Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
01 грудня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря ОСОБА_4 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000143 від 25.02.2015 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Спасів, Здолбунівського району Рівненської області, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого 21.03.2014 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за ч.3 ст. 185 України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, обвинуваченої за ч.3 ст.185 КК України, -
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,
за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16 вересня 2015 року відносно ОСОБА_5 ,-
В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки 8 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України до вищезгаданого покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 21 березня 2014 року та остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Судом вирішено питання щодо речових доказів.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_5 перебуваючи на території господарства ОСОБА_8 , що за адресою АДРЕСА_2 , з хліва якого викрав два мішки зерна пшениці загальною вагою 80 кг. на загальну суму 280 грн.
В поданих на вирок апеляційних скаргах: обвинувачений та його захисник, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікацію дій та доведеності вини ОСОБА_5 , вважають вирок в частині призначення покарання незаконним з неправильним застосуванням кримінального закону. Доводять, що судом при призначені покарання не взято до уваги пом`якшуючі обставини, а саме: щире каяття, вчинення злочину в наслідок тяжких особистих та інших обставин, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків.
Просять вирок в частині призначення покарання ОСОБА_5 змінити та призначити більш м`яке покарання з застосуванням ст. 75 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 щодо задоволення апеляційних вимог, думку прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Судовий розгляд даного кримінального провадження, за згодою учасників судового провадження, проводився в порядку ч.3 ст.349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які учасниками судового процесу не оспорювалися і стосовно яких докази судом не досліджувались, колегією суддів не перевіряються.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Частиною 1 ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті особливої частини КК України, або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті КК України за цей злочин.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який розкаявся у вчиненому злочині, активно сприяв в його розкритті, по місцю проживання характеризується негативно.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника щодо призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України, є безпідставними, оскільки судом першої інстанції при призначені покарання взято до уваги ті пом`якшуючи обставини, на які покликаються апелянти. Нових обставин на обґрунтування пом`якшення призначеного покарання із застосуванням статті 69 КК України під час апеляційного суду не наведено.

Також не заслуговують на увагу і доводи апеляційних скарг щодо застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України так як відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України, у таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 вчинив злочин в період іспитового строку за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 21.03.2014 року.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення і попередження нових злочинів. Ї

Вирок суду є законним і обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16 вересня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника-адвоката без задоволення.
С У Д Д І :

(підпис) (підпис) (підпис)
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
З оригіналом згідно
Суддя ОСОБА_1