Номер провадження: 11-кп/785/1361/15
Номер справи місцевого суду: 499/1079/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляцію прокурора на ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 21.08.2015 року, якою повернено обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків, відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області 21 серпня 2015 року повернуто прокурору обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Своє рішення суд мотивував тим, що обвинувачення має бути конкретним із зазначенням часу, місця та інших обставин вчинення злочину, а, крім того, обвинувальний акт відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України має містити формулювання обвинувачення, оскільки обвинувачена особа має право знати в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого обвинувачення, однак в обвинувальному акті, що надійшов до суду, не вказано конкретні дії кожного з обвинувачених, а також відсутнє саме формулювання обвинувачення.

В апеляції прокурор вважає, що твердження суду про невідповідність обвинувального акту вимогам закону не відповідає дійсності та необґрунтоване, оскільки права підозрюваних під час досудового розслідування порушені не були, їм, зокрема, було запропоновано послуги захисника. Посилання суду на відсутність у обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, даних про конкретні дії обвинувачених та наявність підстав для повернення обвинувального акту вважає надуманими та безпідставними. На думку прокурора, вказані обставини можуть бути з`ясовані на відповідній стадії судового розгляду в порядку ст. 349 КПК України, у зв`язку з чим, просить ухвалу суду скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, прокурора та потерпілу про залишення апеляції без задоволення, вивчивши судові матеріали і доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції прокурора з наступних підстав.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до вимог ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Згідно положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті п.п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу вагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (справа «Камасінскі проти Австрії» рішення від 19.12.1989 року). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», рішення від 25.07.2000 року у справі «Матточіа проти Італії», рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та ін. проти Австрії».

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001 року у справі «Даллос проти Угорщини». Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції ( зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», а також «Даллос проти Угорщини»).

Однак, як вбачається з обвинувального акту відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в ньому викладені лише обставини, які встановлені слідчим за результатами досудового розслідування та дана правова кваліфікація кримінального правопорушення, однак в ньому відсутнє формулювання обвинувачення.

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність повернення обвинувального акту прокурору для усунення виявлених недоліків.

Доводи апеляції прокурора про те, що в ході досудового розслідування підозрюваним було запропоновано послуги захисника, жодним чином не звільняє слідчого, прокурора навести в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, що, як зазначено вище, відповідно до ст. 291 КПК України та норм міжнародного права є обов`язковим.

За таких обставин підстави для задоволення апеляції і скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 21.08.2015 року, якою повернено обвинувальний акт прокурору відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 125 КК України без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду ОСОБА_2

Одеської області

ОСОБА_3

ОСОБА_4