490/1272/15-к
н/п 1-кп/490/227/2015
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 липня 2015року м.Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальну справу відносно :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Олександрівка, Вознесенського р-ну, Миколаївської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, одруженого, має на утриманні двох дітей, не працює, проживає: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,
ОСОБА_5 відповідно до ч.8ст.4, ч.1ст.5, ст.10,11, ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу ВО Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію», ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», був призваний до лав Збройних сил України 11.05.2014р. ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до наказу командира військової частини п/п НОМЕР_1 №2 від 11.05.2014р. ОСОБА_6 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду старшого водія роти матеріально-технічного забезпечення військової частини п/п НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 .
Військовослужбовець ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст.9,11,14,16,37,40,127,128,216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст.ст.1,3,п.8 ст.6, п.2ст.23, п.3 ст.24 Закону України «про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги,віддано служити українському народові,сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів(начальників); виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; неухильно виконати виданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові,який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові;сумлінно вивчати військову справу,зразково виконувати свої службові обов`язки ,засвоювати все,чого навчають командири(начальники),та бути готовим до виконання завдань,пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким,що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи(занять) протягом робочого(навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком(розкладом занять); дорожити бойовою славою Збройних Сил України,честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем Збройних сил України, - проходячи військову службу на посаді старшого водія роти матеріально-технічного забезпечення військової частини п/п НОМЕР_1 , 02 вересня 2014р. не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, діючи умисно в порушення вимог ст.ст.9,11,14,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст.1,3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.п.4,7,12,122 «Положення про походження громадянами України військової служби у Збройних Силах України»,затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008р.,
з метою тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, самовільно, без дозволу командування частини, залишив розташування військової частини п/п НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , та ухилявся від несення обов`язків військової служби до 29 січня 2015 року, тобто тривалістю понад один місяць, перебуваючи за місцем свого проживання АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи з виконанням обов`язків військової служби.
16.02.2015 року прокурором військової прокуратури Миколаївського гарнізону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_6 укладено та підписано угоду про визнання винуватості, згідно з якою підозрюваний ОСОБА_6 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях.
Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_6 за ч.3 ст.407 КК України з врахуванням обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: щире каяття, з`явлення із зізнанням, участь у проведенні антитерористичної операції, у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
З урахуванням особи підозрюваного, який за місцем служби та проживання характеризується позитивно, виховує двох дітей, раніше не судимий, на обліку в психіатра та нарколога не перебуває, суд вважає за можливе при призначені покарання ОСОБА_6 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.407 КК України, застосувати норми ст.75 КК України.
Підозрюваний ОСОБА_6 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.3 ст.407 КК України.
Прокурор та обвинувачений у судовому засіданні просили затвердити надану до суду угоду.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 - ч.3 ст.407 КК України, - віднесений згідно ст.12 КК України до злочинів середньої тяжкості, тому угода відповідає вимогам закону.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 цілком розуміє положення ст.473, ч.4ст.474 КПК України.
Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.
Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_6 погоджується на призначення узгодженого покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 ..
Запобіжний захід на час розгляду справи в суді обвинуваченому не обирався.
Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 (один) рік 6 місяців.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання та роботи, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя