УХВАЛА
Іменем України

02.12.2014 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді: ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстр досудових розслідувань за №0001195 від 04.06.2014 року відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
встановив:
До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр судових розслідувань за №0001195 від 04.06.2014 року відносно відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Під час підготовчого судового засідання прокурор висловив переконання у наявності підстав до призначення судового розгляду на підставі означеного обвинувального акта, зазначивши про відсутність підстав до прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч.3 ст.314 КПК України вважаючи за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.
Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , в судовому засіданні не заперечували щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.
Потерпілі в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. На адресу суду направив клопотання про розгляд справи у його відсутності.
Вислухавши думку учасників судового провадження щодо можливості призначення судового розгляду суд вважає, що дане провадження не може бути призначено до судового розгляду виходячи з наступного.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ наданих в інформаційному листі "Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України" № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 року , суд має право повернути обвинувальний акт , якщо він не відповідає ст.ст.291, 292 КПК України , зокрема: якщо він містить положення, що суперечать одне одному; містить недопустиму натуралізацію опису злочину; не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.
Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
При цьому формулювання обвинувачення, окрім вказівки статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується підозрюваний, обов`язково має містити зазначення місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів, тобто обвинувачення слід формулювати так, щоб не було упущено жодну із вказаних істотних обставин вчинення злочину і водночас без зазначення фактів, які не мають правового значення у справі та є зайвими подробицями.
У даному обвинувальному акті викладено лише фактичні обставини справи, які прокурор вважає встановленими та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті.
Відповідно до вказаного обвинувального акту вказані фактичні обставини кримінального правопорушення, а саме, що 30.05.2014 року ОСОБА_4 умисно, таємно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , розбивши віконне скло проникли до господарського приміщення по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_12 , звідки викрали акумуляторну батарею марки «Oberon» вартістю 533 гривні, два мотори «MEZ» DPC 100-2?16 загальною вартістю 570 гривень, скороварку вартістю 136 гривень, соковарку у комплекті вартістю 117 гривень, кабель марки КГ 4х15 довжиною 40м, вартістю 580 гривень (вартість пагоного метра 14,5 гривень), кабель марки РПШ 7х1 довжиною 30м, вартістю 885 гривень (вартість пагоного метра 29,5 гривень), кабель марки АППВ 3х25 (8,5м) вартістю 17 гривень (вартість пагоного метра 1,8 гривень), автомобільний ключ з воротком вартістю 110, гривень, чим завдали потерпілому ОСОБА_12 матеріального збитку на загальну суму 2948,25 гривень. Аналогічні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення вказано ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 .
Відповідно до вказаного обвинувального акту вказані фактичні обставини кримінального правопорушення, вказана правова кваліфікація, передбачена ст. 185 ч.3 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: таємне викрадення чужого майна вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у інше приміщення.
Однак, вказані в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення суперечать вказаній в обвинувальному акті правовій кваліфікації.
Суд вважає, що при складанні обвинувального акту вказано ознаки підозри та не сформульоване обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, не вказано ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторін злочину, що є порушенням п.5ч.2ст.291 КПК України та унеможливлює подальший розгляд справи.
Згідно до ст.ст. 26,27 КК України співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох суб`єктів злочину у вчиненні умисного злочину, а співучасниками злочину, поряд з виконавцем, є організатор, підбурювач та пособник.
Обвинувальний акт містить істотні суперечності щодо такої обтяжуючої покарання обставини, як вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.
Під попередньою змовою групою осіб (ч. 2 ст. 28 КК України) належить розуміти вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.
Домовитись про спільне вчинення злочину зазделегідь - означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони. Таким чином, ця домовленість можлива на стадії до готування злочину, а також у процесі замаху на злочин. Як випливає із ч. 2 ст. 28, домовленість повинна стосуватися спільності вчинення злочину (узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо). Така домовленість може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо.
Учасники вчинення злочину такою групою діють як співвиконавці. При цьому можливий технічний розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль.
У обвинувальному акті не викладено у чому полягала попередня змова ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на вчинення злочину, зміст домовленостей між ними.
Відповідно до вимог ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п.п.1-9 цієї частини, і, зокрема, анкетні відомості кожного обвинуваченого ( прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як видно з обвинувального акту, складеного відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в ньому містяться відомості про фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, з посиланням на правову кваліфікацію кримінального правопорушення та статтю (частину статті) закону про кримінальну відповідальність.
