АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
№ 1-06/11
Справа №11/2090/476/ 2012 р. Головуючий І інстанції - Закопаймо В В
Категорія: ч.1 ст.366, ч.І ст. 368 КК України Доповідач: Григоров ГІ.О
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНЬІ

5 березня 2012 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-Григорова П.О.,

суддів: Задніпровського О.О., Придні О.О.,

за участю:

прокурора-Крестянінової І.А.,

захисника - ОСОБА_1,

виправданої- Юсупової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м. Харкова кримінальну справу за апеляціями помічника прокурора Богодухівського району Харківської області і захисника ОСОБА_2 на вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 16 листопада 2011 року щодо ОСОБА_3

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 16 листопада 2011 року,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше не судима, працювала сімейним лікарем Гутянської амбулаторії сімейної медицини Богодухівського району Харківської області, виправдана за ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 368 КК України за недоведеністю її участі у скоєнні злочинів.

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачувалася в тому, що працюючи згідно наказу № 124-к від 12 липня 2005 року по Богодухівській центральній районній лікарні на посаді лікаря загальної практики сімейної медицини Гутянської амбулаторії сімейної медицини, розташованої в смт. Гути Богодухівського району Харківської області, близько 11 години 17 жовтня 2007 року в службовому кабінеті амбулаторії сімейної медицини, використовуючи своє службове становище, з корисливих мотивів, діючи в інтересах гр. ОСОБА_4 дала вказівку підпорядкованій їй медичній сестрі вказаної установи ОСОБА_5 заповнити лікарняний листок непрацездатності, серії ААЩ № 638012, датований 15 жовтня 2007 року, куди внеси завідомо неправдиві відомості про його захворювання в період 15 - 17 жовтня 2007 року, який підписала і завірила особистою печаткою лікаря, а потім видала ОСОБА_4

За видачу лікарняного листка ОСОБА_3 на своєму робочому місці отримала від ОСОБА_4 хабар в сумі 300 грн.

Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового слідства кваліфіковані за ч.1 ст.366 КК України, як внесення службовою особою до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей та видачу завідомо неправдивого документу, а також за ч.1 ст. 368 КК України як одержання хабара службовою особою за виконання в інтересах третьої особи будь-якої дії, з використанням службового становища.

Вироком суду від 16 листопада 2012 року ОСОБА_3 за ч.1 ст. 366 і ч.1 ст. 368 КК України виправдана за недоведеністю її участі у скоєнні злочинів.

Обґрунтовуючи вирок районний суд вказав, що в судовому засіданні ОСОБА_3 себе винною в скоєнні зазначених злочинів не визнала, пояснила суду, що будь-яких коштів від ОСОБА_4 не отримувала і їх не бачила, вважає, що він таємно підкинув 300грн. їй на стіл, де було багато медичних карток.

Даючи оцінку поясненням ОСОБА_4 про те, що він 17 жовтня 2007 року дав ОСОБА_3 300 грн. хабара за видачу йому лікарняного листа з неправдивою інформацією про його захворювання 15-17 жовтня 2007 року, районний суд вказав, що його покази є непослідовними, такими, що викликають сумнів у їх достовірності і такими, що не узгоджуються з іншими доказами по справі.

Іншою обставиною, що викликала сумнів в правдивості показів ОСОБА_4, суд визнав те, що він не міг належним чином вказати для чого йому був потрібний лікарняний листок, оскільки він з цього приводу давав непослідовні покази, спочатку, що він не працював, потім, що працював в приватному підприємстві «Стасенко», а в іншому варіанті, що - працював у приватного підприємця ОСОБА_6

За висновком суду показами свідків ОСОБА_5, яка працювала медичною сестрою під керуванням ОСОБА_3, ОСОБА_7, який як співробітник органу внутрішніх справ знайшов на рабочому столі ОСОБА_3 300 грн. попередньо помічених люмінесцентною речовиною, а також свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9, що були понятими при вилученні вищевказаних коштів, не підтверджується винність ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованих злочинів, оскільки вказані свідки лише підтвердили факт вилучення грошових коштів на її робочому столі.

Окрім того, районний суд дійшов висновку, що органом досудового слідства допущені суттєві порушення вимог КПК України, зокрема свідком ОСОБА_7 змиви з рук ОСОБА_3 і ОСОБА_5 проведено з такими порушеннями, які не виключають перенесення люмінесцентної речовини з грошових купюр на руки свідка, а з його рук - на ватні тампони, якими від здійснював змив з рук вищевказаних осіб.

Районний суд не визнав доказами «явку з повинною» ОСОБА_3 від 17 жовтня 2007 року та протокол її допиту як підозрюваної від 27 жовтня 2007 року, оскільки згідно висновку судово - почеркознавчої та судово - авторознавчої експертизи частина тексту виконана ОСОБА_3 під диктовку, текст виконано під впливом на неї факторів природного характеру, як-то хвилювання, стрес.

Викладені в цих документах від імені ОСОБА_3 обставини перебування ОСОБА_4 17 жовтня 2007 року в її кабінеті не узгоджуються з пояснень цього приводу самого ОСОБА_4

На підставі цих, та інших, наведених у вироку фактів районний суд дійшов висновку, що наведені органом досудового слідства докази беззаперечно не підтверджують висновок про її винність у скоєнні вищенаведених злочинів, викликають сумнів , достовірності, що повинно трактуватися на користь підсудної.

В апеляціях:

- прокурор, який приймав участь у розгляді справи в районному суді, просить скасувати вирок, а кримінальну справи направити на новий судовий розгляд, вважає, що судове слідство було неповним, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, мало місце істотне порушення вимог кримінально - процесуального законодавства.

Так, апелянт вказує,що запис ОСОБА_3 в амбулаторному журналі Гутянскої АСМ про відвідування ОСОБА_4 15 жовтня 2007 року Гутянської АСМ не відповідає дійсності, він міг бути виконаний ОСОБА_3 після порушення кримінальної справи, оскільки журнал був вилучений лише 25 вересня 2008 року.

Суд не вказав на якій підставі він ставить під сумнів показання свідка ОСОБА_4, також суд невірно оцінив показання свідка ОСОБА_5, яка показала, що запис в амбулаторному журналі Гутянської АСМ вона не виконувала і 15 жовтня 2007 року ОСОБА_4 в амбулаторії не бачила.

На думку апелянта, суд необгрунтовано відмовився приймати в якості доказу пояснення ОСОБА_3, надані нею 17 жовтня 2007 року, оскільки висновок про її хвилювання під час опитування зумовлено самим фактом затримання працівниками міліції, а не інформацією про смерть її матері, про що ОСОБА_3дізналася після її затримання.

Окрім того, суд неправильно оцінив показання експерта ОСОБА_10С, яка не свідчила про допущені порушення при огляді місця події, оскільки нормативних документів, які регламентують порядок виявлення слідів люмінофору на грошах не існує, вона розяснила лише бажаний порядок проведення поміток грошей люмінофором і отримання змивів з рук за методичними рекомендаціями.

Неповнотою судового слідства прокурор вважає обставину, коли суд допитав в судовому засіданні підприємця ОСОБА_11 і не отримав з Харківської обласної податкової інспекції відповідь щодо наявності на території Харківської області інших підприємців на прізвище «Стасенко».

Також суд не дав оцінки показанням свідків ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_8, ОСОБА_9 і не прийняв їх до уваги при постановленні вироку.

Вказівкою в резолютивній частині вироку про виправдання ОСОБА_3 за недоведеністю її участі у вчиненні злочину, суд порушив вимоги КПК України, оскільки суд фактично визнав факт скоєння злочину;

- захисник ОСОБА_1 підтримуючи правильність висновків суду і вважаючи апеляцію прокурора необгрунтованою просить вирок змінити в частині підстав виправдання ОСОБА_3 з виправдання за недоведеністю участі у скоєнні злочину на виправдання у звязку з відсутністю події злочину.

