У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_49
суддів:ОСОБА_50, ОСОБА_51,
при секретарі ОСОБА_52
за участю прокурора ОСОБА_53
захисника ОСОБА_6,
засудженого ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0005081 за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 30 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_7,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 30 квітня 2014 року

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше не судимого,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч. 3 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за ч. 4 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією майна.

На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією майна.

Виправдано ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190 КК України за відсутністю в його діях складу злочину по епізоду заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_8 на загальну суму 104 000 грн.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_7 на відшкодування матеріальної шкоди на користь ОСОБА_9 - 12 500 грн., ОСОБА_10 - 342 500 грн., ОСОБА_11 - 34 500 грн., ОСОБА_12 - 322 200 грн., ОСОБА_13 - 74 000 грн., ОСОБА_14 - 165 860 грн., ОСОБА_15 - 362 570 грн., ОСОБА_16 - 135 031 грн., ОСОБА_17 - 155 200 грн., ОСОБА_18 - 287 411 грн., ОСОБА_19 - 64 000 грн., ОСОБА_20 - 40 200 грн., ОСОБА_21 - 335 000 грн.; на відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_22, ОСОБА_19, ОСОБА_20 по 5 000 грн. кожному.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_7 процесуальні витрати.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він за обставин, викладених у вироку, протягом 2007 - 2013 років у м. Києві шляхом шахрайства заволодів чужим майном, яким розпорядився на власний розсуд.

Так, 21 серпня 2007 року ОСОБА_7, зловживаючи довірою ОСОБА_23, отримав у останнього в борг 18 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ складало 90 900 грн., які в подальшому потерпілому не повернув, заподіявши ОСОБА_23 шкоду у великому розмірі.

12 грудня 2012 року ОСОБА_7 повторно, ввівши в оману ОСОБА_24, отримав від нього автомобіль «Тайота Рав 4» реєстраційний номер НОМЕР_4 вартістю 147 958 грн. 82 коп., який в подальшому не повернув, заподіявши потерпілому шкоду у великому розмірі.

У грудні 2012 року ОСОБА_7 повторно, ввівши в оману ОСОБА_22, отримав від неї автомобіль «Тайота Корола» реєстраційний номер НОМЕР_3 вартістю 96 423 грн. 32 коп., який в подальшому не повернув. Для повернення автомобілю ОСОБА_22 заплатила невстановленій особі 3 000 доларів США.

16 травня 2012 року ОСОБА_7 повторно, ввівши в оману ОСОБА_16, отримав у нього 16 900 доларів США, що відповідно до курсу НБУ складало 135 031 грн., однак гроші не повернув.

17 червня 2013 року ОСОБА_7 повторно, ввівши в оману ОСОБА_11 та ОСОБА_20, отримав від них 35 400 грн. та 40 200 грн. відповідно, які не повернув.

Крім того, ОСОБА_7 повторно, ввівши в оману ОСОБА_25, отримав від неї на початку травня 2011 року - 51500 грн., 20 травня - 38 000 грн., 24 травня - 12 000 грн., 30 травня - 63 000 грн., 31 травня - 42 000 грн., на початку червня - 101 000 грн., 14 червня - 54 000 грн. та шляхом перерахування на банківський рахунок ТОВ «ДБК» - 30 000 грн., заподіявши потерпілій шкоду у розмірі 302 000 грн., з яких повернув 69 200 грн.

10 травня 2011 року ОСОБА_7, ввівши в оману ОСОБА_13, отримав від неї 25 000 грн., а восени ще 69 000 грн., однак гроші не повернув.

Восени 2012 року ОСОБА_7 повторно, ввівши в оману ОСОБА_26, отримав від неї 30 000 грн., 50 000 грн., 55 000 грн. та 12 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ складало 96 000 грн., 3 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ складало 24 000 грн., однак гроші не повернув, заподіявши потерпілій шкоду на суму 255 000 грн. Крім того, в невстановлений слідством час ОСОБА_7 повторно, ввівши в оману ОСОБА_26, отримав від неї 10 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ складало 80 000 грн., які не повернув.

Восени 2012 року ОСОБА_7 повторно, ввівши в оману ОСОБА_10, отримав від нього 40 000 грн., 30 000 грн., 40 000 грн., 30 000 грн., 40 000 грн., 40 000 грн., 25 000 грн., 45 000 грн., однак гроші не повернув, заподіявши потерпілому шкоду на суму 290 000 грн., крім того, восени 2012 року ОСОБА_7 повторно, ввівши в оману ОСОБА_10, отримав від останнього 52 500 грн., які не повернув.

В жовтні 2012 року ОСОБА_7 повторно, ввівши в оману ОСОБА_19, отримав від неї 3 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ складало 24 000 грн., та 40 000 грн., заподіявши їй матеріальну шкоду на загальну суму 64 000 грн., які не повернув.

В період з жовтня по грудень 2012 року ОСОБА_7 повторно, ввівши в оману ОСОБА_14, отримав від неї 6 000 грн. Також в період з грудня 2012 року по березень 2013 року ОСОБА_7 повторно, ввівши в оману ОСОБА_14, отримав від неї 10 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ складало 80 000 грн., та 80 000 грн., однак гроші не повернув, заподіявши потерпілій шкоду у розмірі 160 000 грн.

Протягом 2012 - 2013 років ОСОБА_7 повторно, ввівши в оману ОСОБА_15, отримав від нього 18 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ складало 144 000 грн., 18 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ складало 144 000 грн., 9 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ складало 72 000 грн., однак гроші не повернув, заподіявши потерпілому шкоду на суму 360 000 грн.

23 квітня 2013 року ОСОБА_7 повторно, ввівши в оману ОСОБА_27, отримав від нього 16 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ складало 128 000 грн., які не повернув.

Протягом січня - червня 2013 року ОСОБА_7 повторно, зловживаючи довірою ОСОБА_17, отримав від нього в борг 10 500 доларів США, що відповідно до курсу НБУ складало 84 000 грн., та в подальшому ще 19 400 доларів США, що відповідно до курсу НБУ складало 155 200 грн., які не повернув.

В період з 04 по 12 квітня 2012 року ОСОБА_7 повторно, ввівши в оману ОСОБА_18, отримав від нього 35 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ складало 279 576 грн. 50 коп., 8 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ складало 63 880 грн., 3 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ складало 23 935 грн., однак гроші не повернув, заподіявши потерпілому шкоду на суму 367 411 грн. 50 коп., що є особливо великим розміром.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, порушує питання про скасування судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Зазначає, що його винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ст. 190 КК України, не доведена, судом не було допитано ряд потерпілих та при призначенні покарання не враховані пом'якшуючі обставини.

В запереченнях на касаційну скаргу засудженого потерпілий ОСОБА_15 просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника на підтримання касаційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються детально наведеними у вироку доказами, які суд усебічно, повно та об'єктивно дослідив, правильно оцінив.

Доводи засудженого про неправильну кваліфікацію його дій та відсутність доказів його вини у вчиненні шахрайства не ґрунтуються на матеріалах провадження і є безпідставними.

Так, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується:

- показаннями потерпілого ОСОБА_23, який повідомив, що 21 серпня 2007 року ОСОБА_7 позичив у нього 18 000 доларів США, які в подальшому не повернув;

- показаннями потерпілої ОСОБА_28, яка повідомила, що передала в користування ОСОБА_7 автомобіль «Тойота Корола» реєстраційний номер НОМЕР_3, який засуджений в подальшому продав невідомому чоловіку, в червні 2013 року цей чоловік повернув їй автомобіль за винагороду в розмірі 3 000 доларів США;

- показаннями свідка ОСОБА_29, який підтвердив свідчення дружини - ОСОБА_28, а також повідомив, що ОСОБА_24 передав у користування ОСОБА_7 автомобіль «Тайота Рав 4» реєстраційний номер НОМЕР_4, який останній продав, хоча будь-яких нотаріально посвідчених доручень ОСОБА_24 йому не давав;

- показаннями потерпілого ОСОБА_16, який повідомив, що ОСОБА_7 обіцяв допомогти йому переправити вантаж, за що він в присутності ОСОБА_30 передав ОСОБА_7 16 900 доларів США, однак останній в подальшому свої зобов'язання не виконав, гроші не повернув;

- показаннями свідка ОСОБА_30, який підтвердив свідчення потерпілого ОСОБА_16;

