У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.01.2016 р. м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород матеріали справи за скаргою ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_4 від 10.06.2015 р. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальних провадженнях № 0000345 від 12.03.2014 р., № 0001646 від 24.12.2014 р. та № 0000076 від 13.01.2015 р.,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із скаргою на постанову слідчого СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_4 від 10.06.2015 р. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальних провадженнях № 0000345 від 12.03.2014 р., № 0001646 від 24.12.2014 р. та № 0000076 від 13.01.2015 р.

Скаргу мотивує тим, що 04.12.2015 р. вона отримала рекомендований лист з постановою слідчого СВ Ужгородського РВ УВМС України в Закарпатській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні її, ОСОБА_5 , потерпілою у кримінальному провадженні № 0000345 від 12.03.2014 р. за ч. 1 ст. 194 України, що було відкрите за її повідомленням про злочин. Вона повідомляла органи прокуратури про масове знищення зелених насаджень у м. Чоп протягом 2014-2015 років чотири рази. Кожен раз за її повідомленням про злочин відкривалося кримінальне провадження, а саме: № 00001345 від 12.03.2014 р. за ч. 1 ст. 194 КК України; № 0001646 від 24.12.2014 р. за ч. 1 ст. 356 КК України; № 0000076 від 13.01.2014 р. за ч. 1 ст. 366 КК України; № 0000052 від 05.03.2015 р. за ч. 1 ст. 364 КК України. Вважає, що винесена слідчим ОСОБА_4 10.06.2015 р. постанова про відмову у визнанні потерпілої є незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Слідчий винесла одну постанову про відмову у визнанні її потерпілої по трьом різним кримінальним провадженням, натомість зобов`язана була винести окремі постанови про відмову по кожному окремому принадженні та обґрунтувати кожну з них. Слідчий не обґрунтовано відмову у визнанні її потерпілою у постанові по кожній зі справ за № 0001646, № 0000076, № 0000345. Слідчим неправомірно та безпідставно спростовано факт завдання їй будь-якої шкоди від масової вирубки зелених насаджень, які через халатність та недбалість Чопської влади не охоронювалися та знищувалися, чим суттєво погіршили екологічну ситуацію в м. Чопі, на яку вона має право згідно Конституції України. В той же час у матеріалах справи знаходяться висновки екологів про суму збитків заподіяних громаді міста Чоп. Слідчим ОСОБА_6 не було допитано її по кожному кримінальному провадженню окремо та не надано оцінку актам екологічної інспекції, у яких зазначена сума збитків громаді більше 130000 гри. Як член громади, якій нанесено збитки, вона має право на визнання її потерпілою по всіх вказаних справах.
Під час судового розгляду скаржник ОСОБА_5 підтримала скаргу з викладених у ній обставин, просила її задовольнити.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечили.
Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим, особою якій відмовлено у визнанні потерпілою.
В судовому засіданні встановлено, що 20.05.2015 р. до СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області надійшла письмова заява ОСОБА_5 про визнання її потерпілою у кримінальних провадженнях № 0000345 від 12.03.2014 р. за ст. 194 ч. 1 КК України, № 0001646 від 24.12.2014 р. за ст. 356 КК України та № 0000076 від 13.01.2015 р. за ст. 366 ч. 1 КК України.

10.06.2015 р. слідчий СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_4 винесла постанову про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000345 від 12.03.2014 р., № 0001646 від 24.12.2014 р. та № 0000076 від 13.01.2015 р.

Згідно ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
З огляду на положення КПК України слід дійти висновку про те, що органом досудового розслідування повинно бути вирішено питання щодо участі заявника у кримінальному провадженні після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, оскільки на це вказує ч. 5 ст. 55 КПК України.
Основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Встановлено, що постановою слідчого СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_4 від 27.05.2015 р. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001646 від 24.12.2014 р., яке приєднано до матеріалів кримінального провадження № 0000345 закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Іншою постановою слідчого СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_4 від 27.05.2015 р. закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000076 від 14.01.2015 р., у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 ч. 1 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Наслідками закриття кримінального провадження є припинення всієї процесуальної діяльності по справі, та неможливість продовження процесуальних дій до скасування постанови про закриття кримінального провадження у встановленому КПК порядку.

Натомість, оскаржувану постанову слідчим було винесено 10.06.2015 р., тобто після винесення постанов про закриття вказаних кримінальних проваджень 27.05.2015 р.

Відповідно до приписів ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Всупереч вимог ст. 9 КПК України слідчий ОСОБА_4 всебічно, повно і неупереджено не дослідила обставин кримінального провадження та не перевірила факти, викладені у заяві ОСОБА_5 та відмовила у визнанні ОСОБА_5 потерпілою одночасно у трьох кримінальних провадженнях.

З огляду на викладене оскаржувана постанова слідчого не відповідає вимогам закону, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
За наведених обставин слідчий суддя приходить до висновку, що скарга є підставною і підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_4 від 10.06.2015 р. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальних провадженнях № 0000345 від 12.03.2014 р., № 0001646 від 24.12.2014 р. та № 0000076 від 13.01.2015 р. задовольнити.

Постанову слідчого СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_4 від 10.06.2015 р. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальних провадженнях № 0000345 від 12.03.2014 р., № 0001646 від 24.12.2014 р. та № 0000076 від 13.01.2015 р. скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1