Посилаючись на свідчення в судовому засіданні ОСОБА_3, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_7, який 17 жовтня 2007 року в присутності понятих знайшов 300 грн. на робочому столі лікаря, захисник вважає правильним висновок суду про процесуальні порушення що не дають підстав визнати доказом скоєння злочинів, оскільки ОСОБА_7 руками взяв гроші під медичними картками, розгорнув знайдені купюри, висвічував їх ультрафіолетовим світлом, демонстрував ці дії присутнім, після цього, не користуючись печатками провів змиви з рук ОСОБА_3 і ОСОБА_5, запакував тампони зі змивами в поліетиленові пакеті, які в подальшому були направлені для дослідження експерту.

Акцентуючи увагу на можливості перенесення слідів люмінофора з виявлених грошей на руки ОСОБА_7, а звідти - на тампони, якими провадилися змиви з рук ОСОБА_3, захисник посилається на пояснення суду експерта ОСОБА_13, про те що такі дії не відповідають методичним рекомендаціям огляду і вилучення грошей, оскільки перед проведенням змивів з рук підозрюваної її руки, а також руки ОСОБА_7 повинні були оглянуті за допомогою ультрафіолетового освітлення, ці дії повинні провадитися в гумових рукавичках.

Вважаючи, що відвідування ОСОБА_4 Гутянської АСМ 15 жовтня 2007 року мало місце, захисник вказує, що ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_3 недостовірну інформацію про роботу в ПП «Стасенко» і що необхідності в отриманні листка непрацездатності у нього не було.

Апелянт також вважає, що ОСОБА_4 без відома і без домовленості з ОСОБА_3, залишив грошові кошти в сумі 300 грн. між амбулаторними картками хворих.

Доведеним є факт, що сліди люмінофору на змивах з рук ОСОБА_3 належать співробітнику Богодухівського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_7, а також що вона будь-яких незаконних дій і інтересах ОСОБА_4 не вчиняла, завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів не вносила і не видавала завідомо неправдивий документ.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення прокурора і захисника, які підтримали і обґрунтували доводи своїх апеляцій, а також думку виправданою про законність і обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, статтею 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплено, зокрема, такі, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості, забезпечення обвинуваченому і підсудному права на захист.

У п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» міститься розяснення, що докази повинні визнаватися такими, що одержані незаконним шляхом, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено з порушенням гарантованих Конституцією прав людини і встановленого кримінально - процесуальним законодавством порядку.

Пленум Верховного Суду України у п.4 постанови від 30 травня 1997 року №7 «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина» розяснив, що згідно з ч.3 ст.62 Конституціїї України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом.

У звзку з цим суди при розгляді конкретної справи повинні перевіряти, чи були докази, якими органи попереднього слідства обґрунтовують висновок про винність особи у вчиненні злочину, одержані відповідно до норм КПК України.

Якщо буде встановлено, що ті чи інші докази були одержані незаконним шляхом, суди повинні визнавати їх недопустимими і не враховувати при обґрунтуванні обвинувачення і вироку.

Аналіз матеріалів кримінальної справи і зміст вироку свідчить про належне виконання районним судом вимог ст. ст.323-324, 327 і 334 КПК України.

Так, на підтвердження обвинувачення ОСОБА_3 в інкримінованих злочинах орган досудового слідства послався на показання свідка ОСОБА_4 про те, що 5 жовтня 2007 року під час перебування в приміщенні Гутянської амбулаторії сімейної медицини на його запит щодо можливості в майбутньому отримати лист непрацездатності, ОСОБА_3 підтвердила таку можливість, але пояснила, що така послуга буде коштувати 300 грн.

16 жовтня 2007 року про цю розмову він розповів знайомому співробітнику міліції, який порадив йому звернутися в Богодухівський РВ УМВС України в Харківській області з заявою про вимагання з нього хабара.

Вранці 17 жовтня 2007 року він написав таку заяву, належні йому 300 грн. співробітник міліції ОСОБА_7 обробив спецзасобом, після чого, приблизно об 11 годині 17 жовтня 2007 року в приміщенні Гутянської АСМ, він передав ці кошти ОСОБА_3, а присутня в кабінеті лікаря медсестра ОСОБА_5 за її вказівкою виписала йому лист непрацездатності, в якому було вказано про його захворювання в період 15-17 жовтня 2007 року.

Як встановив районний суд, ОСОБА_3 і свідок ОСОБА_5 як на стадії досудового слідства, так і в судовому засіданні неодноразово і послідовно заперечували факт отримання грошей від ОСОБА_4

Більше того, ОСОБА_3 вважає, що виявлені між лікарняними картками 300 грн. були таємно підкинуті ОСОБА_4 за вказівкою співробітників міліцію як помста, за те, що вона неодноразово, на початку 2007 року зверталася в різні інстанції з заявами про порушення санітарних норм при переробці молочної продукції в селищі Гути Богодухівського району.

З пояснень ОСОБА_3 до цих дій мали відношення деякі посадові особи Богодухівського РВ УМВС України в Харківській області.

Наведені обставини органом досудового слідства не перевірені і надані на свій захист пояснення ОСОБА_3 будь - якої оцінки не отримали. .

Сумнівними і неоднозначними є показання ОСОБА_4 щодо його місця роботи, куди за його версією він повинен був надати лист непрацездатності за 15 - 17 жовтня 2007 року.

Так, при написанні 17 жовтня 2007 року заяви про вимагання хабара (т.1 а.с.4) ОСОБА_4 вказав, що він працює в приватному підприємстві «ОСОБА_11).

Під час допиту 18 жовтня 2007 року в якості свідка в прокуратурі Богодухівського району (т.1 а.с.20-21) ОСОБА_4 вказав, що він не працює.

В судовому засіданні 11 липня 2008 року (т.2 а.с.28-45) ОСОБА_4 висунув нову версію, вказавши, що на час передачі хабара він працював на автомобільному ринку «Лоск» у приватного підприємця ОСОБА_6

Аналізуючи показання ОСОБА_4 дані ним на стадії досудового слідства і в судових засіданнях колегія суддів вважає обґрунтованим сумнів районного суду в їх достовірності щодо попередньої домовленості про дачу хабара і про перстачу цієї суми безпосередньо ОСОБА_3 виходячи з динаміки і змісту цих показань.

Так, допитаний слідчим прокуратури 18 жовтня 2007 року як свідок ( т.1 а.с 20-21). ОСОБА_4 показав, що 300 грн. він передав як хабар безпосередньо в руки ОСОБА_3

При допиті в судовому засіданні 11 липня 2008 року (т.2 а.с. 28-45) ОСОБА_4 показав, що 300 грн. він залишив на робочому столі ОСОБА_3 поклавши ці кошти під декілька медичних карт, чи брала лікар до рук ці гроші він не бачив.

Виявлення і вилучення 300 грн. з під медичних карт на робочому столі ОСОБА_3 підтверджується протоколом огляду місця події від 17 жовтня 2007 року ( т.1 а.с. 6-9)

В судовому засіданні 4 січня 2011 року ОСОБА_4 висунув нову версію дачі хабара, вказавши, що гроші він передав у руки ОСОБА_3, яка поклала медичні картки на столі (т.3 а.с. 172-178).

Наведені, взаємовиключні, непослідовні показання ОСОБА_4 не спростовують пояснення ОСОБА_3 і свідка ОСОБА_5 про те, що вони не отримували гроші від ОСОБА_4 і не бачили яким чином ці кошти потрапили на робочий стіл лікаря.

