АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1658/15 Справа № 172/1629/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000842, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гуляйполе Запорізької
області, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
Встановила:
В своїй апеляційній скарзі та доповненні до неї обвинувачений ОСОБА_6 посилається на те, що дане судове рішення є незаконним, необґрунтованим, немотивованим, таким, що не відповідає фактичним обставинам провадження, та ухвалене з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, оскільки, на його думку, вирок був винесений судом безпідставно, не підтверджений жодним доказом, а базується лише на припущеннях, що суперечить презумпції невинуватості особи. В основу вироку суд поклав дані слідчого експерименту за участю обвинуваченого, під час якого він надавав пояснення, аналогічні даним ним під час досудового розслідування, які були добуті працівниками правоохоронних органів від нього із застосуванням насильства, фізичного та психічного примусу та залякування. Також апелянт вважає, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, не допитавши в судовому засіданні свідка, заявленого обвинуваченим, а саме: ОСОБА_10 , який на території своєї дачної ділянки виявив труп потерпілої. Таким чином, обвинувачений просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

За вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк десять років.
Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні за обставин, детально викладених у вироку, умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.
Як установив суд, ОСОБА_6 ввечері 02 листопада 2014 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою зустрічі з ОСОБА_11 прибув до будинку в с. Солонці Васильківського району, в якому мешкає ОСОБА_12 , де неподалік зустрів ОСОБА_11 , з якою направився в напрямку свого будинку, на шляху до якого між ними сталася словесна сварка, в ході якої ОСОБА_11 висловила відсутність бажання іти з ним та направилася в напрямку будинку ОСОБА_13 . На це ОСОБА_6 став вимагати повернутися до нього, але ОСОБА_11 , боячись насилля з боку ОСОБА_6 , почала тікати від останнього та забігла на територію домоволодіння АДРЕСА_2 . На території вказаного домоволодіння ОСОБА_6 наздогнав потерпілу ОСОБА_11 та в нього виник злочинний умисел на вбивство потерпілої шляхом нанесення численних ударів по голові. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 умисно, бажаючи спричинення смерті потерпілої, наніс останній не менше чотирьох ударів руками по обличчю, від чого вона впала на землю спиною, а обличчям вверх. Продовжуючи реалізовувати свої злочинні дії, ОСОБА_6 нахилився над ОСОБА_11 і обома руками почергово наніс останній по обличчю та шиї не менше 10 ударів. Коли потерпіла перестала чинити опір, ОСОБА_6 роздягнув її, після чого, бажаючи довести свій умисел на умисне вбивство до кінця та бажаючи настання смерті потерпілої, наніс ОСОБА_11 ще не менше 4-х ударів по голові обома руками, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження, від яких вона померла. Смерть ОСОБА_11 настала від механічної асфіксії, що розвинулась внаслідок закритої тупої травми шиї з переломом хрящів гортані, на що вказує наявність прижиттєвої травми шиї та ознаки механічної асфіксії.
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_7 , яка заперечувала проти задоволення даної апеляційної скарги, міркування потерпілого ОСОБА_9 проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У результаті перевірки матеріалів провадження встановлено, що висновок суду щодо доведеності винності ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення щодо потерпілої ОСОБА_11 є обгрунтованим.

Доводи в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що досудове розслідування та судовий розгляд у провадженні проведені необ`єктивно й упереджено, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження та грунтуються тільки на суперечливих показаннях свідків та його показаннях, які він давав під час досудового розслідування під фізичним та психічним впливом зі сторони працівників міліції, є необгрунтованими.
Як встановлено перевіркою матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування і судовий розгляд у провадженні проведені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку висновки про винність ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та детально наведеними у вироку доказами.
Зокрема, такого висновку суд дійшов на підставі аналізу показань допитаних в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , судового-медичного експерта ОСОБА_18 .

Так, винність ОСОБА_6 підтверджена показаннями потерпілого ОСОБА_9 про те, що його мати ОСОБА_11 їздила в с. Солонці в гості, 02 листопада 2014 року вона була вдягнута в ті речі, як вказав ОСОБА_6 під час слідчого експерименту.

Свідок ОСОБА_15 розповів, що 02 листопада 2014 року приблизно о 18.00 год. до нього додому приходив ОСОБА_6 та питав про місце знаходження ОСОБА_11 , так як хотів вступити з нею в статеві стосунки. До цього ОСОБА_11 розповідала йому про свої інтимні стосунки з ОСОБА_6 , під час яких він її душив, а останній розповідав йому, що міг душити жінку під час інтимних стосунків, оскільки таким чином задовольняв свою пристрасть.

Такі показання давала в судовому засіданні і свідок ОСОБА_16 , наголошуючи на тому, що в день похорон односельця ОСОБА_19 ввечері прийшов до ОСОБА_14 ОСОБА_6 та покликав ОСОБА_11 , більше вона останню не бачила.

За показаннями свідка ОСОБА_14 . ОСОБА_11 інколи приїжджала в с. Солонці, спілкувалась с ОСОБА_6 та вони вживали разом спиртні напої.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпілий та зазначені свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого у зазначеному злочині.

Доводи в апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинуваченого ОСОБА_6 про недостовірність показань потерпілого та зазначених свідків у зв`язку з їх суперечністю є безпідставними. Із матеріалів провадження істотних суперечностей, які б впливали на правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження та ролі обвинуваченого при скоєнні кримінального правопорушення, у цих показаннях не вбачається, а тому суд правильно оцінив їх як об`єктивні та визнав пояснення потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 належним та допустимим джерелом доказів.

Як видно в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 , він посилається на неправдивість показань свідків, які були допитані за клопотанням прокурора з застосуванням психологічного впливу на них та не входили до списку осіб, які підлягали виклику в судове засідання, і його не ознайомлювали з їх показаннями під час відкриття матеріалів, однак, крім показань свідків, зазначених в матеріалах досудового розслідування, суд у вироці послався лише на показання свідка ОСОБА_15 , допитаного судом за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_6 .

Крім того, суд на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, обгрунтовано послався на протоколи огляду місця події, слідчого експерименту від 07 листопада 2014 року за участю підозрюваного ОСОБА_6 , який в присутності понятих, судмедексперта та захисника показав та розповів про обставини вчинення ним кримінального правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_11 , огляду речей, висновки судово-медичних експертиз потерпілої, судово-імунологічної та цитологічної експертиз. Наведеними доказами, яким суд дав належну оцінку, спростовуються викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 доводи про те, що у провадженні немає об`єктивних доказів, які вказують на його вину. На це вказував в судовому засіданні і сам обвинувачений і суд дав оцінку його показанням у сукупності з іншими доказами.

В судовому засіданні був відтворений відеозапис слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 , в ході якого останній в присутності понятих, судмедексперта та захисника надав пояснення, аналогічні тим, що зазначені в протоколі слідчого експерименту, та також пояснив, що мав інтимні стосунки з ОСОБА_11 та 02 листопада 2014 року знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_11 її смерть настала від механічної асфіксії, що розвинулась внаслідок закритої тупої травми шиї з переломом хрящів гортані, на що вказує наявність прижиттєвої травми шиї та ознаки механічної асфіксії. Смерть потерпілої настала внаслідок травми, тобто відноситься до насильницької смерті. При дослідженні трупа виявлено синці та обличчі, шиї, верхніх кінцівках, що утворились незадовго до наступу смерті від неодноразової дії тупого твердого предмету (предметів), якою могла бути рука, зжата в кулак, взута нога або будь-який інший тупий твердий предмет (а.п. 22-25 т. 2).

За висновком судово-медичної експертизи у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин правої кісті, які були спричинені незадовго до проведення його огляду та утворились від дії тупого твердого предмету або при ударі об такий (а.п. 38-39 т. 2).

Відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи, проведеної за результатами даних, що містяться у протоколі слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 , локалізація та механізм утворення тілесних ушкоджень, вказаних підозрюваним в ході даної слідчої дії, не суперечить виявленим під час експертизи трупу ОСОБА_11 (а.п. 105-106 т. 2).

Згідно з висновком додаткової судово-медичної експертизи, проведеної з урахуванням динаміки трупних явищ, виявлених при експертизі трупа, а також відомих умов перебування трупа, смерть потерпілої ОСОБА_11 настала більш ніж за одну добу до моменту огляду трупа (а.п. 113-114 т. 1).

До того ж достовірність вказаних висновків судово-медичних досліджень також була перевірена в ході судового слідства шляхом допиту судово-медичного експерта ОСОБА_18 .

Згідно з висновком судово-імунологічної експертизи в слідах на брюках, відповідно до протоколу огляду речей вилучених у підозрюваного та на яких була знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої був виявлений тільки антиген А, що не виключає можливості походження її від особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В. При цьому, одержаний результат дослідження не виключає можливості походження слідів крові на брюках, які належать ОСОБА_6 , від ОСОБА_11 , крові якої властивен антиген-А. Походження даних слідів за рахунок крові ОСОБА_6 , крові якого властивен антиген Н, виключено (а.п. 119-122 т. 2).

Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи результат дослідження слідів крові в двох зіскобах, вилучених з місця події, не виключає можливості її походження від ОСОБА_11 , крові якої властивий антиген-А (а.п. 125-127 т. 2).

Крім того, згідно висновку судово-цитологічної експертизи не можна виключити можливість домішку крові ОСОБА_6 в слідах крові у піднігтьовому вмісті рук потерпілої (а.п. 132-135 т. 2)

З цих підстав доводи в апеляційній скарзі обвинуваченого про те, що судово- імунологічну експертизою за результатами дослідження не виключається можливість походження слідів крові на брюках, які належать ОСОБА_6 , від ОСОБА_11 , а тому неможливо вважати доказом його вини, є безпідставними, оскільки висновок останньої у сукупності з дослідженими у судовому засіданні доказами підтверджує правильність зроблених судом висновків про доведеність вини ОСОБА_6 в кримінальному правопорушенні щодо потерпілої ОСОБА_11 .

