Справа № 300/795/14-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

18.12.2015 м. Ужгород
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, освіта середня-спеціальна, непрацюючого, вдівця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше несудимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КК України повернуто прокурору, як такий , що не відповідає вимогам КПК України,
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 10 травня 2014 року о 15-ій годині на вул. Верховинській в с.Н.Ворота Воловецького району умисно наніс ОСОБА_8 декілька ударів кінцем дерев`яної палиці по правій нозі та лівій частині плеча, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді посттравматичного підкапсулярного розриву лівої нирки та позаочервинної гематоми зліва, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Повертаючи обвинувальний акт прокуророві, суд в ухвалі зазначив, що обвинувальний акт, у якому виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, і формулювання обвинувачення неузгоджені між собою, вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України не відповідає. Крім цього, в обвинувальному акті не вказано розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування), що суперечить вимогам п.п.7, 8 ч.2 ст.291 КПК України; в порушення ч.2 ст.291 КПК України у обвинувальному акті не зазначено, коли його складено слідчим.
Прокурор в апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нової: про призначення підготовчого судового засідання. Зазначає, що висновок суду про неузгодженість між собою викладених фактичних обставин в обвинувальному акті, які прокурор вважає встановленими, із сформульованим обвинуваченням є нелогічним і беззмістовним, позаяк викладення фактичних обставин в обвинувальному акті і є тим самим формулюванням обвинувачення. Вважає безпідставним і твердження суду про не зазначення в обвинувальному акті розміру заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди та розміру витрат на залучення експерта, оскільки матеріальних збитків в даному кримінальному провадженні не завдано, а експертизи проводились судово-медичними експертами державної установи, і проведення таких експертиз є функціональними обов`язками експертів, за які їм нараховується зарплата. Також вважає, що не можна брати до уваги, як недолік обвинувального акту те, що в ньому не вказано дату складання обвинувального акту, позаяк такий підписаний слідчим та прокурором, а також затверджений прокурором 21.07.2014 року. Крім іншого прокурор вважає, що повернення обвинувального акту прокурору Воловецького району ОСОБА_9 є необґрунтованим, тому що останній є прокурором прокуратури і обвинувальний акт до суду не направляв, а тільки підтримував державне обвинувачення на підставі рішення керівника прокуратури Воловецького району.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 , яка не підтримала вимог апеляційної скарги, перевіривши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, обговоривши доводи суду першої інстанції і апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на наступне
Згідно ст.291 КПК України обвинувальний акт має, зокрема, містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; дату та місце його складання та затвердження; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування).
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 14.07.2015 року вирок Воловецького районного суду від 25.02.2015 року щодо ОСОБА_10 було скасовано і призначено новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового провадження, зокрема, в зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України.
У відповідності до ч.3 ст.415 КПК України висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.
Отже, суд першої, інстанції, повертаючи обвинувальний акт органу досудового розслідування з підстав його невідповідності вимогам ст.291 КПК України, діяв у відповідності до ч.3 ст.415 КПК України.
Як видно з обвинувального акту, направленого 24.07.2014 року до Воловецького районного суду(а.с.2-3 т.2), такий містить дату його затвердження, щодо дати його складання така відсутня і зазначено тільки місяць та рік. Отже в цій частині висновок суду про невідповідність обвинувального акту відносно ОСОБА_10 вимогам закону є обґрунтованим.
Ґрунтується на законі і висновок суду про невідповідність обвинувального акту п.5 ч.2 ст.291 КПК України: викладені у ньому фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає доведеними, є суперечливими і не узгоджуються з формулюванням обвинувачення, про що докладно зазначено в ухвалі суду першої інстанції.
Твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що виклад фактичних обставин в обвинувальному акті і є формулюванням обвинувачення є таким, що не заслуговує на увагу, позаяк не грунтується на законі.
Суд апеляційної інстанції відкидає доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставність висновків суду щодо невідповідності обвинувального акту п.п.7, 8 ч.2 ст.291 КПК України з огляду на таке.
Норма п.8 ч.2 ст.291 КПК України є імперативною і передбачає, у разі проведення експертизи під час досудового розслідування, зазначення в обвинувальному акті розміру витрат на залучення експерта. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового слідства в ньому було проведено дві судово-медичні експертизи (а.с.21-23 т.1) Свалявським міськрайонним відділенням судово-медичної експертизи МОЗ України та Ужгородським міжрайонним відділенням СМЕ МОЗ України.
Статтею 122 КПК України регламентовано, що залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України. Разом з цим, згідно ст.15 Закону України «Про судову експертизу» проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами у кримінальних провадженнях за дорученням слідчого, прокурора, суду та у справах про адміністративні правопорушення здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України, а проведення судових експертиз, обстежень і досліджень судово-медичними та судово-психіатричними установами здійснюється за рахунок коштів, які безпосередньо і цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з державного чи місцевого бюджету, за винятком випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
В свою чергу, у відповідності до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Враховуючи вище наведене, судова колегія вважає, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні має містити відомості про розмір витрат на залучення експерта для проведення двох судово-медичних експертиз установами МОЗ України.
Норма п.7 ч.2 ст.291 КПК України також носить імперативний характер, відтак, на думку судової колегії, у випадку відсутності на час завершення досудового слідства в кримінальному провадженні вимоги потерпілого з конкретно визначеним розміром шкоди, обвинувальний акт має містити відомості про це.
Отже, судова колегія не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акту через його невідповідність вимогам закону, оскільки така постановлена обґрунтовано, на підставі досліджених в підготовчому судовому засіданні матеріалів, і висновки суду відповідають фактичним обставинам, встановленим під час підготовчого судового засідання.
Даючи оцінку твердженню прокурора про те, що повернення судом першої інстанції обвинувального акту прокурору Воловецького району Закарпатської області ОСОБА_9 є необґрунтованим, оскільки такий замає посаду прокурора прокуратури Воловецького району і в даному кримінальному провадженні здійснював лише повноваження по підтриманню державного обвинувачення, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити про наступне.
У відповідності до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, а згідно п.15 ч.1 ст.3 КПК України прокурор - особа, яка обіймає посаду, передбачену статтею 17 Закону України "Про прокуратуру", та діє у межах своїх повноважень.
Одночасно, у відповідності до ч.2 ст.15 Закону України «Про прокуратуру» прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі.
За таких обставин, судова колегія констатує, що це порушення, допущене судом першої інстанції є формальним і суттєво не впливає на правильність постановленого судового рішення.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України , апеляційний суд , -
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: