02.11.2015
Справа №642/9092/15-к
Провадження № 1кс/642/2761/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 р. Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого СВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова в залі суду клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене з прокурором прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 , яке винесене у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000737 від 25.03.2014 р. за ст.190 ч.1 КК України, про накладання арешту на частку квартири, -

ВСТАНОВИВ:
30 жовтня 2015 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернулася слідчий СВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_3 з клопотанням, в якому просила накласти арешт на 46/100 ч. кВ. АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 на праві власності згідно договору міни від 09.03.2010 р., шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію, здійснювати його відчуження.

У клопотання зазначено наступне.

Слідчим відділом ХМУ ГУМВС України в Харківській області проводиться досудове розслідування, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000737 від 25.03.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, - заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), за зверненням ОСОБА_6 про те, що невстановлена особа шляхом зловживання довірою змусила її підписати у приватного нотаріуса за адресою6 м. Харків, вул. Кірова, 6 договір міни її квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_6 пояснила, що наприкінці 2009 року її донька ОСОБА_7 познайомила її з ОСОБА_8 . В березні 2010 року ОСОБА_7 побачила договір міни від 09.03.2015, згідно якого їх квартира переходить у власність ОСОБА_5 , а родина ОСОБА_9 отримує замість квартири металеву конструкцію гаражу з доплатою у сумі 127 700 грн., при цьому договір міни посвідчений підписом від імені ОСОБА_6 , її доньки ОСОБА_7 та ОСОБА_5 . ОСОБА_6 зазначила, що не пам`ятає, щоб підписувала даний договір, посилалась на те, що після приступів епілепсії, на яку вона страждає з 1995 року в неї бувають помутніння розуму, вона не може керувати своїми діями, та віддавати звіт подіям. В 2013 році до родини ОСОБА_9 прийшов чоловік, який назвався представником нових власником квартири та вимагав повернути грошові кошти у сумі 127 700 грн. В вересні 2013 року виконавча служба виселила родину ОСОБА_9 із їх квартири на підставі судового рішення, але в подальшому дане рішення було відмінено.

До матеріалів кримінального провадження долучені копії медичної документації, згідно якої ОСОБА_6 тривалий час страждає на захворювання - епілепсію.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_7 пояснила, що у 2005 році вона познайомилась з ОСОБА_8 , який, згідно його слів, оказував юридичні послуги. В 2010 році ОСОБА_7 звернулась до ОСОБА_8 з проханням допомогти взяти кредит, зокрема, під заставу квартири. На що ОСОБА_8 запропонував їй підшукати інвестора, який дасть грошей під заставу квартири. У лютому 2010 року ОСОБА_8 прийшов до ОСОБА_9 разом із чоловіком на ім`я ОСОБА_10 (нібито юрист від інвестора) та ще трьома чоловіками, які оглянули квартиру. 05.03.2010 ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 зустрілись в БТІ, де ОСОБА_10 самостійно, без участі ОСОБА_9 та їх письмових заяв отримав необхідні документи, після чого вони поїхали до приватного нотаріуса ОСОБА_12 , якого порекомендував один з чоловіків, які супроводжували ОСОБА_9 . У нотаріуса за адресою: м. Харків, вул. Кірова, 6, ОСОБА_9 оформили договір про поділ нерухомого майна між собою. 09.03.2010 ОСОБА_7 , ОСОБА_6 приїхали до того ж нотаріуса, де також були присутні ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та батьки останнього. ОСОБА_8 та ОСОБА_10 переконали ОСОБА_7 про те, що необхідно укласти договір міни, а не кредиту, у зв`язку з тим, що на це вийде менш часу та затрат, а фактично це буде договір кредиту. Згідно усної домовленості після підписання договору ОСОБА_7 повинні бути передані гроші у сумі 10 000 доларів США. Циганкові, повіривши ОСОБА_14 , уклали з ОСОБА_15 договір міни, згідно якого сім`я ОСОБА_9 передає у власність свої частки у квартирі, а взамін отримує металеву конструкцію гаражу з доплатою в сумі 127 700 грн. Після підписання договору ОСОБА_10 у присутності учасників угоди передав ОСОБА_7 гроші у сумі 6300 доларів США, пояснивши, що він вирахував із загальної суми затрати на БТІ, нотаріуса, розрахунок за підпис ОСОБА_16 . Після чого ОСОБА_8 переконав ОСОБА_7 , що гроші повинні знаходитись у нього, тому що він їх вкладе в оформлення кафе, в якому остання буде здійснювати підприємницьку діяльність, та запевнив її що наступного дня він напише їй розписку про передачу грошових коштів, після чого передала ОСОБА_8 5 300 доларів США. Але в подальшому ОСОБА_8 свої зобов`язання не виконав та грошові кошти не повернув. На даний час проходять судові тяжби з приводу визнання договору міни не дійсним.