Згідно протоколу огляду місця події від 17 жовтня 2007 року (т.1 а.с. 6-9) з місця події вилучені журнал реєстрації лікарняних листків, а також медична картка ОСОБА_4

Як вбачається зі змісту ксерокопії медичної картки, вилученої за зазначених обставин, в ній є запис про огляд ОСОБА_4 15 жовтня 2007 року лікарем ОСОБА_3

Допитані в якості свідків ОСОБА_14А.( т.1 а.с. 223-228) і ОСОБА_15І.(т.2 а.с. 95-101) в судовому засіданні пояснили, що особисто бачили ОСОБА_4 15 жовтня 2007 року в приміщенні Гутянської амбулаторії сімейної медицини.

Наведені докази не узгоджуються з доводами апеляції про те, що запис в амбулаторному журналі, про перебування ОСОБА_4 15 жовтня 2007 року на прийомі у лікаря ОСОБА_3 не відповідає дійсності, оскільки амбулаторний журнал був вилучений лише в 2008 році і такий запис ОСОБА_3 могла здійснити після порушення кримінальної справи.

Оцінюючи наведене, колегія суддів констатує, що в апеляції висловлюється лише припущення про можливість внесення ОСОБА_3 такого запису в амбулаторний журнал, це припущення не містить будь - яких доказів щодо обставин і часу здійснення такого запису.

Згідно вимог ч.2 ст.327 КПК України сумнівні докази і припущення унеможливлюють постановлення обвинувального вироку, що зважаючи на наявність інших порушень КПК України правильно оцінено районним судом.

Так, районний суд грунтовно дослідив обставини написання ОСОБА_3 пояснення (т.1 а.с. 13-14) і так званої «явки з повинною» від 17 жовтня 2007року (т.1 а.с.12).

Зі змісту вказаних документів вбачається, що ОСОБА_4 17 жовтня 2007 року пообіцяв ОСОБА_3 грошову винагороду за видачу йому листка непрацездатності за період 15-17 жовтня 2007 року.

Наведені свідчення не підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_5, яка як медична сестра перебувала 17 жовтня 2007 року в кабінеті ОСОБА_3, а також показаннями самого ОСОБА_4 про те, що про хабар 17 жовтня 2007 року він з ОСОБА_3 не розмовляв, оскільки така домовленість ніби то мала місце 5 жовтня 2007 року.

В подальшому, при проведенні досудового слідства і в судовому засіданні ОСОБА_16 відмовилася від достовірності інформації, викладеної в наведених документах, пояснивши, що 17 жовтня 2007 року під час її перебування в Богодухівському РВ ГУМВС України в Харківській області їй повідомили про смерть її матері, що зумовило значне емоцій і психологічне потрясіння і відповідно викладення в наведених документах інформації, яка не відповідає дійсності.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 65 КПК України пояснення особи, підозрюваної у скоєнні злочину не є доказом у кримінальній справі.

Згідно ст. 96 КПК України явка з повинною - це добровільне усне чи письмове повідомлення заявника про скоєний ним злочин, яке відповідно до ст.94 КПК України є приводом для порушення кримінальної справи.

Проте, у переліку доказів, наведених у ч.2 ст. 65 КПК України ні протокол явки з повинною, ні заява про неї не вказані.

У поєднанні з подальшою відмовою ОСОБА_3 від цих пояснень, як суд, так і орган досудового слідства не мали процесуальних прав оцінювати наведені документи в якості доказів її винності в інкримінованих злочинах.

Доводи апеляції щодо неналежної оцінки судом «явки з повинною» ОСОБА_3 і її пояснення колегія суддів з наведених підстав вважає необгрунтованими і процесуально помилковими.

За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» коли для вирішення певних питань при провадженні в справі потрібні наукові, технічні або інші спеціальні знання, відповідно до ст.75 КПК України призначається експертиза.