- показаннями потерпілої ОСОБА_11, яка повідомила, що в червні 2013 року вона передала ОСОБА_7 35 400 грн. для придбання побутової техніки, однак ОСОБА_7 свої зобов'язання не виконав, гроші не повернув;

- показаннями потерпілої ОСОБА_9, яка повідомила, що в червні 2013 року передала ОСОБА_7 9 600 грн. та 3 100 грн. для придбання побутової техніки, однак ОСОБА_7 свої зобов'язання не виконав, гроші не повернув;

- показаннями свідка ОСОБА_31, яка повідомила, що зі слів потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_9 знає, що вони передали ОСОБА_7 гроші для придбання побутової техніки, однак він не виконав взятих на себе зобов'язань, гроші не повернув;

- показаннями потерпілої ОСОБА_32, яка повідомила, що в червні 2013 року вона передала ОСОБА_7 24 155 грн. для придбання побутової техніки, а в подальшому ще перерахувала на банківський рахунок 15 877 грн. та 3 200 грн. в рахунок оплати автомобіля, однак ОСОБА_7 взятих на себе зобов'язань не виконав, грошей не повернув;

- показаннями потерпілої ОСОБА_12, яка протягом травня 2011 року під різними приводами передала ОСОБА_7 391 500 грн., з яких він повернув їй 69 200 грн. і при цьому взятих на себе зобов'язань не виконав;

- показаннями свідка ОСОБА_33, який підтвердив показання потерпілої ОСОБА_12 та був присутнім під час передачі грошей останньою ОСОБА_7;

- показаннями потерпілої ОСОБА_13, яка в присутності свого чоловіка ОСОБА_34 передала ОСОБА_7 25 000 грн. для оплати за автомобіль, а в подальшому ще 69 000 грн. - за поставку кондиціонерів, однак ОСОБА_7 зобов'язань не виконав, грошей не повернув;

- показаннями потерпілої ОСОБА_21 (ОСОБА_26), яка повідомила, що передала ОСОБА_7 для придбання автомобілів в якості завдатків 30 000 грн., 12 000 доларів США, 30 000 грн., 50 000 грн., 55 000 грн., 10 000 доларів США, а також передала ОСОБА_7 для реалізації автомобіль, який він не повернув, заподіявши їй матеріальної шкоди у сумі 3 000 доларів США;

- показаннями свідка ОСОБА_35, яка повідомила, що була присутня під час передачі ОСОБА_21 12 000 доларів США ОСОБА_7;

- показаннями свідка ОСОБА_36, який підтвердив покази ОСОБА_21 про передачу ОСОБА_7 10 000 доларів США, який своїх зобов'язань не виконав, гроші не повернув;

- показаннями потерпілого ОСОБА_10, який повідомив, що передав ОСОБА_7 290 000 грн. для купівлі автомобілів та 52 500 грн. - для купівлі побутової техніки, однак ОСОБА_7 своїх зобов'язань не виконав, гроші не повернув;

- показаннями свідків ОСОБА_37 та ОСОБА_38, які повідомили, що в їх присутності ОСОБА_10 передав ОСОБА_7 40 000 грн. для придбання автомобіля, однак той зобов'язання не виконав;

- показаннями потерпілої ОСОБА_19, яка повідомила, що через свідка ОСОБА_39 вона передала ОСОБА_7 3 000 доларів США, а потім ще 40 000 грн., однак ОСОБА_7 взяті на себе зобов'язання не виконав, гроші не повернув;

- показаннями свідка ОСОБА_39, яка повідомила, що передавала ОСОБА_7 від ОСОБА_19 3 000 доларів США та 40 000 грн., зі слів потерпілої їй відомо, що ОСОБА_7 взятих на себе зобов'язань не виконав;

- показаннями свідка ОСОБА_40, яка повідомила, що зі слів ОСОБА_19 їй відомо, що остання передала ОСОБА_7 значну суму грошей, однак ОСОБА_7 свої зобов'язання не виконав, гроші не повернув;

- показаннями потерпілої ОСОБА_14, яка повідомила, що передала ОСОБА_7 для придбання автомобіля 80 000 грн. та ще 6 000 грн. для придбання норкової шуби та телевізора, однак ОСОБА_7 взятих на себе зобов'язань не виконав, гроші не повернув;

