АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1931/15 Справа № 176/2148/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

04 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження, матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2015 року щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Канави Полтавської області, громадянина України,
у провадженні за клопотанням засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Матеріали провадження розглянуто за участю: прокурора ОСОБА_7

в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_6

В с т а н о в и л а:
Вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 18.09.2009 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 25.04.2009 року, кінець строку - 25.04.2017 року.

14 липня 2015 року ОСОБА_6 звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відмовляючи в задоволенні заявленого клопотання, суд першої інстанції послався на те, що останній відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого і тяжкого злочинів проти статевої недоторканності та проти власності, за період відбування покарання має вісім стягнень, в тому числі чотири у виді тримання в ДІЗО, останнє з яких 02.12.2014 року і прийшов до висновку, що своєю поведінкою засуджений не довів своє виправлення, а тому підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відсутні.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою і просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання. Зазначає, що він не є злісним порушником, має як стягнення, які вже давно погашені, так і заохочення і заслуговує на застосування до нього умовно-дострокового звільнення. Вказує, що він працевлаштований і довів своє виправлення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, думку засудженого, який підтримав свою скаргу і просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Доводи засудженого в апеляційній скарзі про те, що він заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Із матеріалів провадження та звукозапису судового розгляду вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений умовно-достроково.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 засуджений за вчинення умисних злочинів, які є тяжким злочином та особливо тяжким, має вісім стягнень, в тому числі чотири у виді тримання в ДІЗО, останнє з яких отримав 02.12.2014 року.

Виходячи з матеріалів, які були предметом дослідження суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого ОСОБА_6 під час відбування покарання є зразковою, сумлінною та свідчить про його повне виправлення, у зв`язку з чим суд обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про застосування до останнього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2015 року відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_8 Ферафонтов