Справа № 345/3038/15-к
Провадження № 11-кп/779/458/2015
Категорія ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Калуського міськрайонного суду від 29 вересня 2015 року у кримінальному провадженні за його обвинуваченням за ч.3 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и л а :
вказаним вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калуш, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , згідно ст. 89КК України раніше не судимого, засуджено,-

ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому змінено з домашнього арешту на тримання під вартою.

Строк відбуття покарання постановлено рахувати з 29.09.2015 року.

Цивільний позови потерпілих задоволено.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 в користь потерпілих: ОСОБА_10 4000 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди; ОСОБА_11 - 5000 грн. матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної шкоди; ОСОБА_8 - 4500 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди; ОСОБА_7 2500 грн. матеріальної шкоди та 1500 грн. моральної шкоди; ОСОБА_12 250 грн. матеріальної шкоди та 1500 грн. моральної шкоди.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до ст.100 КПК України.

Згідно вироку суду ОСОБА_9 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно, поєднане з проникненням у приміщення за таких обставин.

У період часу з 15.03.2015 року по 13.06.2015 року ОСОБА_9 , перебуваючи у м. Калуш, переслідуючи корисливий мотив, таємно викрав велосипеди: марки Аркус вартістю 2500 грн., що належить потерпілому ОСОБА_13 ; велосипед іноземного виробництва вартістю 1500 грн., що належить потерпілій ОСОБА_10 ; дитячий велосипед марки Prof вартістю 1500 грн., що належить потерпілому ОСОБА_14 ; велосипед марки Ардіс вартістю 1500 грн., що належить потерпілому ОСОБА_12 ; дитячий велосипед марки Азимут вартістю 2500 грн.; велосипед марки Турист вартістю 2000 грн., що належить потерпілій ОСОБА_8 ; дитячий велосипед марки Салют вартістю 900 грн. та дитячий велосипед марки Rembo вартістю 750 грн., що належить потерпілому ОСОБА_15 ; велосипед іноземного виробництва вартістю 5000 грн., що належить потерпілому ОСОБА_11 , чим спричинив потерпілим матеріальну шкоду на вказані суми.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду змінити, застосувавши при призначенні покарання ст.69 КК України або відстрочку умовно виконання вироку. Вважає, що судом не було взято до уваги обставини, які штовхнули його на вчинення кримінального правопорушення, а саме його скрутне матеріальне становище та наявність на утриманні неповнолітньої дитини і дружини. Просить врахувати судом, що вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаюється, сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, цивільні позови визнав, потерпілі не наполягали на призначенні покарання у виді позбавлення волі, позитивно характеризується за місцем проживання.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора та потерпілого ОСОБА_7 які просили залишити вирок суду без змін, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілу ОСОБА_8 які просили вирок змінити та пом`якшити покарання, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що обвинувачений визнав вину та заявлені потерпілими цивільні позови, а оскільки учасники судового провадження визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тому фактичні обставини визнав доведеними та обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого.

Таким чином судом першої інстанції проведено обмежений порядок дослідження доказів, тому відповідно до вимог ст.349 КПК України фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_9 апеляційним судом не перевіряються.

Згідно вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.п.1,9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання , призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в кабінетах нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, а також обставини, що пом,якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_9 судом не встановлено.

Тому покликання обвинуваченого ОСОБА_9 на те, що судом першої інстанції не враховано вище зазначених обставин, не відповідає дійсності, а сукупність вказаних обставин не дають підстав вважати їх такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів.

Крім того, судом враховано думку потерпілих, які покладались на розсуд суду щодо призначення покарання обвинуваченому.

Відповідно до ст.69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, а саме з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди; відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_9 розкаявся у вчиненому, визнав вину, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, хоча не відшкодував заподіяну шкоду, відсутні обставини, що обтяжують покарання, тому суд обґрунтовано призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк, який не перевищує дві третини максимального строку, а саме - 3 роки, оскільки санкцією ч.3 ст.185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років. Отже, фактично ОСОБА_9 вже призначено мінімальний строк покарання.

Враховуючи вище викладені обставини, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_9 слід залишити без задоволення як необґрунтовану.

Що стосується клопотання ОСОБА_9 про застосування відстрочки виконання вироку, то дане питання відповідно до чинного кримінального процесуального законодавства може вирішуватися судом під час виконання вироку, а тому апеляційні вимоги обвинуваченого в цій частині, на стадії апеляційного перегляду вироку не передбачено.

Зважаючи на вище викладене, а також ту обставину, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що виправлення ОСОБА_9 неможливе без його ізоляції від суспільства та належним чином обґрунтував своє рішення про призначення обвинуваченому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Калуського міськрайонного суду від 29 вересня 2015 відносно нього без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4