В И Р О К

Іменем України

24.12.2010 р. м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Шимчика Р.В.,

при секретарях - Середюк О.А.,

ОСОБА_1,

Гур»євої Ю.В.,

з участю прокурора - Зеленого Д.А.,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

адвоката - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Жашків кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, одруженого, засудженого Дарницьким районним судом м.Києва 19 березня 2008 року за ч.2 ст.187 КК України до 08 років 06 місяців позбавлення волі, ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м.Києва від 20 серпня 2008 року вирок помякшено до 07 років позбавлення волі,

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, інвалід дитинства 3-ї групи, не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Підсудні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються в тому, що 7 липня 2005 року, близько 04.00, в с. Скибин Жашківського району Черкаської області, по провулку Чкалова, ОСОБА_5, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, разом із ОСОБА_6 та невстановленими органом досудового слідства особами, щодо яких 16 листопада 2005 року винесено постанову про виділення матеріалів в окреме провадження, в ході сварки, що виникла між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, на ґрунті неприязних відносин, умисно нанесли останньому численні удари кулаками та ногами в область голови і тулуба, чим спричинили ОСОБА_7 тілесні ушкодження, а саме: травму голови із забоєм головного мозку тяжкого ступеня з ураженням варолієвого мосту та стовбурових структур мозку, крововиливами обличчя, ранами слизової губ, садном лівої вушної раковини; закритий перелом кісток носа; садна попереку зліва, грудної клітки по задній поверхні, правого передпліччя, крововилив лівого ліктьового суглоба.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 2191 від 14 грудня 2006 року травма голови відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, травма носа відноситься до категорії ушкоджень середньої тяжкості, садна попереку зліва, грудної клітки по задній поверхні, правого передпліччя, крововилив лівого ліктьового суглобу відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 вину свою в інкримінованому йому злочині визнав частково та пояснив, що 06 липня 2005 року, ввечері, він та ОСОБА_8 і ОСОБА_9 відпочивали в барі «Яна» в с.Скибин. З ними ще сиділи три дівчини. В барі вони були до 24.00 год. ОСОБА_10 випив дві пляшки безалкогольного пива. Після цього вони поїхали в сільський клуб. Клуб був закритий. Близько 00.30 хв ОСОБА_10 відійшов за клуб, де розмовляв по мобільному телефону. Через якийсь час ОСОБА_8 почав кричати. ОСОБА_10 побачив, що до клубу під»їхав автомобіль з якого вийшли ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13. Коли ОСОБА_10 запитав, що сталося, йому ОСОБА_8 відповів: «Наших б»ють!». ОСОБА_7 в цей час схопив ОСОБА_10 за грудки і почав згадувати про сутичку, яка колись між ними сталася. ОСОБА_10 запропонував йому відійти за клуб та там поговорити. Вони відійшли. І говорили там близько 40 хв. Після цього ОСОБА_7 перший вдарив його рукою по голові, ОСОБА_10 впав і почав звати ОСОБА_14. Останній підійшов і забрав його в машину. Після цього вони роз»їхалися. Подорозі, коли ОСОБА_10 везли додому, він надумав поїхати до батьків ОСОБА_7 та розібратися, навіщо той його