До матеріалів провадження долучена копія договору про поділ нерухомого майна (частини квартири спільного заселення) від 05.03.2010 р., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_12 за реєстровим № 683. Згідно даного договору ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , ОСОБА_7 домовилися про поділ 69/100 частин квартири спільного заселення за адресою: АДРЕСА_2 , та вважають, що їхні частки спільної власності на вказану частину квартири є рівними. При цьому у верхньому абзаці цього договору адреса квартири, співвласниками якої є ОСОБА_9 , зазначено: АДРЕСА_3 .

Крім того, до матеріалів провадження долучена копія договору міни від 09.03.2010 р., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_12 за реєстровим №709. Згідно даного договору ОСОБА_6 , ОСОБА_7 відчужують ОСОБА_5 свої частки у квартирі АДРЕСА_1 у долях АДРЕСА_4 та АДРЕСА_4 відповідно, а ОСОБА_5 відчужує ОСОБА_6 та ОСОБА_7 металеву конструкцію гаражу, документи на який не збереглись, з доплатою 127700 грн.

При цьому встановлено, що металева конструкція гаражу родині ОСОБА_9 не передавалась.

Згідно інформації Реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.04.2014, згідно якої 46/100 частки квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 на праві власності згідно договору міни від 09.03.2010.

В обґрунтування клопотання, орган досудового розслідування вважає, що є підстави для задоволення клопотання про накладення арешту на частку квартири АДРЕСА_1 у розмірі 46/100, які згідно інформації Реєстру прав власності на нерухоме майно належать ОСОБА_5 на праві власності за договором міни від 09.03.2010, який оспорюється потерпілими, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди, стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, тому що вважаю, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання рішень суду в частині забезпечення цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути відчужене та є предметом скоєного злочину, що набута внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також те, що необхідно виключити можливість протиправно розпорядитись вказаним об`єктом нерухомості, та повернути право власності законним володільцям.
У судове засідання слідчий ОСОБА_3 з`явилася.

Власниця частини квартири ОСОБА_5 до суду не прибула.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 не прибула у судове засідання суд, керуючись ст.172 КПК України, вирішив розглянути клопотання за її відсутністю

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримала.

Вислухавши слідчого, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ст.167 КПК України. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову за клопотання прокурора, цивільного позивача може бути вирішене питання про накладання арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Судом встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення за ст.190 ч.1 КК України внесені до ЄРДР ще 25.03.2014 р., але підозра у вчиненні даного злочину до теперішнього часу нікому не пред`явлена. Тобто докази про те, що майно ( частина квартири) набуто в результаті вчинення кримінального правопорушення відсутні. Цивільний позов у справі не заявлений.

На підставі викладеного суд вважає, що відсутня достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, а також відсутні правові підстави для арешту майна, а тому відмовляє у задоволенні клопотання слідчого.

Керуючись ст. ст.170, 172-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_3 про накладання арешту на 46/100 ч. квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 на праві власності згідно договору міни від 09.03.2010 р., шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1