Висновок експерта має доказове значення лише тоді, коли він є мотивованим, грунтується на належно отриманих доказах і підлягає оцінці разом з іншими доказами по справі.

Висновок органу досудового слідства про винність ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованих їй злочинів, поряд з іншими доказами грунтується на висновку судово-хімічної експертиза № 163 від 6 листопада 2007 року (т.1 а.с. 31-33), згідно якого на тампоні зі змивами з правої руки ОСОБА_3 маються нашарування люмінесцентної речовини, які мають загальну родову належність з люмінесцентною речовиною, встановленою на грошових купюрах вилучених при огляді місця події.

Районний суд висловив сумнів у можливості визнання висновку експертизи допустимим доказом, пославшись при цьому на порушення вимог КПК України при процедурі відібрання зразків для експертного дослідження.

Зокрема, суд визнав встановленим факт, який не оскаржується в апеляціях і підтверджується матеріалами кримінальної справи, що співробітник Богодухівському РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_7 зранку 17 жовтня 2007 року в приміщенні Богодухівського райвідділу внутрішніх справ обробив люмінофором грошові купюри, передав їх ОСОБА_4, який заніс їх в службовий кабінет ОСОБА_3, де вони були знайдені і вилучені.

Встановлення і вилучення 300 грн., на яких при освітленні їх ультрафіолетовими променями безпосередньо ОСОБА_7 було видно напис «хабар», підтверджується вищенаведеним протоколом огляду місця події від 17 жовтня 2007 року.

Також, вказаним протоколом підтверджується, що ОСОБА_7за допомогою ватних тампонів проведено змиви з рук присутніх в кабінеті ОСОБА_3 і ОСОБА_5, після чого, зроблені змиви в присутності понятих помістили в поліетиленові пакети, на які прикріпили паперові бірки.

Посилаючись на показання ОСОБА_3 і свідка ОСОБА_5В.( т.З а.с.44-45, 46-50) суд визнав доведеним, що не хто інший, а саме ОСОБА_7 знайшов під медичними картками грошові купюри, розгорнув їх, освітив гроші ультрафіолетовими променями, показав понятим наявний на купюрах напис «хабар», після чого в присутності понятих, не користуючись перчатками зробив змиви з рук ОСОБА_3 і ОСОБА_5

Аналогічні показання в судовому засіданні дав свідок ОСОБА_8В.( т.2 а.с.50-52).

Свідок ОСОБА_7 не заперечував виконання ним вищезазначених дій з грошима, підтвердив, що саме він, попередньо вимив руки водою і не користуючись перчатками, зробив змиви з рук ОСОБА_3 і ОСОБА_5 ( т.1 а.с.209-214).

Висновком № 3368 від 7 травня 2008 року спеціаліста лабораторії судових, фізичних і хімічних досліджень Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ( т.2 а.с.83-84) підтверджується, що для видалення люмінофора, основу якого складає цинк, недостатньо промити руки водою, необхідно застосовувати миючі засоби.

Протоколом допиту в судовому засіданні експерта ОСОБА_17 ( т.4 а. с.16-18) підтверджується висновок суду, що при виконанні змивів з рук підозрюваної особи необхідно дотримуватися методичних рекомендацій, які передбачають перед виконанням цієї дії опромінення ультрафіолетовим світлом рук, перчаток, тампонів як підозрюваної особи, так і особи, що провадить вказані дії, а після цього - проведення змивів з рук в умовах, які забезпечують неможливість перенесення слідів люмінофора від різних осіб.

Колегія суддів вважає, що наведеним переліком доказів спростовуються доводи апеляції щодо неналежної оцінки судом обставин відібрання змивів з рук ОСОБА_3 і неправильної оцінки висновку судово - хімічної експертиза № 163 від 6 листопада 2007 року.

