Справа № 629/4935/15-к
Номер провадження 1-кп/629/69/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2016 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002691 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.05.2004 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 22.10.2007 року умовно-достроково на не відбутий строк 10 місяців 21 день за ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова;

- 07.07.2010 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 21.10.2014 року в зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 26.11.2015 року апеляційним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 ,

- захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше засуджений, маючи не зняту та не погашену судимість за скоєння злочинів, передбачених ст.ст. 185, 186 КК України, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України при наступних обставинах:

25 жовтня 2015 року близько 21-00 години, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився на лавці біля третього під`їзду будинку АДРЕСА_2 разом зі своїми товаришами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , де вони очікували, коли з магазину «Сільпо», розташованого на 5 мікрорайоні в м. Лозова, Харківської області винесуть до сміттєвих баків прострочені продукти харчування. Там вони зустріли раніше незнайомого ОСОБА_7 і попросили у нього цигарку. Після чого ОСОБА_7 присів до них на лавочку і почав з ними спілкуватися. Через деякий час ОСОБА_7 заснув на лавочці, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння, а у ОСОБА_3 в цей час виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Скориставшись відсутністю поруч з ними сторонніх осіб, так як ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пішли до сміттєвих баків магазину «Сільпо», діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, виражених в таємному викраденні чужого майна, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді заподіяння майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, викрав із кармана куртки ОСОБА_7 мобільний телефон «Samsung GT-C3322i», вартістю 493 гривні 33 копійки з сім-картами оператора ХФ ПрАТ «МТС Україна», вартістю 10 гривень та оператора ТОВ «Астеліт», вартістю 10 гривень, а також гроші у розмірі 100 гривень. Вартість викраденого майна встановлена згідно судової товарознавчої експертизи № 4730 від 05.11.2015 року. Після вчинення вказаного кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в скоєнні злочину визнав та пояснив у судовому засіданні, що щиро кається у скоєному ним злочину. Також пояснив, що дійсно скоїв злочин при зазначених обставинах, а саме 25 жовтня 2015 року, він знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Перебуваючи біля третього під`їзду будинку АДРЕСА_2 разом зі своїми товаришами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , де вони очікували, коли з магазину «Сільпо» винесуть до сміттєвих баків прострочені продукти харчування, до них підійшов ОСОБА_7 .. Після того, як ОСОБА_7 заснув на лавочці, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пішли до сміттєвих баків, у нього виник умисел на викрадення чужого майна. Після чого він таємно викрав із кармана куртки ОСОБА_7 мобільний телефон «Samsung GT-C3322i» з сім-картами оператора ХФ ПрАТ «МТС Україна» та оператора ТОВ «Астеліт», а також гроші у розмірі 100 гривень. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Зважаючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Таким чином, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доказаною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин середньої тяжкості.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий, не перебуває на обліку у лікаря нарколога, але раніше перебував у зв`язку зі вживанням алкоголю, знятий з обліку з засудженням у 2012 році, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, не одружений, має середню освіту, не працює, не військовозобов`язаний.

У відповідності до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає активне сприяння розкриттю злочину, що виразилося у визнанні ним своєї вини у пред`явленому обвинуваченні, критичному відношенні до скоєного.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо тільки в ізоляції від суспільства і призначає покарання обвинуваченому в межах санкцій ч. 2 ст. 185 КК України, яке сприятиме його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

При призначенні покарання, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вироком апеляційного суду Харківської області від 26.11.2015 року засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Судом, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України до постановлення вироку апеляційного суду Харківської області, в зв`язку з чим при визначенні покарання обвинуваченому суд застосовує правила ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку по справі буде встановлено, що обвинувачений винний ще і в другому злочині, скоєному ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в ході досудового розслідування та судом не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення судової експертизи.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_8 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та піддати його покаранню у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та за вироком апеляційного суду Харківської області від 26.11.2015 року у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, призначити остаточно до відбування покарання ОСОБА_3 позбавлення волі строком 6 (шість) років.

Обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу в умовах Харківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27), взявши під варту в залі суду.

Початок строку відбування покарання рахувати з 15 січня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення:

- судово-товарознавчої експертизи № 4730 від 05.11.2015 року в розмірі 306 гривень 90 копійок (код доходів 24060300, р/р 0005, код банку 37999680, МФО 851011, УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова).

Речові докази по справі:

- мобільний телефон «Samsung GT-C3322i», який переданий потерпілому ОСОБА_7 згідно зберігальної розписки, повернути останньому.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1