, передбачених ст..ст. 209, 306, ч..1,2 ст.368-3, ч..1,2 ст. 368-4, 369, 369-2 КК України. Злочини, передбачені вказаними та іншими статтями КК України визнаються вчиненими в інтересах юридичної особи, якщо вони призвели до отримання нею неправомірної вигоди або створили умови для отримання такої вигоди або були спрямовані на ухилення від передбаченої законом відповідальності. В результаті скоєння зазначених у фабулі розслідуваних кримінальних правопорушень ДП «Державна інвестиційна компанія» не отримала жодної неправомірної вигоди і не було створено жодних передумов для отримання такої вигоди. Таким чином, по станова слідчого є необгрунтованою, безпідставною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав вимоги скарги, вважав, що постанова слідчого підлягає скасуванню, як незаконна.

Старший слідчий ОСОБА_5 до судового засідання не з,явився, про причини неявки суду не повідомив, суд вважає у відповідності до ч.3 ст.306 КПК України можливим розглянути справу за його відсутності.

З урахуванням вимог та обставин, викладених адвокатом ОСОБА_3 у скарзі, аналізуючи додані до неї документи, слідчий суддя прийшов до наступного:

26 червня 2015 року постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління МВС України майора міліції ОСОБА_5 у матеріалах кримінального провадження номер 0000034 від 28 січня 2014 року відмовлено у визнанні потерпілим ДП «Державна інвестиційна компанія» // у вказаному кримінальному провадженні. Відповідно до змісту вказаної постанови службовими особами «Держінвестпроекту» за попередньою змовою групою осіб, в тому числі службовими особами ДП «Державна інвестиційна компанія» та інших вчинено заволодіння державними коштами в особливо великих розмірах та їх послідуюча легалізація /відмивання/. Як встановлено у ході досудового розслідування, під час вчинення вищевказаних злочинів були розкрадені бюджетні кошти, які виділялись Держінвестпроекту за кодом програмної кваліфікації видатків та кредитування державного бюджету 6301110 «Державна підтримка реалізації національних проектів на умовах співфінансування», згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» номер 3315-У1 від 12 травня 2011 року. З`ясовано, що вказані грошові кошти в загальній сумі 567 млн. грн. в період листопада-грудня 2011 року в якості поповнення статутного капіталу були перераховані Держінвестпроектом на рахунок ДП «Державна інвестиційна компанія», звідки у подальшому у 2012-2013 роках за сприяння службових осіб останнього перераховані в якості позик пов`язаним з службовими особами Держінвестпроекту та ДП «Державна інвестиційна компанія» недержавним підприємствам та в якості інвестицій і поповнень статутного капіталу ряду державних підприємств. Отже, кошти для реалізації національних проектів фактично не були отримані ДП «Державна інвестиційна компанія» внаслідок своєї господарської діяльності, а виділялись із Державного бюджету України конкретно для державної підтримки реалізації національних проектів на умовах співфінансування. При цьому порядок використання таких коштів був передбачений постановою КМУ номер 847 від 03 серпня 2011 року. Згідно п.3 зазначеного порядку державний інвестор використовує бюджетні кошти у повному обсязі виключно для надання державної підтримки на умовах співфінансування, у тому числі шляхом надання кредитів, позик та інвестицій суб`єктам господарювання, що беруть участь у здійсненні заходів з реалізації таких проектів та/або їх складових за рахунок власних та/або залучених коштів. Таким чином, вищевказані кошти ДП «Державна інвестиційна компанія» не належали у зв`язку з чим і неможливий факт завдання майнової шкоди вказаному підприємству, оскільки у даному випадку такої шкоди завдано державі Україна. Разом з тим, досудовим розслідуванням встановлено безпосередню причетність ДП «Державна інвестиційна компанія» та його службових осіб до вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень, зокрема, дане ДП було однією з ключових ланок в злочинній схемі по заволодінню бюджетними коштами в особливо великих розмірах та їх легалізації /відмивання/.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права та обов`язки потерпілого виникають у особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Як вбачається зі змісту скарги адвоката ОСОБА_3 та пояснень його у судовому засіданні, слідчий не визначив організацію, установу чи підприємство, в інтересах якого державі Україна спричинено майнову шкоду.

Слід зазначити, що відповідно до змісту постанови старшого слідчого від 26 червня 2015 року є посилання, що у даному випадку майнової шкоди завдано державні Україна. Старшим слідчим не вказано в особі якої установи, організації чи підприємства завдано майнову шкоду Державі Україна. Ця обставина при складанні постанови є суттєвою. У даному випадку заслуговує на увагу посилання адвоката на той факт, що власником грошових коштів є держава Україна, а потерпілим у кримінальному провадженні має бути залучено саме ДП «Державна інвестиційна компанія», що жодним чином не створює правового конфлікту інтересів, не порушує прав держави та не обмежує потерпілого ДП «Державна інвестиційна компанія» у процесуальних правах, оскільки держава, як явище не матеріальне та знеособлене не може самостійно здійснювати захист своїх порушених прав і реалізує такий захист саме через представництво уповноваженими особами, якою в даному випадку, як зазначає адвокат, і є ДП «Державна інвестиційна компанія». Як зазначає адвокат, ДП «Державна інвестиційна компанія» не скоювало кримінального правопорушення і досудове слідство не володіє інформацією, яка свідчить про протилежне. Крім того, висновок в постанові слідчого про те, що грошові кошти, які стали предметом протиправного посягання розслідуваного кримінального правопорушення не належали ДП «Державна інвестиційна компанія» є хибними, оскільки грошові кошти були внесені до статутного капіталу підприємства органом управління майновим Державним агентством з інвестицій та управління національними проектами України, яке в свою чергу є представником власника підприємства держави в особі Кабінету міністрів України і є майном підприємства у розумінні норм діючого законодавства та Статуту підприємства.

Приймаючи рішення про відмову у залученні вказаного підприємства потерпілим у кримінальному провадженні, при винесенні постанови слідчий не врахував вказані обставини, не виклав мотиви, на які посилається адвокат, не проаналізував та не перевірив обставини спричинення майнової шкоди та не виклав їх у мотивувальній частині постанови. Таким чином, слідчий суддя вважає, що постанова від 26 червня 2015 року винесена слідчим передчасно, без урахування всіх обставин, які підлягають перевірці у відповідності до вимог ст.55 КПК України. Постанова підлягає скасуванню.

Слідчий суддя вважає, що десятиденний строк на подання скарги на поставу слідчого від 26 червня 2015 року скаржником не пропущено, оскільки з часу отримання копії постанови, що підтверджується штемпелем на поштовому конверті скарга подана у десятиденний строк у відповідності до вимог ст. 304 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 55, 303, 304, 309 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Державного підприємства «Державна інвестиційна компанія» на постанову про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні від 26 червня 2015 року задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову 26 червня 2015 року старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління МВС України майора міліції ОСОБА_5 у матеріалах кримінального провадження номер 0000034 від 28 січня 2014 року, якою відмовлено у визнанні потерпілим ДП «Державна інвестиційна компанія» // у вказаному кримінальному провадженні.

Зобов`язати старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління МВС України майора міліції ОСОБА_5 або особу, у якого знаходиться кримінальне провадження номер 0000034 від 28 січня 2014 року, повторно розглянути заяву адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Державного підприємства «Державна інвестиційна компанія» про залучення його до кримінального провадження в якості потерпілого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя