Справа №1412/5661/12 21.10.2015 21.10.2015 21.10.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/452/15 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1 Категорія: ч.2 ст.467 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 жовтня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальної справи за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 5 травня 2015 року, якою заяву ОСОБА_6 , засудженої вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 4 березня 2013 року за ч.4 ст.186, ч.ч.1,2,3 ст.190, ст.70 КК України на 7 років позбавлення волі, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - залишено без задоволення.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
засуджена ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_8 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги засудженої.
Просить ухвалу скасувати та відкрити провадження за нововиявленими обставинами за ч.4 ст.186, ч.3 ст.190 КК України.
Короткий зміст рішення суду 1-й інстанції.
У задоволенні клопотання засудженої про перегляд вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 4 березня 2013 року за нововиявленими обставинами відмовлено.
Узагальнені доводи апеляційної скарги засудженої.
Вважає себе невинуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.186, ч.3 ст.190 КК України.
Зазначає про зникнення з матеріалів кримінальної справи:
- акту вилучення її мобільного телефону, інформація з якого є одним із доказів її (засудженої) невинуватості;
- сім-карти телефону ОСОБА_9 .
Також вказує, що багато документів у справі не мають дати та сфальсифіковані слідчим відділом Заводського РВ ММУ.
Прокурор Заводського району ОСОБА_10 відмовив у допиті слідчих ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , яких вона (засуджена) заявляла, як свідків.
Суд не звернув уваги на те, що ОСОБА_14 і ОСОБА_15 змінювали свої пояснення, а також звинувачували працівників Заводського РО у фальсифікації доказів.
Дружина ОСОБА_9 була оголошена в розшук, кримінальна справа щодо неї не розглядалась, хоча вона була допитана судом, як свідок. Отже суд проігнорував, що вона була співучасником, про що вказувала і потерпіла ОСОБА_16 .
Суд також проігнорував докази її (засудженої) невинуватості за ч.4 ст.186 КК України, надані захисником ОСОБА_17 , а перед дебатами взагалі примусив останнього відмовитись від її захисту.
Також не погоджується із призначеним покаранням.
Встановлені судом 1-ї інстанції обставини.
ОСОБА_6 звернулась із заявою до суду про перегляд вироку від 04.03.2013 р. за нововиявленими обставинами, якими вона вважає:
- зникнення з матеріалів кримінальної справи акту вилучення належного їй телефону «Nokia», який є єдиним доказом її непричетності до злочину за ч.4 ст.186 КК України;
- порушення її права на захист;
- непритягнення до кримінальної відповідальності дружини засудженого ОСОБА_9 - свідка ОСОБА_18 .
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд зазначив, що всі вказані засудженою обставини були предметом дослідження під час судового розгляду судом 1-ї інстанції (вирок від 04.03.2013 р.) та апеляційним судом - ухвала від 30.05.2013 р., якою визнано, що досудовим слідством і судом не допущено істотних порушень матеріального та процесуального закону, які б давали підстави для зміни чи скасування вироку, а також перевірялись і доводи обвинуваченої та її захисника стосовно причетності ОСОБА_18 до злочину.
Встановлено також відсутність порушення права на захист, оскільки під час судового розгляду в обвинуваченої були два захисники - ОСОБА_19 і ОСОБА_20 .
За такого, суд визнав, що обставини, на які ОСОБА_6 посилається у своїй заяві, не є нововиявленими.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, пояснення засудженої та її захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення оскаржуваної ухвали без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.
Відповідно до ч.2 ст.459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; 5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Проте, засудженою ОСОБА_6 у заяві про перегляд постановленого щодо неї вироку не наведено жодних підстав, передбачених вищезазначеною правовою нормою, з яких вирок підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.
Фактично ОСОБА_6 , як у заяві до районного суду, так і в апеляційній скарзі зазначає про свою невинуватість та оспорює правильність і законність постановлених щодо неї судових рішень - обвинувального вироку та ухвали апеляційного суду, якою цей вирок залишено без зміни.
Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду 1-ї інстанції про відсутність нововиявлених обставин, а тому і підстав для перегляду з цього приводу вироку від 04.03.2013 р.
Суд апеляційної інстанції також звертає увагу, що у скарзі ОСОБА_6 не наводить доводів щодо неправильності оскаржуваної нею ухвали, а викладає обставини стосовно інкримінованого їй обвинувачення, визнаного вироком суду доведеним.
Тому доводи апелянта про невинуватість у вчиненні злочинів, за які її засуджено, не підлягають перевірці у сенсі положень ч.1 ст.459 КПК України.
Твердження про безпідставність непритягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_18 , як співучасника злочину, спростовані вище зазначеною ухвалою апеляційного суду від 30.05.2013 р., де визнано, що будь-які данні причетності до злочину (ч.4 ст.186 КК України) ОСОБА_18 в матеріалах справи відсутні.
Це рішення у встановленому порядку до теперішнього часу не скасоване.
Крім того, апелянтом не зазначено, яким чином вирішення питання щодо ОСОБА_18 може вплинути на винуватість самої засудженої та законність постановленого відносно неї вироку.
Доводи про примус з боку суду до відмови захисника ОСОБА_21 перед дебатами від участі у судовому розгляді, окрім них самих, належними доказами не підтверджені.
ОСОБА_19 дійсно не приймав участі у судових дебатах, як і в попередніх судових засіданнях, окрім першого, але із змісту протоколу судового засідання не вбачається, що ОСОБА_6 заперечувала проти цього, оскільки в неї був інший захисник - адвокат ОСОБА_20 , який здійснював її захист і під час проведення судових дебатів.
Також, відповідно до ч.3 ст.459 КПК України, обставини зловживання суду під час кримінального провадження (про що фактично вказує апелянт) повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку - підтверджені матеріалами розслідування.
Однак, таких документів ОСОБА_6 ні районному, ні апеляційному суду не надала.
Аналогічно не підтверджені і доводи апелянта про зловживання, нібито допущені прокурором та слідчим.
Посилання в апеляції на відсутність в матеріалах справи акту вилучення мобільного телефону засудженої, як на нововиявлену обставину, останньою не являється, оскільки засудженою не надано доказів на підтвердження як такого зникнення акту, так і взагалі, що він складався уповноваженою особою.
В описах документів, що знаходяться у кримінальній справі № 11030556, складених слідчим перед направленням її до суду, вказаний апелянтом акт не значиться.
Це спростовує твердження апелянта, що акт зник після судового розгляду.
Крім того, зазначена постанова досліджувалась судом, про що свідчить запис у протоколі судового засідання (т.3; а.с. 127).
Надалі ці гроші, що фактично належали ОСОБА_15 , були повернуті їй за належністю вироком суду відповідно до положень ст.81 КПК України (1960 р.)
Що стосується зникнення сім-карти засудженого ОСОБА_9 , ці апеляційні доводи взагалі не стосуються суті оскаржуваної ухвали.
Посилання на ігнорування судом доказів невинуватості за ч.4 ст.186 КК України, зміну пояснень ОСОБА_14 та ОСОБА_15 є несуттєвими, оскільки ці обставини двічі перевірялись судами, їм надано належну оцінку, постановлені відносно ОСОБА_22 рішення на даний час є чинними.
Щодо неправильності (суворості) призначеного покарання, то це питання при апеляційному розгляді відмови у перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами не є предметом такого розгляду.
За такого, всі апеляційні доводи засудженої є не прийнятними, тому підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду з огляду на її незаконність відсутні.
Керуючись ст.ст.466,467 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 5 травня 2015 року про залишення без задоволення заяви ОСОБА_6 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 4 березня 2013 року - без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженою ОСОБА_6 - у той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Головуючий

Судді: