Провадження № 1-кс/592/4242/15
УХВАЛА

про задоволення скарги на постанову про закриття кримінального провадження

29 грудня 2015 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , при секретарі: ОСОБА_2 , за участю представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , старшого слідчого СВ Сумського РВП ВП ГУ НП в Сумській області капітана поліції ОСОБА_5 , без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Суми скаргу представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В :

28.12.2015 року представник потерпілої ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, із змісту якої вбачається, що 27.10.2015 року старший слідчий СВ Сумського РВП Сумського ВП ГУНП в Сумській області капітан поліції ОСОБА_5 винесла постанову про закриття кримінального провадження № 0000979, внесеного до ЄРДР 28.10.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, за фактом вчинення самоуправства з боку ОСОБА_6 у зв`язку з відсутністю у його діях ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником. Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частішою першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Оскільки, постанову про закриття кримінального провадження від 30.11.2015 року представником потерпілої, адвокатом ОСОБА_4 було отримано 14.12.2015 року, строк на подання скарги на дії слідчою щодо закриття кримінального провадження ОСОБА_3 дотримано. Потерпіла та її представник, адвокат ОСОБА_4 вважають незаконним рішення старшого слідчого СВ Сумського РВП Сумського ВП ГУНП в Сумській області капітана поліції ОСОБА_5 щодо закриття кримінального провадження № 0000979, виходячи з наступного. Стадію досудового розслідування можна визначити як діяльність органів дізнання, дізнавача, слідчого, прокурора щодо збирання, перевірки й оцінки доказів, на підставі яких встановлюються обставини, що мають значення в справі, викривається і притягується як обвинувачений особа, що скоїла злочин, застосовуються заходи з виявлення обставин, які сприяли вчиненню злочинів, приймаються заходи щодо відшкодування шкоди, заподіяної злочином. Ця діяльність має своїм призначенням також забезпечити захист прав і законних інтересів осіб, які потерпіли від злочину. Виходячи зі змісту постанови про закриття кримінального провадження від 30.11.2015 року, слідчим із усіх слідчих дій, передбачених КПК України, було проведено лише одну, а саме: допит ОСОБА_6 в якості свідка, не дивлячись на те, що саме на нього вказала потерпіла як правопорушника, допит в якості свідка ОСОБА_7 та допит потерпілої ОСОБА_3 . Не дивлячись на це, з невідомих причин, в основу постанови про закриття кримінального провадження від 30.11.2015 року лягли в основному свідчення ОСОБА_6 , а саме: ...під час проведення досудового розслідування ОСОБА_6 пояснив, що у 2007 році він придбав автомобіль Міцубісі Талант , 1989 року випуску, у ОСОБА_7 за 10000 грн. , при цьому купівлю авто оформили через генеральну довіреність на ім`я доньки ОСОБА_6 ОСОБА_3 , при цьому домовились, що в подальшому донька переоформить авто на нього. При цьому ОСОБА_6 уточнив, що грошові кошти, які він передав ОСОБА_7 в якості розрахунку за придбання авто, так як на момент придбання автомобіль був у несправному стані. В подальшому після завершення ремонтних робіт автомобілю, донька ОСОБА_6 довірила йому право керувати авто, що у встановленому законом порядку було посвідчено нотаріусом. Окрім цього, ОСОБА_6 повідомив, що кілька місяців тому до нього звернувся попередній власник авто, а саме: ОСОБА_7 та повідомивши, що зважаючи на те, що найближчим часом вступлять в силу зміни, згідно яких відповідальність за всі правопорушення ПДР несе власник авто, запропонував остаточно оформити авто на нього. Так, 10.09.2015 року вони разом з ОСОБА_7 поїхали до УДАЇ та оформили всі необхідні документи для переоформлення автомобілю, на підтвердження чого ОСОБА_6 надав технічний паспорт на вказаний автомобіль на своє ім`я . Але свідчення ОСОБА_6 слідством не перевірялись, так само як і не перевірялись свідчення ОСОБА_7 . Слідчого зовсім не засмутило те, що в показаннях ОСОБА_7 , який допитувався 2 рази, є розбіжності, так само як і те, що свідчення ОСОБА_6 повністю суперечать наданим особі раніше свідченням ОСОБА_3 , викладених нею в заяві про злочин та її показах. Слідчий в порушення вимог ч. 9 ст. 224 КПК України, з метою усунення розбіжностей у показах, не провів одночасний допит зазначених осіб. З копій документів, які знаходяться в матеріалах справи слідчому достовірно відомо, що першочергово довіреність на експлуатацію (керування) та розпорядження (здати в оренду, заставити в забезпечення зобов`язань, обміняти, продати) транспортний засіб марки MITSUBISHI, модель Galant, 1989 року випуску, двигун НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 була видана ОСОБА_7 . ОСОБА_8 , що підтверджується довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Сумської області ОСОБА_9 від 27.12.2007 року, яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження. А також свідченнями самого ОСОБА_7 , наданими ним при першому допиті. За даний автомобіль ОСОБА_3 було сплачено ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 2000 доларів США, що підтверджується довідкою з банка. 22.04.2008 року ОСОБА_10 довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Сумської області ОСОБА_9 від 22.04.2008 року, уповноважила ОСОБА_6 представляти її інтереси при експлуатації (керуванні) зазначеним транспортним засобом. В серпні 2015 року ОСОБА_6 , скориставшись відсутністю ОСОБА_3 вдома, вивіз вищезазначений автомобіль з двору будинку, в якому ОСОБА_6 мешкав разом зі своєю донькою ОСОБА_3 та її сім`єю, та переховував автомобіль в невідомому місті. 29.08.2015 року ОСОБА_3 звернулась до Сумського райвідділу міліцію з заявою про вчинення злочину її батьком ОСОБА_6 по відношенню до майна, а саме: транспортного засобу марки MITSUBISHI, модель Galant, 1989 року випуску, який перебував в експлуатації та розпорядженні останньої на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Сумської області ОСОБА_9 від 27.12.2007 року, шляхом його незаконного привласнення. 08.09.2015 року ОСОБА_3 надійшла відповідь від Сумського РВ УМВС України в Сумській області за підписом в. о. начальника ОСОБА_11 . У відповіді зазначалось про те, що в даному випадку відсутні ознаки кримінального правопорушення, враховуючи те, що між скаржником та ОСОБА_6 виникли цивільно-правові відносини. Також, у листі було зазначено про проведення Сумським РВ УМВС України в Сумській області перевірки за зверненням ОСОБА_3 . Дії слідчого були оскаржені представником ОСОБА_3 , адвокатом ОСОБА_4 до слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми, в результаті чого Ковпаківським районним судом м. Суми 09.10.2015 року постановлено ухвалу, якою зобов`язали посадову особу слідчого відділу Сумського РВ УМВС України в Сумській області, якій буде доручено начальником відділу, у відповідності до ст. 214 КПК України внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 29.08.2015 року про заволодіння громадянином ОСОБА_6 транспортним засобом, провести досудове розслідування відповідно до вимог КПК України. Необхідно звернути увагу суду на ту обставину, що після того, як ОСОБА_6 дізнався про подачу ОСОБА_3 заяви до міліції щодо вчинення ним протиправних дій, останній швидко зв`язався з власником автівки ОСОБА_7 і домовився про повне переоформлення транспортного засобу саме на ОСОБА_6 . Оскільки ОСОБА_7 погодився на запропоновану ОСОБА_6 аферу і перереєстрував автомобіль на ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та її представник не виключають того, що ОСОБА_6 вступив у змову з ОСОБА_7 , сплативши за це йому гроші. Про шахрайські дії та домовленість між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 свідчать і зміни в показах ОСОБА_7 , отримані слідчим під час повторного допиту ОСОБА_7 . Додатковим підтвердженням шахрайських дій ОСОБА_7 є також наступне. Згідно ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем) , безпосередньо третій особі. У відповідності до ст. 248 ЦК України, представництво за довіреністю припиняється у разі: 1) закінчення строку довіреності; 2) скасування довіреності особою, яка її видала; 3) відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю; 4) припинення юридичної особи, яка видала довіреність; 5) припинення юридичної особи, якій видана довіреність; 6) смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків; 7) смерті особи, якій видана довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. З припиненням представництва за довіреністю втрачає чинність передоручення. У разі припинення представництва за довіреністю представник зобов`язаний негайно повернути довіреність. Згідно ч. 2 ст. 249 ЦК України, особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. На час переоформлення ОСОБА_7 транспортного засобу на ОСОБА_6 , довіреність видана ОСОБА_7 . ОСОБА_3 не втратила свою чинність (строк дії довіреності до 27.12.2017 року) , не була скасована довірителем. ОСОБА_7 не попереджав ОСОБА_3 про скасування довіреності та не вимагав повернути йому довіреність та майна. Перереєстрація автомобіля на ОСОБА_6 здійснювалась швидко та без розголошення. В мотивувальній частині постанови слідчий зазначає, що між ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 з моменту купівлі-продажу автомобілю та оформлення довіреності виникли цивільно-правові відносини, а саме: відносини з питання права володіння, користування та розпорядження автомобілем, що регулюються нормами цивільного законодавства та повинні вирішуватись в порядку цивільного судочинства. В постанові слідчого немає жодного посилання на договір-купівлі продажу автомобіля, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а саме: слідчим не ідентифіковано даний документ за датою створення та номером. Тому залишається невідомим на якій підставі було здійснено переоформлення автомобіля і наскільки є законним як переоформлення автомобіля, так і дії ОСОБА_6 в цілому. Слідчій не встановлював передбачених вище підстав і обставин, але з постанови слідчого про закриття кримінального провадження випливає, що правовідносини, які склались між ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_3 не містять порушень, передбачених КК України. З обставин викладених слідчим у своїй постанові про закриття кримінального провадження від 30.11.2015 року вбачається особиста зацікавленість слідчого у закритті кримінального провадження, оскільки слідчим фактично не проводилось досудове розслідування в порядку, передбаченому КПК України, а також виходячи з обставин справи слідчій вірить по факту підозрюваному у вчиненні правопорушення на слово . Враховуючи те, що слідчими не вжиті необхідні процесуальні дії для розкриття злочину та встановлення винних осіб, не виконано головне завдання кримінального провадження щодо захисту особи від кримінальних правопорушень, постанова про закриття кримінального провадження № 0000979 від 30.11.2015 року є незаконною та необґрунтованою. Згідно ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником. Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 46, 303, 306 КПК України, він просив постановити ухвалу, якою скасувати винесену старшим слідчим СВ Сумського РВП Сумського ВП ГУНП в Сумській області капітаном поліції ОСОБА_5 постанову про закриття кримінального провадження № 0000979, внесеного до ЄРДР 28.10.2015 року (вхідний № 42364 від 28.12.2015 року) (а. с. 2, 3) .

Із змісту постанови про закриття кримінального провадження від 30.11.2015 року вбачається, що старший слідчий СВ Сумського РВП Сумського ВП ГУНП в Сумській області капітан поліції ОСОБА_5 , розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000979, внесеного до ЄРДР 28.10.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, встановив: 27.10.2015 до Сумського РВ УМВС України в Сумській області надійшла ухвала слідчого судді Ковпаківського райсуду м. Суми ОСОБА_12 від 09.10.2015 року з відомостями про те, що ОСОБА_6 самовільно, всупереч установленому законом порядку вчинив певні дії з автомобілем Міцубіші галант , правомірність яких оспорюється його донькою ОСОБА_3 , яка користувалася автомобілем за довіреністю, у результаті чого останній була заподіяна значна шкода. В ході досудового розслідування по кримінальному провадженню під час допиту ОСОБА_3 в якості потерпілої встановлено, що 27.12.2007 року вона придбала за власні кошти у сумі 2000 доларів США автомобіль Міцубісі Галант , д. н. з. НОМЕР_4 у знайомого свого батька ОСОБА_6 ОСОБА_7 . Вказаний автомобіль вона придбала за генеральною довіреністю, яка була у встановленому законом порядку посвідчена нотаріусом. Грошові кошти у вказаній вище сумі, які належали особисто їй, вона передавала ОСОБА_7 у присутності нотаріуса. З моменту придбання вказаного автомобіля вона користувалась ним разом з батьком. Через рік після цього, а саме: 22.04.2008 року ОСОБА_3 уповноважила свого батька у встановленому законом порядку через нотаріуса на представлення її інтересів при експлуатації (керуванні) належним їй транспортним засобом, а саме: автомобілем Міцубісі Галант , 1989 р. в. , двигун № НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_4 . Строк дії вказаної довіреності до 27.12.2017 року. Після цього, близько двох років тому між ОСОБА_3 та її батьком почали виникати непорозуміння з різних побутових причин, при цьому вони стали сваритись через вказаний вище автомобіль, а саме: ОСОБА_6 став казати, що вказаний автомобіль належить їй лише на папері, що саме він давав гроші на його придбання та саме він є його власником та буде користуватись виключно він. Коли 10.08.2015 року ОСОБА_3 повернулась з відпочинку, то наступного дня вона виявила відсутність вказаного вище автомобілю у гаражі, де він зазвичай зберігався. На її запитання до батька з приводу місця знаходження автомобілю, він повідомив, що це не її справа. З того часу вона автомобілю більше не бачила. На всі її питання та прохання до батька повернути авто, він нічого суттєвого не відповідав. Де саме на даний час знаходиться належний автомобіль їй невідомо. На всі її вимоги до батька повернути автомобіль, останній повідомляє, що даний автомобіль належить йому і повернути його відмовляється. В подальшому під час проведення досудового розслідування ОСОБА_6 пояснив, що у 2007 році він придбав автомобіль Міцубісі Галант , 1989 у ОСОБА_7 за 10000 грн. , при цьому купівлю авто оформили через генеральну довіреність на ім`я доньки ОСОБА_6 ОСОБА_3 , при цьому домовились, що в подальшому донька переоформить авто на нього. При цьому, ОСОБА_6 уточнив, що грошові кошти, які він передав ОСОБА_7 в якості розрахунку за придбання авто, належали виключно йому. З моменту придбання авто, він розпочав його авто, так як на момент придбання автомобіль був у несправному стані. В подальшому після завершення ремонтних робіт автомобілю, донька ОСОБА_6 довірила йому право керувати авто, що у встановленому законом порядку було посвідчено нотаріусом. Окрім цього, ОСОБА_6 повідомив, що кілька місяців тому до нього звернувся попередній власник авто, а саме: ОСОБА_7 та повідомивши, що зважаючи на те, що найближчим часом вступлять в силу зміни, згідно яких відповідальність за всі порушення ПДР несе власник авто, запропонував остаточно оформити авто на нього. Так, 10.09.2015 року вони разом з ОСОБА_7 поїхали до УДАІ та оформили всі необхідні документи для переоформлення автомобілю, на підтвердження чого ОСОБА_6 надав технічний паспорт на вказаний автомобіль на своє ім`я. В подальшому в ході допиту в якості свідка по кримінальному провадженню ОСОБА_7 , останній дійсно підтвердив, що вказаний вище автомобіль він дійсно продав ОСОБА_6 та саме ОСОБА_6 передавав йому грошові кошти за авто. Таким чином, між ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 з моменту купівлі-продажу автомобілю та оформлення довіреностей виникли цивільно-правові відносини, а саме: відносини з питання права володіння, користування та розпоряджання автомобілем, що регулюються нормами цивільного законодавства та повинні вирішуватись в порядку цивільного судочинства. Враховуючи вище викладене, а також те, що між вказаними сторонами виникли цивільно-правові відносини, у ході яких утворились цивільні права і обов`язки, відтак у діях ОСОБА_6 відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, постановив: 1. Закрити кримінальне провадження № 0000979, відкрите за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України за фактом вчинення самоправства з боку ОСОБА_6 у зв`язку з відсутністю у його діях ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. 2. Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб, направивши їм копію постанови, роз`яснивши при цьому, що відповідно до ч. 5 ст. 284 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження може бути скасована прокурором за скаргою заявника, потерпілого, якщо така скарга подана протягом десяти днів з моменту отримання заявником, потерпілим копії постанови, або оскаржена слідчому судді в порядку, передбаченому ст. ст. 303 304 КПК України. 3. Копію постанови направити прокурору району (а. с. 7/зв, 8) .