Проте, обвинувальний акт, в порушення вимог закону, не містить формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій щодо кожного обвинуваченого.
На думку суду зазначене порушення вимог закону порушує права обвинувачених на захист, оскільки судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, яке сформульоване та викладене в обвинувальному акті, що є суттєвою гарантією справедливого розгляду та вирішення справи і права забезпечення обвинуваченого на захист.
Крім того, згідно ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Отже, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен представляти собою повний опис усіх без виключень процесуальних дій і прийнятих процесуальних рішень під час досудового розслідування та містити у собі довідкові відомості про шлях утворення доказової бази обвинувачення, засоби одержання доказової інформації та забезпечення кримінального провадження.
Проте, як вбачається з обвинувального акту та додатків до нього, вказані документи не відповідають вимогам ст.ст.109 та 291 КПК України.
В реєстрі матеріалів досудового розслідування, не в повному обсязі зазначені відомості та процесуальні дії, проведені в ході досудового розслідування, відсутня інформація про час проведення відповідних процесуальних дій; час повідомлення про підозру (зазначена лише дата), час ознайомлення обвинувачених з матеріалами справи, час вручення письмового повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа ( ОСОБА_5 та ОСОБА_6 взагалі не повідомленно про підозру); відсутні відомості про надання підозрюваному ОСОБА_6 та його захиснику доступу до матеріалів досудового розслідування.
Суд звертає увагу, що зазначені висновки суду є результатом розгляду обвинувального акту та доданих до нього документів, а не результатом дослідження доказів.
Враховуючи вищенаведене, зазначені порушення позбавляють суд можливості призначити судовий розгляд такого обвинувального акту і розглянути його.
Статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних чи інших помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту чи реєстру після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні. Законом також не передбачено поділу недоліків обвинувального акту чи реєстру на суттєві та не суттєві чи такі, що перешкоджають розгляду або не перешкоджають розгляду справи по суті. Ст.291 КПК України чітко передбачено категоричний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт. Ст.109 чітко передбачено категоричний перелік відомостей які має містити реєстр матеріалів досудового розслідування. Виключень щодо можливості визнання несуттєвим недотримання прокурором чи слідчим будь-якої із вказаних вимог, Законом не передбачено.
Гл.28 КПК України, якою врегульовано процедуру судового розгляду, не передбачено процедури виправлення недоліків обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування.
Залишення ж у матеріалах кримінального провадження обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування з недоліками є неприпустим, оскільки це свідчить про неповагу до закону, до встановлених ним норм та вимог.
Єдиним процесуальним шляхом виправлення недоліків обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування, передбаченим КПК України, є повернення обвинувального акту прокурору з метою усунення ним недоліків протягом розумного строку.
За правилами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу. Оскільки у даному випадку обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, його слід повернути.
Відповідно до ст. 331 ч. 3 КПК України суд, незалежно від наявності клопотань зобовязаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту.
Заслухавши думку учасників судового засідання, суд дійшов висновку, що обставини, зазначені при обранні запобіжного заходу продовжують існувати і по даний час, судове провадження не закінчено, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, перебуваючи на свободі, ОСОБА_7 може ухилятися від явки до суду і виконання процесуальних рішень, а також перешкоджати встановленню істини у справі.
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, обставини на які посилався суд при обранні обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не змінилися, суд вважає що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, - обвинувачені, можуть продовжити злочинну діяльність, обвинувачуються у скоєнні тяжкого злочину, може ухилитися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню.
З урахуванням наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід обвинуваченим, буде недостатнім для забезпечення кримінального провадження.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 109, 176-178, 183, 199, 314, 372 КПК України, суд -
ухвалив:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр судових розслідувань за №0001195 від 04.06.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України повернути прокурору прокуратури м.Ужгорода, юристу 3-го класу ОСОБА_3 , який затверджував обвинувальний акт для усунення вище згаданих порушень вимог КПК України, протягом двох тижнів з дня отримання матеріалів кримінального провадження.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не більше ніж на шістдесят днів - до 29.01.2015 року.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не більше ніж на шістдесят днів - до 29.01.2015 року.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_5 не більше ніж на шістдесят днів - до 29.01.2015 року.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не більше ніж на шістдесят днів - до 29.01.2015 року.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1