Виходячи з наведеного, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 ,в яких він стверджує, що судом не дана оцінка зібраним у провадженні доказам обвинувачення в умисному вбивстві ним ОСОБА_11 , є безпідставними, як і його доводи про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Колегія суддів вважає, що давши належну оцінку всім зібраним доказаму сукупності, суд дійшов обгрунтованого висновку про винністьОСОБА_6 в умисному вбивстві ОСОБА_11 за наведених у вироку обставин і правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 115 КК України. За таких обставин вважати, що ОСОБА_6 необгрунтовано засуджено за вказані злочинні дії, немає підстав.

Не можна погодитися і з твердженнями обвинуваченого в апеляційній скарзі, що у провадженні була допущена фальсифікація матеріалів, яка вплинула на правильність вирішення справи, оскільки суд не посилався у провадженні на докази, які викликали сумніви з точки зору їх отримання у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, а твердження обвинуваченого щодо фальсифікації матеріалів не відповідають фактичним обставинам провадження та спростовуються зібраними й покладеними в основу вироку доказами.

Суд у вироку навів докази по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, і дав аналіз цим доказам після їх дослідження, тому немає підстав вважати, що по справі допущена неповнота судового розгляду, яка викликає необхідність, як це зазначається в апеляційній скарзі обвинуваченого, скасування вироку та призначення нового судового розгляду.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про те, що деякі обставини провадження всебічно не досліджені (зокрема, на його думку, в судовому засіданні не були допитані свідок ОСОБА_10 , хоч щодо нього судом були заподіяні передбачені кримінальним процесуальним законом заходи по його виклику, поняті, при яких вилучався його одяг; не знайдена одежа потерпілої; не встановлений точний час її смерті; мотив учинення злочину), є безпідставними, оскільки на підставах тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях, з достатньою повнотою з`ясовані всі обставини зазначеного у вироку злочину.
Отже, немає підстав додатково з`ясовувати ще якісь обставини, які не мають суттєвого значення для встановлення істини у провадженні, на що є посилання в скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 .
Виходячи з наведеного є необгрунтованими доводи обвинуваченого ОСОБА_6 у скарзі і про те, що висновки суду про доведеність його винності у зазначеному кримінальному правопорушенні грунтуються лише на припущеннях та суперечливих доказах.
Що ж стосується заяви обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що його пояснення під час проведення слідчих дій, які лягли в основу його обвинувачення, були добуті незаконним шляхом, а саме, в результаті застосування до нього працівниками міліції недозволених методів слідства, зокрема, фізичного та психологічного тиску, то вони є безпідставними, оскільки твердження обвинуваченого перевірялися прокуратурою.

Допитані судом як свідки працівники міліції, які брали участь у процесуальних діях із ОСОБА_6 , категорично заперечили застосування щодо нього фізичного або психологічного тиску та підтвердили добровільність показань обвинуваченого. Дані доводи були спростовані показаннями експерта ОСОБА_18 , з яких вбачається, що під час слідчого експерименту на ОСОБА_6 ніхто тиску не чинив, він все показав та пояснив таким чином, як зазначено в протоколі слідчого експерименту. Згідно висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин правої кісті, які були спричинені незадовго до його огляду. Крім того, згідно листа СІЗО м. Дніпропетровська тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 не зафіксовано та за медичною допомогою він не звертався.

За результатами службового розслідування за заявою ОСОБА_6 не було виявлено жодного факту застосування до обвинуваченого незаконних методів слідства, та слідчим прокуратури з урахуванням отриманих об`єктивних даних було прийнято рішення з цього питання про закриття кримінального провадження за відсутністю ознак складу злочину, про що було повідомлено прокурора.

Аналіз викладеного вказує на те, що заяви ОСОБА_6 про обмову себе внаслідок нібито фізичного і психологічного тиску на нього працівників міліції, спрямовані на намагання уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.
Не можна погодитися і з твердженнями обвинуваченого в доповненні до апеляційної скарзі про порушення його права на захист під час досудового розслідування щодо того, що під час проведення слідчого експерименту він був забезпечений захисником, який був кращим другом слідчого.

Так, згідно з матеріалами провадження ОСОБА_6 після роз`яснення йому його прав як затриманого і підозрюваного 07 листопада 2014 року виявив бажання, щоб його права та інтереси він захищав за допомогою захисника ОСОБА_20 , про що складений відповідний протокол (а.п. 94 т. 2). За виявленим бажанням ОСОБА_6 07 листопада 2014 року його захисником був допущений адвокат ОСОБА_20 (а.п. 90 т. 2), який здійснював його захист під час всього досудового розслідування до звернення до суду з обвинувальним актом, поки після вирішення питання про підсудність матеріали кримінального провадження не були направлені до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Немає підстав і вважати, що адвокат ОСОБА_20 несумлінно ставився до виконання своїх обов`язків, оскільки це з матеріалів провадження не убачається.

Отже, підстав вважати, що досудовим розслідуванням було порушено право на захист ОСОБА_6 немає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування вироку по провадженню не виявлено.

Призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і воно є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів. Призначаючи покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та всі обставини провадження.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
Постановила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.
На судові рішення першої та апеляційної інстанцій щодо ОСОБА_6 може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді
______________ ______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4