У відкритому судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 дав пояснення, аналогічні викладеним ним в скарзі. Він просив постановити ухвалу, якою скасувати винесену старшим слідчим СВ Сумського РВП Сумського ВП ГУНП в Сумській області капітаном поліції ОСОБА_5 постанову про закриття кримінального провадження № 0000979, внесеного до ЄРДР 28.10.2015 року.

У відкритому судовому засіданні старший слідчий СВ Сумського РВП Сумського ВП ГУНП в Сумській області капітан поліції ОСОБА_5 пояснила про те, що по даному кримінальному провадженню були виконані всі необхідні та можливі слідчі дії, а відтак нею було винесене законне та обґрунтоване рішення. Вона просила відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження. До початку судового засідання матеріали кримінального провадження № № 0000979, внесеного 28.10.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчому судді надані не були.

Розглянувши скаргу представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, вислухавши його пояснення, пояснення старшого слідчого СВ Сумського РВП Сумського ВП ГУНП в Сумській області капітана поліції ОСОБА_5 , перевіривши додані до скарги документи, не вирішуючи питання, що можуть стати предметом судового розгляду в цьому кримінальному провадженні, суд дійшов до наступного висновку.

Отже, що стосується вимоги представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, то суд дійшов до висновку про те, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Із змісту постанови про закриття кримінального провадження від 30.11.2015 року та з пояснень старшого слідчого СВ Сумського РВП Сумського ВП ГУНП в Сумській області капітана поліції ОСОБА_5 вбачається, що вона не допитала у відповідному процесуальному статусі ОСОБА_6 , не провела між ним та ОСОБА_7 одночасний допит, не допитала приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Сумської області ОСОБА_9 , в разі наявності суперечностей в показаннях не провела між нею та ОСОБА_6 , між нею ОСОБА_7 , між нею та ОСОБА_3 одночасні допити. Слідчий не проводила тимчасові доступи до речей та документів, тощо. Тобто вона не скористалася у повному обсязі наданими їй повноваженнями, передбаченими ст. 40 КПК України, щодо проведення слідчих (розшукових) дій тощо.

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що скаргу представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження слід задовольнити.

На підставі вищевикладеного керуючись ст. ст. 19, 55 Конституції України; ст. ст. 21, 303 310, 376, 392, 532, 533 КПК України; листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування від 09.11.2012 року № 1640/0/4-12; листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про деякі питання порядку здійснення судового провадження з перегляду судових рішень у суді апеляційної інстанції відповідно до Кримінального процесуального кодексу України від 21.11.2012 року № 10-1717/0/4-12, -

У Х В А Л И В :

Скаргу представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого СВ Сумського РВП ВП ГУ НП в Сумській області капітана поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 30.11.2015 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000979 від 28.10.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали слідчого судді.

Ухвала слідчого судді про задоволення скарги на постанову про закриття кримінального провадження оскарженню не підлягає і заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження в суді.

Ухвала слідчого судді, яка не може бути оскаржена, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1