Справа № 344/544/16-к
Провадження № 1-кс/344/212/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 ,представника скаржника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову від 30.12.2015р. старшого слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області молодшого радника юстиції ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0000100 від 09.07.2015р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.365 КК України та зобов`язання надати матеріали кримінального провадження №0000100 від 09.07.2015 року для ознайомлення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся з вказаною скаргою, в обґрунтування якої покликався на зазначені у ній обставини. Крім цього зазначив, щодо наявності порушень співробітників правоохоронного органу, про що не було враховано в оскаржуваній постанові про закриття провадження від 30.12.2015р., які полягали в примушуванні зізнатись у вчиненні злочину, застосовуючи до скаржника фізичне насильство та погрози, завідомо незаконне затримання та привід, про допит скаржника 06.05.2015р. як підозрюваного хоча таким він не являвся, порушення права на захист, нанесення тілесних ушкоджень, катування (приниження гідності, неможливість їсти, пити). Окрім того, в скарзі вимогою є і зобов`язання ознайомити з матеріалами кримінального провадження, що не було надано скаржнику на його вимогу.

Скаржник та його представник в судовому засіданні скаргу підтримали, покликаючись на викладені в ній обставини та надані в судових засіданнях пояснень, просили скаргу задовольнити.

В судовому засіданні прокурор заперечив, звертаючи увагу на її безпідставність, оскільки слідчим правильно встановлено при винесенні постанови про закриття провадження від 30.12.2015 року на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із встановленням відсутністю події кримінального правопорушення, що відповідає встановленим обставинам на досудовому розслідуванні.

Слідчий вважав доводи скарги недоведеними, а скарга є такою що не підлягає до задоволення.

Заслухавши пояснення скаржника, його представника, прокурора, слідчого, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, вважаю наступне.

Згідно ст.. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Частина 1 ст. 24 КПК України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ст.. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Постановою від 30.12.2015р. старшого слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області молодшого радника юстиції ОСОБА_6 закрито кримінальне провадження №0000100 від 09.07.2015р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження слідчим суддею встановлено, що відповідно до заяви ОСОБА_3 ,. 09.07.2015р. були внесені відомості до ЄРДР за №0000100 щодо незаконного утримання 06.05.2015р. ОСОБА_3 працівниками міліції та примушування зізнатися у вчиненні злочину, застосовуючи до останнього фізичне насильство та погрози застосування насильства.

Висновком службового розслідування за фактами викладеними у зверненнях ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , затвердженого заст..начальника МВС України в області від 08.07.2015р., встановлено що факти викладені у зверненнях не знайшли свого підтвердження, так як наведені авторами з метою уникнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за ч.5 ст.185 КК України, а також спричинення неприємностей працівникам міліції, якими здійснювалось документування та розслідування злочинної діяльності.

З матеріалів кримінального провадження та наявного в ньому Журналу реєстрації відвідувань громадян, 06.05.2015р. ОСОБА_3 о 8.30 прибув в приміщення Івано-Франківського МВ УМВС з працівниками міліції як встановлено з пояснень в засіданні для проведення слідчих та процесуальних дій в кримінальному провадженні №0001684 від 28.04.2015р. (інше кримінальне провадження за фактом вчинення крадіжки товарно-матеріальних цінностей). ОСОБА_3 було допитано з приводу відомих йому обставин вчинення правопорушення, отримано відбитки пальців рук, проведено обшук в квартирі. 07.05.2015р. ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.185 КК України. В матеріалах кримінального провадження є також дані, що 03.09.2015р. обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 направлено до суду повторно.

Постановою слідчого прокуратури області від 22.09.2015р. було закрито кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю складу злочину, однак ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10.11.2015р. скасовано ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 20.10.2015р. та як наслідок скасовано постанову слідчого відділу прокуратури від 22.09.2015р., направлено для продовження досудового розслідування. Підставою скасування було те, що слідчий прокуратури роблячи висновок про те, що 06.05.2015р. працівники міліції не вчинили кримінального правопорушення щодо ОСОБА_3 , в резолютивній частині зазначає інше що в діях відсутність складу кримінального правопорушення (п.2 ч.1). Окрім того, в ухвалі вказано і на те, що слід допитати медичного працівника що оглядав ОСОБА_3 та з`ясувати в ОСОБА_3 шляхом допиту, хто ще міг бути причетним до спричинення йому тілесних ушкоджень поза межами відділку міліції і на підставі здобутих доказів прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Так, у оскаржуваній постанові вказано, що згідно висновку судово-медичної експертизи №526/310/д обласного бюро судово-медичних експертиз Івано-Франківської ОДА складеного 04.08.2015р. на момент проведення експертизи у ОСОБА_3 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено (що також зазначено і у висновку експерта №310 від 11.06.2015р.), а запис в медичній карті амбулаторного хворого з виправленим числом запису встановлений діагноз оцінити немає можливості, оскільки відсутній опис морфологічних характеристик вказаних паталогічних змін.