вдарив. І вони з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 поїхали додому до ОСОБА_7. По дорозі вони зустріли ОСОБА_6, якому він розповів ситуацію та попросив поїхати з ними. щоб той подивився, щоб нічого не сталося. Їхали по вузькій вуличці, на зустріч рухався якийсь автомобіль, який засліпив їх. ОСОБА_8, який був за кермом, звернув праворуч та зупинився. Зустрічний автомобіль проїхав повз них і також зупинився позаду них. З нього вийшов ОСОБА_7. ОСОБА_10 також вийшов. Вони підійшли один до одного та почали розмовляти. ОСОБА_7 перший вдарив ОСОБА_10 в груди та в голову. ОСОБА_10 його теж вдарив в груди та лівою рукою, так як він є лівша, в ліву сторону, коли вже падав. Після цього вони «кувиркалися» та билися вже на землі. Бійка тривала біля 15 хв. ОСОБА_10 пару разів вдарив ОСОБА_7. Після цього вони встали, «нормально» між собою порозмовляли, розібралися, через що сталася бійка біля клубу та роз»їхалися по домівках. Крові ні на кому з них не було. ОСОБА_10 поїхав до себе додому, ОСОБА_6 пішов на базар. Куди поїхав ОСОБА_7 він не знає. Цивільний позов не визнає. В останньому слові підсудний ОСОБА_5 заявив, що він визнає свою вину лише в частині того, що між ним та потерпілим ОСОБА_7 безпосередньо була бійка, а групи осіб не було. Також зазначив, що не вважає себе винним у смерті потерпілого, так як об»єктивних даних цьому в ході розгляду справи здобуто не було. Цивільний позов по справі визнає частково в тій частині, що стосується витрат потерпілого ОСОБА_7 на лікування.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 вину свою в інкримінованому йому органом досудового слідства злочині не визнав та пояснив, що 07 липня 2005 року, близько 03 год, він йшов на базар, де допомагав братові торгувати. Поблизу бару «Яна», що в с.Скибин зупинився автомобіль з якого вийшли ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_9. ОСОБА_5 розповів йому, що його побив ОСОБА_7 і він їде до його батьків, щоб розпитати, навіщо той його побив. ОСОБА_6 сів у їхній автомобіль та попросив, щоб його підвезли до зупинки. По дорозі хлопці його попросили поїхати з ними, бо боялися, що вийде брт ОСОБА_7 та батько і побють їх. Він погодився «подивитися» за ними. По дорозі вулицею, якої він не знає, їм на зустріч їхав якийсь автомобіль. ОСОБА_8, який сидів за кермом, сказав, що йому світлом засліпило очі і він зупинився. Зустрічний автомобіль проїхав повз них і став позаду. ОСОБА_5 із ОСОБА_6 вийшли із автомобіля, а із зустрічного вийшов ОСОБА_7, а потім ОСОБА_13. В автомобілі їх було лише двоє. ОСОБА_5 з ОСОБА_7 підійшли один до одного і останній першим вдарив кулаком ОСОБА_5, куди саме ОСОБА_6 не бачив. ОСОБА_6 в цей час стояв осторонь і спілкувався із ОСОБА_13. Між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 почалася бійка. Хто куди з них один одного били ОСОБА_6 не бачив, так як було темно. З часом ОСОБА_6 забрав ОСОБА_5, а ОСОБА_13 ОСОБА_7, і вони посідали в свої автомобілі та роз»їхалися. Після цього ОСОБА_6 пішов на базар, а хлопці поїхали по домівках. Пояснив, що окрім зазначених вище осіб більше нікого не було під час бійки між ОСОБА_5 та ОСОБА_7. ОСОБА_15 нікого, в тому числі ОСОБА_7, - в ту ніч не бив, вважає, що потерпілий та свідки з його боку звели на нього наклеп, в звязку з чим просив його виправдати в предявленому йому обвинуваченні. Цивільний позов не визнав;

