Справа № 140/2204/15-к
Провадження №11-кп/772/43/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2016 рокум. Вінниця

Апеляційній суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянув «14» грудня 2015 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000439 від 07.07.2015 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 ,
народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , громадянина України,
в силу ст. 89 КК України
раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_6
захисника адвоката: ОСОБА_8

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від «30» вересня 2015 року, -

В с т а н о в и в :
Вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 30 вересня 2015 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки.
Вирішена доля речових доказів.

Судом встановлено, що 06.07.2015 року близько 18 год.00 хв. ОСОБА_6 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, шляхом застосування сили потягнув за дверну ручку, пошкодив замикаючий механізм та відчинив таким чином двері через які проник до приміщення горища кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване по АДРЕСА_2 та належить ПП « ОСОБА_10 », звідки вирішив таємно викрасти чуже майно, що належить ПП « ОСОБА_10 »
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану із проникненням у приміщення ОСОБА_6 , діючи умисно, протиправно, з корисливих спонукань, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом перерізання електричних кабелів живлення та викручування гвинтів кріплення намагався викрасти електромотор «Асинхронний» типу АИРМ100S4Y2 потужністю 3,0 кW українського виробництва, вартість якого становить 2206 грн., 50 коп., електромотор «Асинхронний» типу 4 АА1006Y3 потужністю 2,2 кВт, виробництва СССР вартістю 1619 грн., 20 коп., електромотор «Асинхронний» типу AИРМ100S4Y3потужністю 5,5 kW вартістю 2945 грн., 25 коп., дециметрову антену вартістю 103 грн., 56 коп., двохжильний електричний кабель січенням 2,5 мм., довжиною 50 м., вартістю 5 грн., 50 коп., за 1 м., на суму 275 грн.
В подальшому ОСОБА_6 з причин, що не залежали від його волі,не довів злочин до кінця та не виконав усі дії, які вважав необхідними, оскільки був зупинений ОСОБА_11 .

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , ставить питання про скасування вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 30.09.2015 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання, в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК Україниу виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнивши ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком три роки, поклавши відповідно до п.п. 2,3, ст. 76 КК України на засудженого обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання.
В решті вирок суду залишити без змін.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого та в його інтересах адвоката ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, міркування прокурора про незаконність вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , та часткове підтримання апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, які були дослідженні судом першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає до частково задоволення.
Суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 в незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна ( крадіжку), поєднану із проникненням у приміщення - є обґрунтованими.
Кваліфікація дій за ч. 3 ст. 15 ч.3 ст. 185 К України є правильною та не оспарюється в апеляційній скарзі прокурора.
Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 розглядалось відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, тому суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались.

В судовому засіданні судом першої інстанції було з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини та розмір цивільного позову в апеляційному порядку.
Разом з тим, вирок Немирівського районного суду Вінницької області щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло до невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до статтей 75 - 79, 104 Кримінального кодексу України, у резолютивній частині вироку зазначаються тривалість іспитового строку, обов`язки, покладені на засудженого, а також трудовий колектив або особа, на які, за їх згодою або на їх прохання, суд покладає обов`язок щодо нагляду за засудженим і проведення з ним виховної роботи.
Однак, відповідно вироку, як вірно зазначено в апеляційній скарзі прокурора , при призначенні обвинуваченому покарання, суд, у порушення вимог ч. 4 ст. 374 КПК України та ч. 3 ст. 75 КК України, ніяких обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, на ОСОБА_6 не поклав, хоча це є одним з обов`язкових елементів, які визначають основний зміст випробування, а неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, відповідно до ст. 413 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.
Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 76 КК України контроль за поведінкою засуджених, яких звільнено від відбування покарання з випробуванням, здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого.
Також, поза увагою суду залишились роз`яснення п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003, а саме те, що, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та не поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, суд унеможливив здійснення органами виконання покарань належного контролю за його подальшою поведінкою.

Таким чином, суд першої інстанції не застосовував ст.ст.75, 76 КК України, тобто закон, який підлягав застосуванню, що відповідно вимог до п.4. ч. 1 ст.409, п.1. ч.1 ст.413 КПК України тягне за собою скасування судового рішення.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 414, 418 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 - задовольнити частково.
Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 30 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 , - скасувати в частині призначеного покарання.
Вважати засудженим ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 15 ч.3ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки.
Відповідно до п.п. 2,3 ст.76 КК України на засудженого ОСОБА_6 покласти ряд обов`язків:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;
В решті вирок суду залишити без змін.
На вирок суду може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
Згідно з оригіналом: