Справа №: 272/1256/15-к
Провадження № 1-кп/272/93/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2015 року
Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої - судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Андрушівка в залі суду № 4 кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Стара Котельня,
Андрушівського району, Житомирської області,
громадянина України, українця, з повною середньою освітою,
не працюючого, не одруженого, проживаючого:
АДРЕСА_1 , раніше не судимого

за ст.185 ч.1 КК України,-
встановив:
16 травня 2015 року близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в житловому будинку за адресою : АДРЕСА_1 , діючи умисно, керуючись корисливими мотивами, направленими на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, таємно викрав мобільний телефон ОСОБА_5 марки "Samsung GT-E1200І", вартість якого згідно висновку експерта № 5/502 від 27.08.2015 року становить 174 гривні 75 копійок, в якому знаходилась СІМ-картка оператора мобільного зв`язку "Київстар" за ціною 30 гривень без коштів на рахунку, який знаходився на шафі в прихожій кімнаті. Викрадений мобільний телефон ОСОБА_4 привласнив та розпорядився на власний розсуд. В результаті крадіжки потерпілому ОСОБА_5 заподіяв матеріальну шкоду на загальну суму 204 гривні 75 копійок.
Своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1ст. 185 КК України.
19.10.2015 року між ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.
Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України та покарання, яке має бути призначене ОСОБА_4 у виді двох років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції. Кримінальним правопорушенням заподіяна матеріальна шкода в сумі 204,75 грн., яка добровільно відшкодована. Також, у даній угоді зазначено роз`яснення потерпілому та обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання, передбачені ст. ст. 473,476 КПК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. Відповідно п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Судом в підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України, який згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права визначені ч. 4, ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Потерпілий також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч.1 ст. 473 КПК України.
У судовому засіданні обвинувачений і потерпілий підтвердили суду, що примирилися, угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення, так як угода відповідає вимогам кримінального та кримінально-процесуального законодавства.
Враховуючи, що укладена між потерпілим та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України кваліфіковано вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винного, і обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Витрати за проведення товарознавчої експертизи слід стягнути з ОСОБА_6 ..

Керуючись ст.ст. 314, 374-376, 471, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд, -
засудив:
Затвердити угоду про примирення від 19 жовтня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді двох років позбавлення волі.
Застосувати ст. 75 КК України і звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік. На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Речові докази: мобільний телефон марки "Samsung GT-E1200І", який зберігається у потерпілого ОСОБА_5 - повернути власнику потерпілому ОСОБА_5 ..
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 245 грн. 52 коп..
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, зазначених ч.3 ст. 394 КПК України.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в канцелярії суду.
Суддя: ОСОБА_1