Вирок
Іменем України
20.08.2015 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження, внесене в ЄРДР 22.04.2015 року за № 0001116, про обвинувачення:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, одруженого, без визначеного місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, суд,-

В С Т А Н О В И В :
09.03.2015 року між ТзОВ «ДЕЙ-СОН-ЛПК» як замовником та обвинуваченим ОСОБА_4 як виконавцем укладено договір про виконання робіт та повну матеріальну відповідальність. Згідно умов даного договору, обвинувачений ОСОБА_4 як виконавець зобов`язався виконувати завдання ТзОВ «ДЕЙ-СОН-ЛПК» як замовника, а саме організувати продаж продукції кондитерських виробів, що належить ТзОВ «ДЕЙ-СОН-ЛПК», яке розташоване за адресою: м. Львів вул. Наукова,12. Під час виконання вказаного договірного зобов`язання, а саме: реалізації продукції, обвинувачений ОСОБА_4 отримав від субєктів підприємницької діяльності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 419,52 грн. та 188,36 грн. за поставлений їм товар, які у подальшому не повернув ТзОВ «ДЕЙ-СОН-ЛПК» як замовнику, привласнивши їх, чим завдав ТзОВ «ДЕЙ-СОН-ЛПК» матеріальної шкоди на загальну суму 607,88 грн.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив привласнення чужого майна, яке було йому ввірене, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.191 КК України.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за ч.1 ст.191 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, надав суду покази щодо обставин справи, аналогічні встановленому судом, подав письмову заяву про визнання винуватості у вчиненому, вказавши, що вважає недоцільним подальше дослідження доказів, щодо обставин справи, які ніким неоспорюються, його позиція є добровільною. Також вказав, що йому роз`яснено позбавлення права апеляційного оскарження таких обставин.

Відтак, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому протиправного, кримінально караного діяння, враховуючи той факт, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, судом встановлено, що вони розуміють зміст цих обставин, заслухавши думку прокурора, який не заперечив проти такого обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку дослідження, суд, у відповідності до положень ч.3 ст.349 КПК України, вважає недоцільним подальше дослідження інших доказів кримінального провадження відносно обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, сумнівів щодо добровільності та істинності їх позицій у суду немає.

Проаналізувавши зібрані та надані суду стороною обвинувачення докази, покази самого обвинуваченого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , вислухавши думку прокурора, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України в судовому засіданні доведена повністю.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке класифікуються як злочини середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності повністю визнав свою вину у вчиненому, розкаявся та критично ставиться до вчиненого проступку, наявність обставин, передбачених п.1 ч.1 ст.66 КК України, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, відсутність обставин, передбачених ч.1 ст.67 КК України, що обтяжують покарання. Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції останнього від суспільства та вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому у межах санкції статті, за якого кваліфіковано кримінальне правопорушення у виді штрафу, що відповідає вимогам ст.50 КК України.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 373-374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на залучення експертів НДЕКЦ при ГУ МВС України у Львівській області у зв`язку з проведенням почеркознавчої експертизи в сумі 736,56 грн. на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок виготовлено у нарадчій кімнаті, у єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1