Незважаючи на те, що ОСОБА_5 визнав вину свою частково, а ОСОБА_6 не визнав взагалі, вина вказаних підсудних в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України підтверджується наступними доказами:

- показами потерпілого ОСОБА_16, який в ході судового розгляду пояснив, що 06 липня 2005 року, близько 24.00 год, він, ОСОБА_11, ОСОБА_12 підїхали до клубу в с.Скибин. Клуб був закритий. Вони стояли, розмовляли. Там стояла червона «Нива». В ній сидів чоловік до якого підійшли ОСОБА_11, ОСОБА_13. Біля клубу були також ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_14 та Латка. ОСОБА_11 розмовляв з водієм «Ниви», прізвище якого ОСОБА_17. До них підійшли хлопці, ОСОБА_7 стояв поруч та пояснив хлопцям, що вони просто розмовляють. ОСОБА_5 не було. Раптом його хтось шарпнув за руку в області ліктя. ОСОБА_7 розвернувся та побачив, що то був ОСОБА_5. Останній був у нетверезому стані. Так як стояло багато хлопців, ОСОБА_7 запропонував йому відійти за клуб. Там вони почали розмову, але ОСОБА_5 був агресивний. Вони не билися, а шарпали один одного за одяг, борюкалися. ОСОБА_5 покликав ОСОБА_14 і всі хлопці підійшли та розтягнули їх. Ударів вони один одному не наносили. По цьому вони роз»їхалися. ОСОБА_12 він завіз додому, а потім, на прохання ОСОБА_13, повіз останнього до його брата. Після цього він передумав їхати до брата, так як вже було пізно, та попросив, щоб завіз його додому. Коли вони заіхали на вулицю, де живе ОСОБА_13, то ОСОБА_7 побачив, що їм на зустріч їде автомобіль, держномер закінчувався на «КК», зеленого кольору. Коли автомобілі розминалися, то він почув свист із зустрічного автомобіля. Він подумав, що можливо щось сталося, а тому проїхавши метрів 10-15 зупинився. Двері в його автомобілі хтось відчинив. То був ОСОБА_6. Останній спитав «Ти Бамбула?». Він запитав: «Що таке?». Потім відчув удар в голову в районі виска з лівої сторони. ОСОБА_7 від удару стало погано. Він був в машині, коли відчув, що ОСОБА_6 та ще хтось почали витягувати його з машини. Біля ОСОБА_7 стояло біля 4-5 чоловік, а він, щоб не впасти, тримався за стійку автомобіля. Серед тих людей був і ОСОБА_5 та ще три чоловіки. Всі вони почали його бити, наносили удари в основному в голову. Хтось його тримав за руку, можливо, ОСОБА_6. Коли били, то він почав зсуватися на землю, захищатися не мав змоги. Останнє, що пам»ятає, те, що ОСОБА_5 наніс йому ще декілька ударів, він втратив свідомість. Прийшов до тями, коли його вже везли в лікарню (а.с.81-82, Т.2);

- показами потерпілого ОСОБА_18, який в ході судового розгляду пояснив, що 07 липня 2005 року, вранці, він почув шум на подвір»ї. Коли він вийшов на подвір»я, то побачив власний автомобіль, який був в крові і сина ОСОБА_19, який теж був в крові. Останній пояснив йому, що його побили ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ще якісь хлопці, які були на автомобілі ОСОБА_8. Того ж дня його відвезли в лікарню. Син довго лікувався як в Жашкові, так і в Умані. Часто вони їздили на огляд до лікарів в м.Київ. Просив задовольнити в повному обсязі заявлений ним цивільний позов та суворо покарати підсудних ОСОБА_5 та ОСОБА_6;

- показами свідка ОСОБА_13 В»ячеслава Вікторовича, який в судовому засіданні показав, що 06.07.2005 року, ввечері, він разом із ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_12 підїхали на автомобілі до сільського клубу в с.Скибин. Там були ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_14, ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_17. Вони поздоровалися та стали розмовляти. ОСОБА_7 стояв біля нього. До ОСОБА_7 ззаду підбіг ОСОБА_5 та «хлопнув» його по плечу. Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_7 пішли розмовляти за клуб. Через якийсь час хтось крикнув. Вони пішли за клуб. ОСОБА_5 та ОСОБА_7 лежали на землі та боролися. Після цього їх розтягнули і всі почали розїжджатися. ОСОБА_5, мамалига, ОСОБА_9, ОСОБА_17 та ОСОБА_8 сіли в свою машину та поїхали, а він, ОСОБА_11, ОСОБА_12, сіли в автомобіль ОСОБА_7 і також поїхали від клубу. Спочатку підвезли додому ОСОБА_12, постояли біля його двору, говорили. ОСОБА_12 попросив Славка підвезти його до брата. Коли вони під»їхали до подвір»я його брата, то ОСОБА_13 попросив ОСОБА_7 завезти його додому. Коли від»їхали, то він побачив, що їм на зустріч їде якийсь автомобіль. Розминаючись із зустрічного автомобіля, який зупинився, почувся свист. Їхній автомобіль також зупинився. До автомобіля підбіг ОСОБА_6, відчинив дверку водія та запитав ОСОБА_7: «Ти Бамбула?». Після цього він вдарив рукою, якою саме не пам»ятає, в голову ОСОБА_7. Потім підбігли ще невідомі йому особи, з ними був ОСОБА_5. Вони витягнули ОСОБА_7 із автомобіля і почали бити. ОСОБА_13 потім виліз із машини. Біля нього стояли троє, чи четверо чоловік, які сказали, щоб не ліз. На дворі було не дуже темно. Він бачив, що кілька чоловік тримали ОСОБА_7 за руки, а інші били. В бійці біля ОСОБА_7 він бачив і ОСОБА_5, і ОСОБА_6. Куди саме били ОСОБА_7 і чим він не бачив. Пізніше перестали бити і ОСОБА_7 посунувся по машині. Після цього ОСОБА_5 почав скакати на ОСОБА_7, який лежав вже на землі. Потім ОСОБА_5, ОСОБА_6 та інші сіли в автомобіль та поїхали, а він разом із ОСОБА_11 підняли ОСОБА_7, посадили в автомобіль та завезли його додому, де віддали його батькові;

- показами свідка ОСОБА_11, який в судовому засіданні показав, що в ніч з 06 липня на 07 липня 2005 року вони на автомобілі ОСОБА_7 проїжджали повз сільський клуб і він побачив там червону «Ниву» та попросив зупинитися, так як його дружина йому розповіла, що її обляпала саме червона «Нива». Біля клубу були ОСОБА_14, ОСОБА_17, ОСОБА_5, ОСОБА_9 і ще якісь хлопці. Вони стали з ними розмовляти. В цей момент до ОСОБА_7 підбіг ОСОБА_5 і схопив його за руку. Вони вдвох пішли розмовляти за клуб. Пізніше хтось почав кричати. Всі пішли за клуб та розборонили ОСОБА_5 і ОСОБА_7, які боролися між собою. Після цього всі почали роз»уїжджатися. Спочатку завезли додому ОСОБА_12, там ще біля подвір»я розмовляли. Потім ОСОБА_12 попросив ОСОБА_7, щоб він завіз його до брата. Коли під»їхали до будинку брата, то світло в нього не горіло і він попросив завезти його знову додому. Вони рухалися по вузькій вуличці, він лежав на задньому сидінні. Він почув свист, ОСОБА_7 зупинився. До автомобіля підбіг ОСОБА_6, відчинив водійську дверку та запитавши у ОСОБА_7 «Ти Бамбула?» вдарив його. Потім до машини підбіг ОСОБА_5 та ще якійсь хлопці, які витягнули ОСОБА_7 з автомобіля. Він продовжував лежати на сидінні, так як злякався. ОСОБА_13 вийшов із автомобіля, але де він стояв, ОСОБА_11 не бачив. Через деякий час відчинив задню праву дверку та побачив, що ОСОБА_13 лежить на землі, а ОСОБА_5 стрибав на ньому та кричав «Я тебе уб»ю!». Він зачинив дверцята. Потім всі, хто бив ОСОБА_7 поїхали, він вийшов з автомобіля та побачив, що ОСОБА_7 лежить на землі весь в крові. Вони з ОСОБА_13 підняли його, посадили в машину і завезли його додому, де передали батькові та сказали, що ОСОБА_13 побили;

- показами свідка ОСОБА_12, який в ході судового слідства показав, що 06 липня 2005 року ввечері до нього додому приїхав його брат ОСОБА_7 із ОСОБА_11 та ОСОБА_13. Він в цей час в домоволодінні копав яму. Вони йому допомогли. Потім вони проїжджали повз клуб. ОСОБА_11 попросив зупинитися. Там були ОСОБА_5, Латка, ОСОБА_14, ОСОБА_8 та ще інші хлопці. ОСОБА_5 під час розмови потягнув ОСОБА_13 за клуб. Він залишився розмовляти із ОСОБА_8. Потім за клуб рвалися ОСОБА_14 та інші, які хотіли бити ОСОБА_13, але віг їх не пускав туди. Потім розтягнули ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та пороз»жджалися. ОСОБА_19 завіз його додому і поїхав вже від нього разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_13. На наступний день він дізнався, що ОСОБА_13 побили. Він возив брата в лікарню в м. Умань, при цьому останній розповів йому, що його побили ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_6 середній брат, інших осіб він не розгледів, бо було темно. Першим, зі слів ОСОБА_13, удар наніс ОСОБА_6 і витяг ОСОБА_7 з машини, потім підбіг ОСОБА_5 та били його куди попадали;

- показами свідка ОСОБА_9, який під час судового слідства пояснив, що 06 липня 2005 року він разом із ОСОБА_5, ОСОБА_14, ОСОБА_8 та трьома дівчатами приїхали в бар «Яна» в с.Скибин. Там вживали пиво. Пили всі, крім водія ОСОБА_8. Після цього вони з хлопцями поїхали до сільського клубу. Останній був зачинений. До клубу пізніше під»їхали ще хлопці. Прізвищ він їхніх не може пригадати. Між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 сталася розмова, про що він не знає, так як вони зайшли за клуб. Йому не відомо, чи билися останні за клубом. Після того всі почали роз»їжджатися від клубу. ОСОБА_5 попросив ОСОБА_8 завезти його додому до батьків ОСОБА_7, для чого він не знає, але також поїхав з ними. По дорозі їх засліпила якась машина. Вони Зупинилися. З їхньої машини вийшли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і пішли до тої машини, яка їх засліпила. Він сам з автомобіля не виходив. Шуму на дворі не чув. З ким спілкувалися ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не знає Який у них був вигляд після того, як вони сіли в автомобіль назад не дивився. Про що розмовляли потому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на задньому сидінні не знає, так як їх не слухав;

- даними протоколу допиту в якості свідка ОСОБА_9, який було оголошено в судовому засіданні, згідно якого останній давав покази про те, що спочатку вони на автомобілі ОСОБА_8 завезли ОСОБА_5 після сутички, яка сталася між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 біля клубу, додому. Після чого порозвозили по домівках дівчат, які були з ними, а потім ОСОБА_5 їм подзвонив та попросив завезти його до батьків ОСОБА_7 Крім того, на досудовому слідстві ОСОБА_9 також пояснив, що після того, як їхній автомобіль та зустрічний автомобіль зупинилися та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 виходили на вулицю, топісля їхнього повернення вони пояснювали, що «була бійка». Між ким була бійка вони не розповідали (а.с.45-47, Т.1);

- показами свідка ОСОБА_14, який в ході судового слідства показав, що 06 липня 2005 року він разом із ОСОБА_5, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 сиділи в барі «Яна». З ними була його дівчина Поліщук Ріта та ще двоє який було оголошено в судовому засіданні, і згідно якого останній давав покази на досудовому слідстві аналогічні тим, що і в судовому засіданні є дівчат, яких він не знає. Всі пили пиво звичайне. Не вживав лише ОСОБА_8, який був за кермом. Потім вони поїхали до сільського клубу. Клуб був закритий. До клубу під»їхав ще автомобіль в якому були ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_7. ОСОБА_14 вийшов за клуб. Коли повернувся, то побачив, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 сваряться. Після цього ОСОБА_7 потягнув ОСОБА_5 за клуб. ОСОБА_14 та інших туди не пускали хлопці, які були із ОСОБА_7. Потім пустили, вони їх розборонили. По цьому ОСОБА_14 пішов із своєю дівчиною додому;

- показами свідка ОСОБА_8, який в ході судового слідства показав, що 06 липня 2005 року він разом із ОСОБА_5, ОСОБА_14, ОСОБА_9 та трьома дівчатами сиділи в барі «Яна». Всі пили пиво крім нього, так як він був за кермом. Після цього поїхали до клубу. До клубу пізніше підїхали ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_13 та ОСОБА_12. Останній витягнув його із машини і вони пішли за клуб із ним розмовляти. Між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 також сталася якась сутичка. Потому всі між собою розібралися та порозїжджалися. Він разом із ОСОБА_9 спочатку відвезли ОСОБА_5 додому, а той потім попросив завезти його до батьків ОСОБА_19 і вони поїхали до останнього. По дорозі зустріли ОСОБА_6, який теж поїхав з ними. Проїжджаючи вузькою вуличкою їх засліпив зустрічний автомобіль. Обидва автомобілі зупинилися. Із його машини вийшов ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а він із ОСОБА_9 залишився в автомобілі. Хто був у зустрічному автомобіля він не знає. Що відбувалося на вулиці також не знає, так як не виходив з автомобіля. Пізніше ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повернулися і він завіз їх додому. Про що вони розмовляли він не памятає. По цьому він розвіз всіх по домівках;

- даними протоколу допиту в якості свідка ОСОБА_8, який було оголошено в судовому засіданні, і згідно якого останній давав покази на досудовому слідстві аналогічні тим, що і в судовому засіданні, однак також він пояснював, що ОСОБА_6 вони розповіли при зустрічі про бійку між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с.83-84, Т.1);

- даними протоколу огляду місця пригоди та план-схемою до нього від 07 липня 2005 року, в яких зафіксовано, що злочини підсудними скоєно по пров.Чкалова в с.Скибин Жашківського району (а.с.4-5, Т.1);

- даними протоколу очної ставки між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 14 листопада 2005 року, згідно якого кожен з них підтвердив свої покази, які вони давали в ході досудового слідства (а.с.70-73, Т.1);

- даними протоколу очної ставки між ОСОБА_6 та ОСОБА_20 від 16 листопада 2005 року, згідно якого кожен з них підтвердив свої покази, які вони давали в ході досудового слідства (а.с.74-76, Т.1);

- даними проколу очної ставки між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 від 16 листопада 2005 року, згідно якого кожен з них підтвердив свої покази, які вони давали в ході досудового слідства (а.с.77-79, Т.1);

- даними висновку судово-медичної експертизи №723/445 від 23 вересня 2005 року, проведеної в ході досудового слідства, згідно якого у ОСОБА_7 виявлено синьо-багряний синець на верхній повіці правого ока з переходом на ліву щоку, крововиливи під слизову верхньої та нижньої губи зліва, ранка в межах слизової нижньої губи зліва, садно нижньої третини вушної раковини, садно лівої поперекової ділянки, садно в ділянці нижнього кута правої лопатки, синець в ділянці бічної поверхні лівого ліктьового суглобу синьо-багряного кольору, садно нижньої третини правого передпліччя по задній поверхні, поперечний перелом кісток носу, забій головного мозку середнього ступеню. ОСОБА_10 тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів і відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров»я (а.с.28-29, Т.1);

- даними висновку додаткової судово-медичної експертизи №2191 від 14 грудня 2006 року, яку було проведено в ході судового розгляду справи, згідно якого у ОСОБА_7 мали місце ушкодження: травма голови з забоєм головного мозку тяжкого ступеню з ураженням варолієвого та стовбурових структур мозку, крововиливами обличчя, ранами слизової губ, садном лівої вушної раковини; закритий перелом кісток носа; садна попереку зліва, грудної клітки по задній поверхні, правого передпліччя, крововилив лівого ліктьового суглобу. Описана травма голови зумовила порушення функцій: а) кінцівок/ лівобічний геміпарез, б) черепних нервів/парез шостої та сьомої пари черепних нервів/, в) зорових нерві/ диплопія, часткова атрофія зорових нервів/, г) слухового нерва зліва/ лівобічна туговухість третього ступеня/. Вказані порушення зумовлюють розлад здоровя, пов'язаний зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину/ не менш 33%/, за цією ознакою відмічена травма голови відноситься до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень. Відмічена травма носа зумовила різке порушення дихання лівою половиною носа, що зумовлює розлад здоровя, повязаний зі стійкою втратою працездатності менш ніж на одну третину /менш 33%/, і за цією ознакою відмічена травма носа відноситься до категорії ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості. Садна попереку зліва, грудної клітки по задній поверхні, правого передпліччя, крововилив лівого ліктьового суглобу відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (а.с.99-101, Т.2);

- даними висновку судово-психологічної експертизи №783 від 10 липня 2007 року, згідно якого потерпілому ОСОБА_7 завдана моральна шкода тілесними ушкодженнями, що спричинили йому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Можливий розмір грошової компенсації, спричиненої ОСОБА_7 моральної шкоди, може становити 2304 МЗП, розмір яких приймається рівним розміру мінімальній заробітній платі в Україні, прийнятій на момент винесення рішення судом (а.с.110-113, Т.2).

Незважаючи на часткове визнання вини підсудним ОСОБА_5 та невизнання вини підсудним ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого їм злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, суд вважає, що їхня вина у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_7, в т.ч. тяжких, - повністю підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: показами потерпілого ОСОБА_7, свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_20, які показали, що ОСОБА_6 першим вдарив ОСОБА_7 в голову, після чого били останнього як він, так і ОСОБА_5, і інші невстановлені досудовим слідством особи; висновком додаткової судово-медичної експертизи №2191 від 14 грудня 2006 року, згідно якого травма голови з забоєм головного мозку тяжкого ступеню з ураженням варолієвого та стовбурових структур мозку відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило розлад здоровя, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину.

Посилання підсудного ОСОБА_5 на те, що в даному випадку відсутня кваліфікуюча ознака, така як «спричинення тілесних ушкоджень групою осіб», на думку суду, є недоречним, оскільки зібраними та дослідженими в ході судового слідства доказами, як то показами свідків ОСОБА_20, ОСОБА_11, потерпілого ОСОБА_7, описаними вище, встановлено, що тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 наносили спільно ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також інші невстановлені органом досудового слідства особи. При цьому їхнє субєктивне ставлення до ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, які вони спричиняли потерпілому, не впливають на кваліфікацію інкримінованого їм злочину.

Суд не може покласти в основу вироку твердження підсудного ОСОБА_5 про те, що він на момент вчинення злочину не перебував в стані алкогольного спяніння, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та спростовуються показами свідків ОСОБА_9, ОСОБА_8 та ОСОБА_14, які пояснили, що ввечері 06 липня 2005 року вони всі, крім ОСОБА_8, в тому числі і ОСОБА_5, - вживали в барі «Яна» с..Скибин звичайне пиво. Крім того, потерпілий ОСОБА_7 також пояснював, що коли до нього біля сільського клубу підійшов ОСОБА_5, то останній перебував в стані алкогольного спяніння, був агресивний.

Дії підсудних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.2 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило розлад здоровя, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, вчинене групою осіб, оскільки згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи №2191 від 14 грудня 2006 року, ОСОБА_7 були спричинені серед інших і тяжкі тілесні ушкодження, що зумовлюють розлад здоровя, пов'язаний зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину/ не менш 33%/.

При призначенні покарання підсудним, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу підсудних, які за місцем проживання характеризуються позитивно, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, які помякшують покарання підсудного ОСОБА_5, суд не вбачає.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5, суд вбачає скоєння ним злочину в стані алкогольного спяніння..

