Подільський районний суд міста Києва
Провадження № 1-кп758/6216/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2016 року Подільський районний суд міста Києва
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальну справу №758/13731/15-к, кримінальне провадження під час досудового розслідування №0006368 по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Плахтянка, Макарівського району, Київської області, громадянина України, освіта вища, одруженого, має двох малолітніх дітей, працюючого неофіційно водієм, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
07 серпня 2015 року, приблизно о 09 годині, ОСОБА_6 , керуючи технічно-справним автомобілем «Ауді 100», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по правій смузі проїжджої частини вулиці Межигірської, яка має три смуги для руху, з боку вулиці Введенської в напрямку вулиці Юрківської в місті Києві.
Рухаючись у вказаному напрямку, він наближався до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого за перехрестям проїзних частин вулиці Межигірської та вулиці Оболонської, та позначеного інформаційними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 - «Пішохідний перехід» і дорожньою розміткою 1.14.2 ПДР України.
В цей час, перед вказаним пішохідним переходом в лівих від ОСОБА_6 смугах руху зупинялись невстановлені досудовим слідством автомобілі, які надавали дорогу пішоходу ОСОБА_4 , яка рухалась по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно руху автомобіля «Ауді 100», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Використовуваний ОСОБА_4 нерегульований пішохідний перехід - це ділянка проїзної частини, призначена для забезпечення безпечного руху пішоходів через дорогу. На цих ділянках пішоходи мають перевагу перед автотранспортом і не повинні враховувати негативні фактори, а також можливість порушення Правил дорожнього руху України водіями транспортних засобів та іншими учасниками руху.
Під час руху ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3(6), 18.4 Правил дорожнього руху України, які передбачають:
- п.1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- п.2.3(б): для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- п. 18.4: якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_6 виразились в тому, що він, керуючи технічно-справним автомобілем рухався по вищевказаній проїжджій частині, проявив неуважність до даної дорожньої обстановки та її змін при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувала пішохід ОСОБА_4 , а саме; не урахував дорожню обстановку, яка виражалась у наявності інформаційних дорожніх знаків 5,35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» і дорожньої розмітки 1.14.2, які інформували його про наявність цього переходу та автомобілів, що зупинялись перед пішохідним переходом, які інформували його про небезпеку на пішохідному переході, не зменшив швидкість і не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_4 , яка перебувала на пішохідному переході, внаслідок чого на нерегульованому пішохідному переході через вулицю Межигірську в місті Києві скоїв наїзд на потерпілу.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи №2069/Е від 22.10.2015, спричинені тілесні ушкодження у виді: «Розрив правого акроміально-ключичного зчленування. Вказаний розрив правого акроміально-ключичного зчленування за ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу».
Порушення вимог п.п. 1.5, 2.3(6) та 18.4 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожно-транспортної пригоди та її наслідками.
04 січня 2016 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим.
Згідно з даною угодою потерпіла та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України. ОСОБА_6 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного злочину. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_6 повинен понести за вчинений злочин та отримана згода на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені ОСОБА_6 .
Сторони узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у виді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень, без позбавлення прав керувати транспортними засобами.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим про примирення.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
ОСОБА_6 , його захисник та потерпіла в судовому засіданні також просили вказану угоду з потерпілою затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Потерпіла заявила, що майнових претензій до обвинуваченого не має.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що сторони повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим обвинувачений, цілком розуміють права обвинуваченого, визначені п. 1 ч. 4 та п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин суд вважає встановленим в судовому засіданні, що ОСОБА_6 своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесне ушкодження, вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, за якою належить призначити йому узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання.
Згідно ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_6 судові витрати на проведення експертизи у справі.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374 та 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду від 04 січня 2016 року про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 04 січня 2016 року покарання у виді двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Згідно ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 (індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_1 ) на користь держави дев`ятсот двадцять одну гривну 60 копійок витрат на проведення експертизи у справі.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяОСОБА_1