Провадження №1-кп/761/1378/2015
В И Р О К
іменем України
10 грудня 2015 року
Шевченківський районний суд міста Києва у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю :

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0010689 від 10 вересня 2015 року,

за обвинуваченням ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, має неповнолітню дитину, 2002 року народження, не працюючого, не судимого в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна ( крадіжку ) за наступних обставин :

Так, 10 вересня 2015 року, о 16 годині 16 хвилин, ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні АЗС № 11-02 ПП «АМІК Україна» за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 6-а вирішив таємно викрасти з приміщення супермаркету чуже майно, а саме: масло «Mobil».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливим мотивом, ОСОБА_5 підійшов до полиці з товарами та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв три пляшки масла «Mobil ATF 220/1л», вартістю без ПДВ, 214 гривень 92 копійки, кожна, та одну пляшку масла «Мобил 10W40/1л», вартістю без ПДВ, 198 гривень 25 копійок, які належать ПП «АМІК Україна».

Після чого, ОСОБА_5 заховав вказаний товар в сумку, яку мав при собі та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ПП «АМІК Україна» матеріальної шкоди на загальну суму 843 гривні 01 копійку.

Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка ).

08 жовтня 2015 року між представником потерпілого ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України укладено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним.

У відповідності до даної угоди ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, щиро кається в скоєному, завдана потерпілому матеріальна шкода в сумі 843 гривні 01 копійка повністю відшкодована під час досудового розслідування. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному ОСОБА_5 .

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним про примирення.

Представник потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення укладену 08 жовтня 2015 року між ним та підозрюваним ОСОБА_5 .

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди про примирення дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити ОСОБА_5 узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні також просив вказану угоду про примирення з потерпілим, укладену 08 жовтня 2015 року, затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 та представник потерпілого ОСОБА_4 повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим обвинувачений, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 та п. 1 ч.5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а відповідно, такі дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_5 узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд ,-

ЗАСУДИВ :

Затвердити угоду про примирення, укладену 08 жовтня 2015 року між представником потерпілого ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги ,якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя : ОСОБА_1