З протоколу огляду місяця події (т.1 а.с. 6-9) за участю понятих ОСОБА_8 і ОСОБА_18 вбачається, що тампони зі змивами з рук ОСОБА_3 і ОСОБА_5були запаковані в поліетиленові пакети, на які прикріплені бірки.

Протокол цієї слідчої дії підписаний вказаними понятими, слідчим, а також ОСОБА_3 і ОСОБА_5

Дані про те, хто підписував паперові бірки в протоколі огляду місця події відсутні.

Показаннями понятих ОСОБА_8 і ОСОБА_18, допитаних на стадії досудового слідства в якості свідків про обставини огляду місця подіі (т.1 а.с. 47, 55-56) підтверджується, що бірки з тампонами були підписані ними, слідчим, а також ОСОБА_3 і ОСОБА_5

В судовому засіданні наведені обставини також підтвердили ОСОБА_3 і свідок ОСОБА_5 ( т.1 а.с. 168-169, т.2 а.с. 222).

Зі змісту судово - хімічної експертиза № 163 від 6 листопада 2007 року (т.1 а.с. 32-33) вбачається, що на дослідження експерту надійшли 6 прозорих полімерних пакетів, перемотаних ниткою, кінці якої склеєні паперовими бірками з пояснювальним текстом, і підписами слідчого прокуратури Богодухівського району Іванціва, а також понятих ОСОБА_8 і ОСОБА_18

Даючи оцінку наведеним фактам колегія суддів вважає обґрунтованими сумніви захисника ОСОБА_1, щодо допустимості висновку експерта в якості доказу винності ОСОБА_3, оскільки експерт досліджував матеріали, процесуальне закріплення яких підтверджено трьома підписами, в той же час, згідно показань вищенаведених свідків і ОСОБА_3 паперові бірки підписували також ОСОБА_3 і свідок ОСОБА_5

Оскільки фактичні дані, які стали підставою для порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_3 здобуті з грубими порушеннями вимог кримінально-процесуального законодавства і виправити їх за сплином часу неможливо,колегія суддів вважає правильним вирок суду щодо виправдання підсудної за недоведеністю її участі у скоєнні зазначених злочинів.

Неоднозначні і взаємовиключні пояснення свідка ОСОБА_4 про обставини, за яких 300 грн. Лишилися на робочому столі ОСОБА_3, її покази про непричетність до отримання цієї суми, наявні процесуальні порушення при отриманні змивів з її рук, а також наведені протиріччя, щодо оформлення матеріалів для проведення експертизи в своїй сукупності не дають підстав вважати беззаперечним факт отримання ОСОБА_3 300 грн. в якості хабара.

Виправдання ОСОБА_3 з наведених підстав в повній мірі узгоджується зі змістом ч.3 ст.62 Конституції України, згідно якої обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що по справі відсутні беззаперечні і безспірні докази скоєння ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України, колегія суддів погоджується з висновком суду і щодо підстав її виправдання за ч.1 ст. 366 КК Україні.

Доводи апеляції щодо необхідності скасування вироку з процесуальних підстав, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки по справі не встановлено підстав, передбачених ст.367 КПК України.

З урахуванням наведеного апеляція прокурора задоволенню не підлягає.

Підставою виправдання ОСОБА_3 суд визнав недоведеність її участі у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 366 і ч. 1 ст. 368 КК України.

Виходячи з вимог ч.4 ст. 327 КПК України суд також може постановити виправдувальний вирок у випадку відсутності події злочину, відсутності складу злочину в діях особи.

Колегія суддів, погоджуючись з таким висновком вважає, що по справі відсутня необхідна кількість доказів, для визнання її винною за ч.1 ст. 366 і ч. 1 ст. 368 КК України.

Враховуючи наведене апеляція захисника також не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 362, 365, 366 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 16 листопада 2011 року щодо ОСОБА_3 залишити без зміни, а апеляції помічника прокурора Богодухівського району Харківської області і захисника ОСОБА_2 - без задоволення.

Головуючий:

Судді: