Ухвала іменем україни 24 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого судді ОСОБА_10,
суддів:ОСОБА_11, ОСОБА_12
при секретарі ОСОБА_13
розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000269, за обвинуваченням

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Поляна, Хотинського району, Чернівецької області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,

засудженої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

за участю прокурора ОСОБА_14,

В С Т А Н О В И Л А:

Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджена ОСОБА_5, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації її дій, просить скасувати вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 23 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 24 лютого 2015 року та призначити їй більш м'яке покарання, не пов'язане з позбавленням волі. Вказує на істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та її особі внаслідок суворості. В обґрунтування скарги зазначає, що судом першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, при винесенні рішень не у повній мірі враховано її щире каяття, відсутність судимості, визнання позовних вимог потерпілої, позитивні характеристики за місцем проживання та хронічні хвороби. Вказує що вона не є небезпечною для суспільства, отже, немає необхідності обирати для неї покарання, пов'язане з позбавленням волі.

Крім того, засуджена зазначає, що в день вчинення злочину вона не перебувала у стані алкогольного сп'яніння. Стверджує, що довідка Чернівецького обласного наркологічного диспансеру № 1109 від 14 квітня 2014 року (т. 2 а. с. 207) є недійсною, так як в неї не відбиралась кров для проведення аналізу, а судом не було призначено проведення судово-медичної експертизи.

Вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 23 грудня 2014 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 119 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Вироком вирішено питання про стягнення моральної шкоди та щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду, 14 квітня 2014 року близько 11.30 год. на землях Полянської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, які межують із земельними ділянками ОСОБА_8 (чоловіка ОСОБА_5) та ОСОБА_7 (племінниці ОСОБА_9), що розташовані в с. Поляна, Хотинського району, Чернівецької області, між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 виник черговий конфлікт, пов'язаний із використанням земельної ділянки.

У ході вказаного конфлікту, потерпіла ОСОБА_9, яка була особою похилого віку, інвалідом з дитинства та глухонімою з народження, про що ОСОБА_5 було достовірно відомо, стала відганяти корову останньої. При цьому вона почала висловлювати своє незадоволення діями ОСОБА_5 та розмахувати палицею, яку використовувала як ціпок. У відповідь на її дії, ОСОБА_5, знаходячись на той момент у стані алкогольного сп'яніння, намагалася ухилятись від замахів, які розцінила як спробу нанести їй удари, та нанесла, в свою чергу, не менше двох ударів по обличчю та голові потерпілої, чим завдала останній легкі тілесні ушкодження. Захищаючись, на її думку, від можливості отримання ударів, ОСОБА_5, утримуючи в правій руці господарську косу, яку вона попередньо взяла зі свого господарства, з метою викошування та заготівлі трави, через свою злочинну недбалість, так як повинна була передбачити можливість настання суспільно небезпечних наслідків, своєю лівою рукою відштовхнула ОСОБА_9 від себе в напрямку, де на землі перебувало лезо господарської коси. У результаті вказаного поштовху, потерпіла втратила рівновагу та впала на лезо робочої частини господарської коси задньою поверхнею лівого стегна, внаслідок чого отримала проникаюче сліпе колото-різане поранення лівої сідничної ділянки з проникненням у черевну порожнину та ушкодженням лівої загальної клубової артерії, що призвело до масивної внутрішньої кровотечі та геморагічного шоку, які в своїй сукупності призвели до настання її смерті.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 24 лютого 2015 року вирок суду першої інстанції залишений без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги засудженої, просив вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду залишити без зміни, засуджену та її захисника, які підтримали касаційну скаргу і просили застосувати умовне покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину та правильність кваліфікації її дій за ч. 1 ст. 119 КК України в касаційній скарзі не оспорюються.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Так, при призначенні покарання засудженій ОСОБА_5, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, в достатній мірі врахував характер і ступінь тяжкості скоєного нею кримінального правопорушення, що є злочином середньої тяжкості; дані про особу засудженої, яка позитивно характеризується за місцем проживання, не має судимості та страждає на ряд хвороб; відсутність обставин, які пом'якшують покарання; а також обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння та вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Такі висновки підтримує і суд касаційної інстанції та вважає, що покарання, призначене ОСОБА_5, відповідає особі засудженої і є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Рішення суду належним чином мотивоване, не суперечить вимогам кримінального закону і відповідає меті покарання.

Істотних порушень кримінального процесуального закону або неправильного застосування кримінального закону при розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, колегією суддів не виявлено, а тому підстави для задоволення касаційної скарги засудженої відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 23 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 24 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_5 залишити без зміни.

Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12