В якості обставин, що помякшують покарання ОСОБА_6, суд вбачає наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей та те, що він являється інвалідом третьої групи з дитинства.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6, суд не вбачає.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 скоїв умисний тяжкий злочин в стані алкогольного спяніння, суд вважає за необхідне призначити йому покарання за скоєння інкримінованого йому злочину у вигляді позбавлення волі.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 19 березня 2008 року був засуджений Дарницьким районним судом м.Києва за ч.2 ст.187 КК України до 08 років 06 місяців позбавлення волі, ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м.Києва від 20 серпня 2008 року вирок помякшено до 07 років позбавлення волі, з урахуванням положень ст..70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним за даним вироком, остаточно до відбуття призначити покарання у вигляді позбавлення волі. За правилами ст..72 КК України до остаточно призначеного покарання слід зарахувати частково відбуте покарання за вироком Дарницького районного суду м.Києва від 19 березня 2008 року, при цьому строк відбування покарання за вказаним вироком слід рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 з 27 лютого 2007 року.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує, що ним скоєно умисний тяжкий злочин, а тому його виправлення можливе лише при призначенні йому покарання у вигляді позбавлення волі.

Однак, враховуючи те, що ОСОБА_6 є раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, є інвалідом третьої групи, за місцем проживання характеризується позитивно, що суд враховує як обставини, що помякшують його покарання, а тому вважає за можливе призначити йому покарання з урахуванням положень ст..69 КК України, нижче від найнижчої межі, передбаченої ч.2 ст.121 КК України.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_18 про стягнення із підсудних на його користь матеріальної шкоди в сумі 21725 грн, з урахуванням того, що до вказаної суми також віднесено судові витрати, підлягають частковому задоволенню на суму 596 грн 89 коп., яка полягає у витратах на медикаменти та бензин, що підтверджені відповідними документами. Витрати в розмірі 8619 грн, які повязані з похованням ОСОБА_7 та добровільним внеском на рахунок медичної установи, не підлягають задоволенню, оскільки обєктивні дані, які б вказували на причинний звязок між нанесенням ОСОБА_7 тілесних ушкоджень та його смертю, в даному випадку відсутні, крім того, добровільний внесок не є обов»язковим при лікуванні особи в медичній установі.

Що стосується позовної вимоги потерпілого ОСОБА_18 про стягнення із підсудних на його користь 250000 грн моральної шкоди, на думку суду, вона підлягає частковому задоволенню на суму 200000 грн., оскільки вказана сума відповідає тяжкості моральних страждань потерпілого та є реальною для відшкодування підсудними.

Судові витрати, понесені потерпілим на оплату правової допомоги та за проведення експертизи на загальну суму 9994 грн 60 коп., підлягають стягненню солідарно з підсудних на користь ОСОБА_18

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Визнати винним ОСОБА_5 в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у вигляді восьми років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Дарницького районного суду м.Києва від 19 березня 2008 року у вигляді восьми років 06 місяців позбавлення волі, яке помякшено ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м.Києва від 20 серпня 2008 року до семи років, більш суворим, яке призначено за даним вироком, остаточно до відбування призначити вісім років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 24 грудня 2010 року.

На підставі ст..72 КК України до остаточно призначеного покарання ОСОБА_5 зарахувати покарання, що частково відбуте ним за вироком Дарницького районного суду м.Києва від 19 березня 2008 року, строком з 27 лютого 2007 року по 24 грудня 2010 року.

Визнати винним ОСОБА_6 в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та, з урахуванням положень ст..69 КК України, призначити йому покарання у вигляді пяти років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту вступу вироку в законну силу.

Стягнути із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 солідарно на користь ОСОБА_18 596 (п»ятсот дев»яносто шість) грн 89 коп матеріальної шкоди, 200000 (двісті тисяч) грн моральної шкоди та 9994 (дев»ять тисяч дев»ятсот дев»яносто чотири) грн 60 копійок судових витрат, пов»язаних із оплатою послуг на правову допомогу та проведення експертизи.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити попередню утримання під вартою; ОСОБА_6 змінити з підписки про невиїзд на тримання під вартою, взявши під варту з моменту вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Жашківський районний суд Черкаської області протягом 15 діб з моменту проголошення, а засудженим, який знаходиться під вартою з моменту отримання його копії.

Головуючий: Роман Васильович Шимчик