Справа № 275/348/15-к
У Х В А Л А
іменем України
12 листопада 2015 року
Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі: прокурора - ОСОБА_3 ,
інспектора Брусилівського РП КВІ - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Брусилів Житомирської області в залі судових засідань справу за поданням інспектора Брусилівського РП КВІ ОСОБА_4 про направлення звільненого від покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Севастополя, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , для відбування покарання, призначеного вироком,

ВСТАНОВИВ:
30 червня 2015 року до Брусилівського районного суду Житомирської області надійшло подання інспектора Брусилівського РП КВІ ОСОБА_4 і матеріали особової справи №39/2011р. для розгляду у судовому засіданні питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_5 для відбування покарання, призначеного вироком.
ОСОБА_5 за вироком Оболонського районного суду м.Києва від 30 вересня 2011 року засуджений за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України на три роки три місяці позбавлення волі із звільненням від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю три роки.
В поданні інспектора КВІ зазначено, що засуджений ОСОБА_5 після винесення вироку став ухилятися від відбування покарання і 23.01.2013 року матеріали відносно нього були направлені до суду на скасування звільнення від покарання з випробуванням і направлення його для відбуття покарання в місця позбавлення волі. Він був оголошений в розшук. 04.06.2013 року Брусилівський районний суд Житомирської області виніс ухвалу про відмову в задоволенні даного подання, надавши ОСОБА_5 ще один шанс для виправлення. ОСОБА_5 продовжував порушувати умови випробування і 27.11.2013 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП. З грудня 2013 року з метою подальшого ухилення від відбуття покарання покинув місце постійного проживання і без поважних причин не з`являвся до КВІ, в зв`язку з чим до Брусилівського РВ УМВС було направлено подання про оголошення в розшук засудженого ОСОБА_5 . 20.06.2015 року засудженого ОСОБА_5 було розшукано та доставлено в Брусилівський РВ УМВС.
В судовому засіданні інспектор Брусилівського РП КВІ ОСОБА_4 підтримав подання, просив задовольнити подання, мотивуючи тим, що ОСОБА_5 ухилявся від відбування покарання, не виконував покладені на нього обов`язки, перебував у розшуку.
Засуджений ОСОБА_5 в судові засідання, які були призначені з розгляду цього подання, не з`являвся, повістки йому не були вручені і повернуті з відміткою, що він за зазначеною адресою не проживає.
Привід засудженого ОСОБА_5 в судові засідання Брусилівським РВ УМВС України в Житомирській області не виконувався.
Прокурор ОСОБА_3 вважає, що подання не підлягає задоволенню, оскільки не з`ясовано причини відсутності засудженого за місцем його проживання, судом тричі було відмовлено в задоволенні аналогічних подань КВІ, іспитовий строк закінчився ще в вересні 2014 року.
Вислухавши пояснення інспектора Брусилівського РП КВІ, думку прокурора,
дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з частиною 1 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, вирішує наступні питання:
1) про відстрочку виконання вироку;
2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;
3) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким;
4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років;
5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років;
6) про звільнення від покарання за хворобою;
7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення;
8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком;
9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку;
10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України;
11) про застосування покарання за наявності кількох вироків;
12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді;
13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;
14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Таким чином, оголошення засудженої особи в розшук, затримання такої особи з метою приводу не входить до переліку питань, які вирішуються судом в порядку статті 537 КПК України під час виконання вироків.
Згідно зі ст.164 КВК України органи КВІ ведуть персональний облік засуджених протягом іспитового строку; спільно з органами внутрішніх справ та відповідними громадськими формуваннями проводять індивідуальну профілактичну роботу із засудженими та контролюють додержання ними громадського порядку і виконання зобов`язань, покладених на них судом; вносять подання органам внутрішніх справ по здійсненню приводу засуджених, які не з`явилися за викликом до КВІ; організовують початковий розшук засуджених, місцезнаходження яких невідоме, та надсилають матеріали до органів внутрішніх справ для оголошення в розшук таких засуджених.
До поважних причин неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції КВК України відносить несвоєчасне одержання запрошення, хворобу та інші обставини, що фактично позбавляють засудженого своєчасно прибути за викликом.
У відповідності до ч.ч. 2,3 ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує, покладені на нього обов`язки, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про відміну покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Таким чином, суд, вирішуючи питання про відміну звільнення з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання повинен з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки, в чому полягали правопорушення, чи відбувались вони систематично, які стягнення були покладені на засудженого, чи можна розглядати викладені в поданні факти як свідчення про небажання засудженого стати на шлях виправлення.
З матеріалів особової справи вбачається, що 17 лютого 2014 року КВІ звернулась до начальника Брусилівського РВ УМВС України в Житомирській області з поданням для проведення подальших розшукових заходів засудженого ОСОБА_5 .
Постановою оперуповноваженого СКР Брусилівського РВ УМВС України в Житомирській області від 05 березня 2014 року відносно ОСОБА_5 заведено розшукову справу №2543001.
Згідно з ч.6 ст.166 КВК України особа, звільнена від відбування покарання з випробуванням, розшук якої оголошено у зв`язку з ухиленням від відбування покарання, затримується і конвоюється органом внутрішніх справ у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством.
В матеріалах особової справи відсутні будь-які дані про те, що засуджений ОСОБА_5 під час проведення його розшуку був затриманий та доставлений до КВІ.
Разом з тим в матеріалах особової справи є письмове пояснення ОСОБА_5 , яке відібране інспектором КВІ ОСОБА_4 20 червня 2015 року, в якому ОСОБА_5 власноручно записав, що не з`являвся в КВІ з 17.12.2013 року тому, що працював в м.Києві вантажником, зайшов в «запой» і боявся з`являтися в КВІ п`яним.
Суд вважає, що вказаного письмового пояснення ОСОБА_5 , яке не перевірене інспектором КВІ, не підтверджене іншими належними та достовірними доказами, недостатньо для висновків суду про наявність підстав для направлення ОСОБА_5 для відбування покарання, призначеного вироком.
Отже, з наданих суду матеріалів вбачається, що в ході підготовки матеріалів для з звернення до суду з даним поданням не з`ясовано причину відсутності засудженого за місцем постійного проживання, не встановлено, що засуджений умисно переховується від органів КВІ і з метою ухилення від контролю за його поведінкою залишив постійне місце проживання, в зв`язку з чим неможливо з`ясувати, чи мав він реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Оскільки працівниками КВІ не з`ясовано дійсної причини відсутності засудженого за місцем реєстрації його проживання в с.Хомутець Брусилівського району, не встановлено фактичну адресу проживання засудженого або його місце перебування в даний час, не забезпечено присутність засудженого в судовому засіданні, тому такі обставини є достатньою підставою для відмови в задоволенні подання.
Крім того, у матеріалах подання кримінально-виконавчої інспекції не підтверджене систематичне вчинення засудженим правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення (три або більше).
Враховуючи, що засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не прибув, необхідних та достатніх заходів щодо його розшуку, затримання і конвоювання у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, органом внутрішніх справ не здійснено, зважаючи на те, що ст.539 КПК України не передбачено можливості прийняття судом рішення щодо направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком, за відсутності засудженого, суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити.
Разом з тим, суд, враховуючи те, що іспитовий строк, який був визначений вироком суду, закінчився 30 вересня 2014 року, вважає можливим ухвалити рішення про звільнення засудженого ОСОБА_5 від покарання у виді трьох років трьох місяців позбавлення волі, призначеного вироком Оболонського районного суду м.Києва від 30 вересня 2011 року, оскільки він протягом іспитового строку нового злочину не вчинив, що є підтвердженням того, що він став на шлях виправлення.
На підставі викладеного, керуючись ст.78 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні подання інспектора Брусилівського РП КВІ про скасування звільнення від покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_5 та направлення його для відбування покарання, призначеного вироком, - відмовити.
Звільнити засудженого ОСОБА_5 від покарання у виді трьох років трьох місяців позбавлення волі, призначеного вироком Оболонського районного суду м.Києва від 30 вересня 2011 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку.
На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1