АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"18" серпня 2015 р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003012 щодо;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянка України, уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , з вищою освітою, приватний підприємець, на утримані перебуває одна неповнолітня дитина, раніше не судима,-

обвинувачена у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 358 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 червня 2015 року ОСОБА_7 визнанна виною в скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст. 358 ч.3 КК України, та призначено покарання,-
-за ст.358 ч.3 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1(один) рік.
Згідно ст. 76 КК України накладено на ОСОБА_7 наступні зобов`язання:
-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;
Провадження №11-кп/794/258 /15 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8
Категорія ст. 358 ч.3 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1
-повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
На підставі п. в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного цим вироком.
Міру запобіжного заходу до набрання вироку законної сили ОСОБА_7 залишено у вигляді підписки про невиїзд.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта при проведенні технічної експертизи документів № 1485-К від 08 лютого 2012 року в сумі 1125грн. 12 ком.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта при проведенні почеркознавчої експертизи №281-К, 285- К від 14 березня 2012 року в сумі 1765 грн. 44 коп.
Вирішена доля речових доказів.
Як встановлено вироком суду, обвинувачена ОСОБА_7 , 17 жовтня 2011 року, перебуваючи в приміщенні нотаріальної контори за адресою м. Чернівці, вул. Головна 61/2, звернулась до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_9 , використовуючи підроблений паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_10 , повторно, з метою подальшого особистого використання, замовила та отримала довіреність від імені ОСОБА_10 , якою уповноважила себе ОСОБА_7 бути представником ОСОБА_10 у всіх без винятку установах, організаціях та розпоряджатись всім рухомим і нерухомим майном, яке належить довірителю. При цьому, в довіреності, посвідченій нотаріусом 17 жовтня 2011 року на спеціальному бланку серії ВРН 891914, ОСОБА_7 в графі «довіритель» поставила підпис від імені ОСОБА_10 та виконала рукописний текст, а саме « ОСОБА_10 ».
На вирок суду І інстанції потерпіла ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок районного суду та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України та призначити покарання в межах санкції даної статті.

Апелянт вважає безпідставним застосування ст. 75 КК України, обрану міру покарання є занадто м`якою та недостатньою для виправлення ОСОБА_7 , районним судом не взято до уваги те, що ОСОБА_7 вчинила ще декілька умисних злочинів невеликої тяжкості за якими її було звільнено від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, що вказує на поверхневість розгляду даної кримінальної справи, також просить врахувати, що на час винесення вироку з боку ОСОБА_7 завдана шкода відшкодована не була.

Потерпіла ОСОБА_10 та її представник, були належним чином повідомлені про апеляційний розгляд даного кримінального провадження 11 серпня 2015 року, 18 серпня 2015 року. Підтвердження поважності причин неявки на апеляційний розгляд кримінального провадження на 11 серпня 2015 року потерпілою та представником не надано, тому колегія суддів відхиляє клопотання про наступне відкладення апеляційного розгляду потерпілої ОСОБА_10 та її представника, участь яких не є обов`язковою згідно ст.401 КПК України, через непідтвердження неможливості участі та поважності причини неприбуття у відповідності до вимог ст.405 КПК України,так як зазначені у клопотанні причини послідуючого відкладення не є поважними, і їх повторне заявлення свідчить про зловживання своїми правами.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_6 які вважають вирок районного суду законним обґрунтованим та просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, думку прокурора, яка вважає апеляційні вимоги потерпілої ОСОБА_10 безпідставними, просить відмовити, перевіривши матеріали кримінального провадження та з`ясувавши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.393 КПК України потерпілий має право подати апеляцію на судове рішення районного суду в частині, що стосується його інтересів, але в межах вимог заявлених в суді першої інстанції.

У вимогах апеляційної скарги потерпіла ОСОБА_10 не погоджується із покаранням, яке призначено районним обвинуваченій ОСОБА_7 , вказує, що їй не відшкодовано збитки спричинені злочином.

Обвинувачена ОСОБА_7 , як мати неповнолітнього ОСОБА_11 , не позбавлена батьківських прав, має право на застосування щодо неї Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року.

Амністія є нормативним актом, волевиявленням держави Україна, застосування якого, щодо особи, залежить від її волевиявлення та наявності вказаних умов для застосування цього акту, при цьому волевиявлення потерпілого щодо застосування амністії не передбачається.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності цим Законом.

Районний суд правомірно застосував щодо обвинуваченої ОСОБА_7 звільнення від призначеного покарання на підставі статті 14 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, вона є суб`єктом цієї аміністіі, підстава для її застосування наявність на утриманні неповнолітнього сина та категорія кримінального правопорушення, не оспорюється.

Звільнення судом від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 по інших злочинах у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, не може бути підставою для врахування тяжкості скоєних злочинів при призначенні покарання у цьому кримінальному провадженні, тому доводи апеляції в цій частині є необґрунтованими.

Потерпіла мала право у відповідності до вимог чинного законодавства України право на відшкодування збитків спричинених злочином, це право могла реалізувати шляхом пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні, який не зазначений у обвинувальному акті і не був предметом розгляду районного суду, не визначилася із розміром шкоди спричиненої злочином потерпіла і у вимогах апеляційної скарги, так як не вказала у чому вона полягає.

Потерпіла не позбавлена права пред`явити позов про відшкодування моральної та матеріальної шкоди спричиненої злочином в подальшому.

Районний суд призначив покарання ОСОБА_7 із дотриманням вимог ст.65 КК України, врахував усі обставини, як того вимагає закон, тому доводи апеляції в цій частині є необґрунтованими, за своїм змістом доводи апеляційної скарги є такими, що не відповідають вимогам кримінального закону, так як застосування акту амністії до обвинуваченої передбачає загальне звільнення від призначеного покарання, тому доцільність доводів апеляції відсутня.

Доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_10 спростовуються правильними висновками суду, підстави для скасування чи зміни вироку районного суду відсутні через є необґрунтованість вимог апеляції.

Вирок районного суду щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_10 - залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія вірна: Суддя ОСОБА_1