Щодо перешкод у зустрічі із захисником, то під час відібрання пояснень у ОСОБА_3 клопотань про бажання мати захисника він не заявляв, ОСОБА_3 добровільно поїхав 06.05.2015р. у відділок міліції разом з своєю мамою, при досудовому розслідуванні застосування фізичного чи психологічного насильства щодо нього не встановлено. З додаткового допиту ОСОБА_3 встановлено, що заяву про призначення захисника він подав 07.05.2015р. і користується послугами захисника і до цього часу.

Окрім того, 02.12.2015р. ОСОБА_3 подавав заяву про вчинення злочину слідчим щодо завідомо незаконного утримання, приводу, порушення права на захист, і невнесення відомостей до ЄРДР в т.ч. щодо цього, було предметом дослідчення слідчим суддею в справі №344/17238/15-к, та ухвалою слідчого судді ОСОБА_9 , в задоволенні скарги відмовлено.

Обставина тиску працівниками досудового слідства на підозрюваного є обставиною щодо допустимості доказу і підлягає встановленню судом, якому законом надано компетенцію щодо оцінки доказу при ухваленні рішення по суті обвинувачення (дане кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 розглядається судом на даний час).

Тому слідчий суддя і взагалі будь-який інший суд, крім того, який визначений у встановленому законом порядку для розгляду обвинувачення особи, не вправі оцінювати докази та спосіб їх збирання чи отримання, оскільки це обставини щодо оцінки доказів обвинувачення скаржника, що не входить до предмету доказування в іншому кримінальному провадженні.

У відповіді міської поліклініки №1 від 02.10.2015р., наявної в матеріалах кримінального провадження, у доповнення до первинної від 29.07.2015р., зазначено що в з копій амбулаторної картки що надавалась матір`ю ОСОБА_3 , причиною звернень до лікарні є травма в побуті (хоча це заперечує скаржник). Допит лікаря отоларинголога слідчим проведено, яка пояснила про прийом нею 08.05.2015р. ОСОБА_3 разом з матір`ю, який скаржився на печіння вушних раковин, що пов`язував з побутовим конфліктом.

Отже потерпілим не було доведено під час судового розслідування заподіяння йому будь-яких тілесних ушкоджень. Доказів наявності у скаржника будь-яких об`єктивних перешкод у зверненні до медичних закладів за власним вибором слідчому судді також не доведено.

Проведено і додатковий допит ОСОБА_3 18.12.2015р., який пояснював про відсутність нанесення йому тілесних ушкоджень поза межами відділку міліції. При цьому на запитання ознайомлення з матеріалами провадження, останній не виявив бажання для ознайомлення, а тільки бажав отримати бажав копію довідки міської поліклініки №1 від 02.10.2015р., що також оскаржувалось в порядку ст..303 КПК України та постановлена ухвала слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 22.12.2015р. (слідчий суддя ОСОБА_10 ) щодо відмови в задоволенні скарги.

Також слідчим на виконання ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10.11.2015р. було надано доручення 23.12.2015р. оперативним підрозділам про проведення слідчих (розшукових) дій для перевірки факту можливого спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 поза межами відділку, та встановлено відсутність звернень заяв від скаржника щодо нанесення тілесних ушкоджень, отримати будь-які інші дані, не представилось можливим.

В вказаній постанові слідчого про закриття кримінального провадження від 30.12.2015 року що оскаржується зазначено, що під час досудового розслідування кримінального провадження встановлена відсутність події кримінального правопорушення викладеного у зверненнях та у протоколах допитів ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.365 КК України. Даний висновок оскаржуваної постанови не спростовано при розгляді скарги ОСОБА_3 .

Щодо вимоги про зобов`язання ознайомити з матеріалами кримінального провадження, то слідчим суддею встановлено, що жодного клопотання про ознайомлення з матеріалами провадження ОСОБА_3 в сіні 2016 року чи грудні 2015р. не подавав, окрім того всі клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження були задоволені, наприклад клопотання від 25.08.2015р. та постанова про задоволення від 27.08.2015р. А тому без надання такого клопотання, яке скаржником як потерпілим не подавалось слідчому, вимога №2 скарги є передчасною. Окрім того, як зазначив слідчий при поданні такого клопотання жодних перешкод в цьому не створено.

Отже слідчим суддею встановлено, що скаржником достатньо не обґрунтовано подану скаргу, відтак, вважаю, що в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову від 30.12.2015р. старшого слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області молодшого радника юстиції ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0000100 від 09.07.2015р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.365 КК України та зобов`язання надати матеріали кримінального провадження №0000100 від 09.07.2015 року для ознайомлення - слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України,

У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову від 30.12.2015р. старшого слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області молодшого радника юстиції ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0000100 від 09.07.2015р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.365 КК України та зобов`язання надати матеріали кримінального провадження №0000100 від 09.07.2015 року для ознайомлення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1