- показаннями свідка ОСОБА_41, який підтвердив показання своєї дружини - потерпілої ОСОБА_14, та повідомив, що особисто передав ОСОБА_7 для придбання автомобіля 50 000 грн., а ще 30 000 грн. передала його дружина;

- показаннями потерпілого ОСОБА_15, який повідомив, що через ОСОБА_21 та особисто передав ОСОБА_7 45 000 доларів США для придбання автомобілів та побутової техніки, однак той взятих на себе зобов'язань не виконав, гроші не повернув;

- показаннями свідків ОСОБА_42 та ОСОБА_43, які підтвердили, що ОСОБА_15 передав ОСОБА_7 45 000 доларів США на придбання автомобілів, однак останній зобов'язання не виконав, гроші не повернув;

- показаннями потерпілого ОСОБА_27, який повідомив, що за дорученням ОСОБА_44 придбав у ОСОБА_7 автомобіль «Тайота Рав 4» реєстраційний номер НОМЕР_4 вартістю 16 000 доларів США, потім з'ясувалося, що автомобіль ОСОБА_7 не належав і перебував у розшуку;

- показаннями свідка ОСОБА_45, який повідомив, що був присутній при передачі ОСОБА_27 грошей ОСОБА_7 у розмірі 16 000 доларів США за автомобіль «Тайота Рав 4»;

- показаннями потерпілого ОСОБА_17, який повідомив, що позичив ОСОБА_7 19 400 доларів США, які той не повернув;

- показаннями свідка ОСОБА_46, який повідомив, що в його присутності ОСОБА_17 передав ОСОБА_7 10 000 доларів США, а потім ще 5 000 доларів США;

- показаннями потерпілого ОСОБА_18, який повідомив, що в присутності ОСОБА_47 передав ОСОБА_7 35 000 доларів США для придбання побутової техніки, а потім ще кошти на загальну суму 46 000 доларів США, з яких той повернув тільки 10 000 доларів США після його звернення в правоохоронні органи.

Ці показання повністю узгоджуються між собою, є послідовними й підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зазначеними в реєстрі матеріалів досудового розслідування та іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Твердження засудженого ОСОБА_7 про те, що він брав гроші в борг і не мав наміру заволодіти ними шахрайським шляхом були предметом розгляду судів першої та апеляційної інстанцій, які дійшли правильного висновку, що вони спростовуються показаннями потерпілих, свідків, а також і самого засудженого, який з метою створення враження можливості виконання взятих на себе зобов'язань, представлявся державним службовцем з впливовими зв'язками, тим самим створював перед потерпілими ілюзію щодо наявності в нього можливості виконати взяті на себе зобов'язання, хоча в дійсності такими повноваженнями наділений не був. Дії обвинуваченого, які носили тотожний та системний характер, його ухиляння від зустрічей з потерпілими та неодноразових вимог виконати взяті на себе зобов'язання або повернути грошові кошти, у своїй сукупності свідчать про те, що ще в момент заволодіння майном потерпілих він мав намір його привласнити, не виконуючи взяті на себе зобов'язання.

Таким чином, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України, повністю доведена і його дії кваліфіковано правильно.

Посилання засудженого ОСОБА_7 на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого внаслідок суворості, є непереконливими.

Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_7, місцевий суд повною мірою врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, що є злочинами середньої тяжкості, тяжким, та особливо тяжким, дані про особу винного, який позитивно характеризується, одружений, має двох малолітніх дітей, страждає рядом хронічних захворювань, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкцій частин статті, за якою його визнано винним. Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення ним нових злочинів.

Апеляційний суд переглянув це кримінальне провадження і виніс мотивовану ухвалу, якою визнав вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 законним та обґрунтованим, а призначене йому покарання таким, що повною мірою відповідає вимогам ст. 65 КК України. При цьому доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_48, належним чином перевірив апеляційний суд та мотивовано відхилив їх.

Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та повною мірою відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Оскільки в касаційній скарзі засудженого ОСОБА_7 не наведено переконливих доводів на обґрунтування невиправданої суворості призначеного йому покарання, вона і в цій частині задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування судових рішень, у провадженні не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Печерського районного суду м. Києва від 30 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу останнього - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_49 ОСОБА_50 ОСОБА_51