Справа № 694/592/15-к Провадження №1-кп/694/64/15
В и р о к
Іменем України
24.11.2015 року м.Звенигородка
Звенигородський районний суд,Черкаської області
в складі:головуючої судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уроженця
м.Ватутіне,Черкаської області,зареєстрованого за адресою
АДРЕСА_1 ,проживаючого
за адресою АДРЕСА_1 ,
українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого,одруженого,
маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей,військовозобов`язаного,
раніше не судимого
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст.171 ч.1,125 ч.1 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_6 15 грудня 2014 року близько 17.10 год.,діючи умисно,з метою залякування редактора районної газети «Шевченків край» ОСОБА_7 за опубліковану ним в газеті «Шевченків край» статтю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » про волонтерську діяльність жителів м.Звенигородка,зателефонував на мобільний телефон до ОСОБА_7 ,який на той час знаходився на робочому місці-в редакції газети «Шевченків край»,що по пр-ту Шевченка,63 м.Звенигородка,Черкаської області та під час розмови,виражаючись нецензурною лайкою,висловлював погрози ОСОБА_7 ,як редактору газети,фізичною розправою за зміст опублікованої ним статті «Герої нашого часу» та вимагав,щоб ОСОБА_7 щотижня приходив до приміщення «самооборони Звенигородщини»,де писав матеріали для опублікування в газеті лише про діяльність «самооборони»,зміст яких погоджував з останніми.Після цього, ОСОБА_6 ,продовжуючи свої дії,об`єднані єдиним злочинним наміром,взявши із собою дерев`яний брусок,умисно,з метою залякування редактора районної газети «Шевченків край» ОСОБА_7 та перешкоджання законній професійній діяльності його,як журналіста,зайшов до його службового кабінету,що в приміщенні районної газети «Шевченків край»,де умисно двічі наніс йому удари дерев`яним бруском,чим спричинив останньому тілесні ушкодження,після чого з місця вчинення злочину зник.
Він же,15 грудня 2014 року близько 17.25 год. перебуваючи в службовому кабінеті редактора районної газети «Шевченків край» ОСОБА_7 ,розташованого по АДРЕСА_2 ,де діючи умисно,з метою залякування його як журналіста,дерев`яним бруском,який приніс із собою,наніс ОСОБА_7 два удари в область тулуба зліва,внаслідок чого заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді гематом на лівому плечі,які згідно висновку судово-медичної експертизи №20 від 26.02.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину не визнав та пояснив суду,що він в скоєнні кримінальних правопорушень не винен,даних кримінальних правопорушень не скоював.Так він дійсно 15.12.2015 року телефонував до ОСОБА_7 та повідомив,що інформація,яка опублікована ним в газеті «Шевченків край» в статті «Герої нашого часу» про волонтерську діяльність жителів м.Звенигородка не відповідає дійсності,зокрема в статті зазначено :» ОСОБА_8 зовсім недавно по допомогу звернулися волонтери зі Львова,у яких автомобіль вийшов із ладу в дорозі.Одну справу робимо,як відмовиш у допомозі?Виділили1800 грн.»,оскільки він безпосередньо приймав участь у допомозі 25-ї бригади ,яка не є волонтером і за надану допомогу він від командира НОМЕР_1 бригади отримав подяку в якій зазначено його прізвище,ім.»я та по-батькові. ОСОБА_7 під час розмови зазначив,що він «ходить» під ОСОБА_9 ,який працює головою районної ради м.Звенигородки,а тому не йому вказувати,що необхідно опубліковувати в газеті,бо є ніхто для нього.Цього ж дня через деякий час в другій половині дня він приїхав до нього на роботу,так як ОСОБА_7 запросив його себе,а коли підійшов до кабінету ,то ОСОБА_7 закрився в кабінеті і не відчиняв двері,було чути тільки шорох в кабінеті,в кабінеті редактора він не був,а знаходився в приймальні,після чого стукнув ногою по дверях та пішов по своїх справах.Ніяких тілесних ушкоджень не заподіював йому та ніяким чином не перешкоджав професійній діяльності ОСОБА_7 ,як журналіста.Про те,що у ОСОБА_7 маються тілесні ушкодження,а саме,що у нього переломана рука він дізнався через неділю від своїх товаришів із «Самооборони Звенигородки» та від жителів м.Звенигородки,де міг отримати тілесні ушкодження ОСОБА_7 йому невідомо.
Враховуючи те, що ОСОБА_6 не визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень та враховуючи його покази дані в суді,які мають розбіжності з показами інших учасників процесу, невідповідність обставинам справи, встановленим ,як на досудовому слідстві ,так і перевіреним в ході судового слідства, суд, за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, визнав за доцільним дослідження доказів в повному обсязі.
Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та перевірені у відповідності до вимог КПК України, а також оцінені судом згідно ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , та склад кримінальних правопорушень з кваліфікуючими ознаками:умисне перешкоджання законній професійній діяльності журналіста,що вказує на кваліфікацію діяння за ст.171 ч.1 КК України та умисне легке тілесне ушкодження,що вказує на кваліфікацію діяння за ст.125 ч.1 КК України. В судовому засіданні судом було ретельно досліджено докази, які мають значення для з"ясування змісту і спрямованості умислу винного, зокрема, враховано спосіб, мотив і мету, форму вини, поведінку винного, наявність причинного зв"язку між діями та наслідками. Статтею 94 КПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв"язку і жоден доказ не має наперед встановленої сили. Крім того, на виконання вимог ст. 23 КПК України (безпосередність дослідження показань, речей і документів), суд першої інстанції при розгляді справи безпосередньо дослідив докази у справі, шляхом допиту обвинуваченого,потерпілого,свідка, дослідження протоколів слідчих дій та інших доказів. Досліджені судом докази у виді показань, документів, вказують безпосередньо на ознаки злочинів в діях обвинуваченого за ст.ст.171 ч.1,125 ч.1 КК України. Судом в повному обсязі досліджені докази, представлені обвинуваченням і обвинуваченим в свій захист, об`єктивний аналіз яких наданий у вироку у сукупності з усіма обставинами справи. Досліджені судом докази відповідно до ст.84 КПК України узгоджуються між собою і підтверджують винність обвинуваченого, вказують безпосередньо на ознаки злочину в діях обвинуваченого в обсязі, встановленому судом у процесі судового розгляду.
У зв`язку з повним не визнанням вини обвинуваченим ОСОБА_6 ,його вина у скоєнні кримінальних правопорушень,передбачених ст.ст.171 ч.1,125 ч.1 КК України підтверджується наступними доказами:
- показами допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 ,про те,що він працює на посаді редактора районної газети «Шевченків край» з 30.03.2012 року згідно наказу.12 грудня 2014 року в газеті «Шевченків край» було опубліковано його статтю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » про діяльність волонтерів Звенигородського району.В даній статті описувалась з позитивної сторони діяльність ініціативної групи підприємців.В негативі ніхто і ніщо не згадувалось.Інформація,яка викладена у статті надана частково ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ,а також особисто ним.15 грудня 2014 року близько 17.10 год. до нього на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_6 ,який є членом самооборони Звенигородського району.В ході телефонної розмови ОСОБА_6 вживаючи нецензурні слова висловлював претензії щодо до змісту статті а зазначав,що неправильно написав статтю та погрожував фізичною розправою,але на дані погрози не звернув уваги ,так як звик до таких розмов від інших громадян.Після розмови відразу вирішив зателефонувати для своєї безпеки до підполковника міліції ОСОБА_12 ,щоб повідомити про даний телефонний дзвінок.Взявши телефон у ліву руку намагався знайти номер телефону ОСОБА_12 і саме в цей час до робочого кабінету зайшов ОСОБА_6 ,який тримав в руках дерев`яний брусок приблизно 70 см,був агресивний,щось незрозуміле вимовив з вживанням нецензурних слів,замахнувся та наніс 2 удари в ліву руку в область ліктя,після чого розвернувся взяв стілець та прикрився ним,таким чином захищаючись,а ОСОБА_6 в свою чергу взяв стільця та кинув ним в його бік через стіл,але стілець по ньому не влучив,а в стіну кабінета,яка із фанери матеріалу ДСП,таким чином бійка припинилася і ОСОБА_6 з бруском вийшов з кабінету та пішов,і відразу до кабінету зайшла ОСОБА_13 ,якій він розповів про те що сталося ,а вона викликала працівників міліції.
Показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 ,про те,що станом на 15 грудня 2014 року вона працювала начальником відділу культури і туризму Звенигородської РДА.15 грудня 2014 року близько 17.00 год. вона знаходиласяу своєму службовому кабінеті по пр-ту Шевченка,63,м.Звенигородки.Поряд з її кабінетом знаходиться редакція районної газети «Шевченків край».В цей час вона чула як редактор газети ОСОБА_7 невдоволено розмовляв по мобільному телефону з чоловіком на ім`я ОСОБА_14 ,зі слів вона зрозуміла,що ОСОБА_14 щось вимагав у ОСОБА_7 ,який в свою чергу відмовлявся.Цього ж дня близько 17.25 год. вона почула через стіну кабінету,що у кабінеті ОСОБА_7 щось гуркотіло,вийшовши зі свого кабінету,побачила,що невідомий чоловік побіг до сходів на вихід з 4-го поверху,в коридорі було темно,а тому роздивитися вона не могла,чи була в нього палиця в руках вона сказати не може.Зайшовши в кабінет до ОСОБА_7 побачила,що він тримається за руку та запитала в свою чергу ,що сталося він відповів,що представник самооборони Звенигородського району ОСОБА_15 вдарив його ,після цього вона відразу викликала працівників міліції.
-даними рапорту о/чергового Звенигородського РВ УМВС ОСОБА_16 від 15.12.2014 року,який зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події від 15.12.2015 року за №5366 про те,що 15.12.2014 року о 17.25 год в чергову частину Звенигородського РВ УМВС по телефону надійшло повідомлення від ОСОБА_13 ,що в приміщенні редакції газети «»Шевченків край» редактор ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження.
а.м.д.р.16
- даними протоколу прийняття заяви від ОСОБА_7 від 15.12.2014 року про нанесення йому тілесних ушкоджень,а саме 15.12.2014 року близько 17.20 год. ОСОБА_6 побив його дерев`яною палицею в приміщенні редакції районної газети.
а.м.д.р.17
- даними протоколу огляду місця події та фото таблицею до нього від 16.12.2014 року, згідно якого проведений огляд службового кабінету редактора газети «Шевченків край» за адресою м.Звенигородка,пр-кт Шевченка,63,де були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_7
а.м.д.р.18-21
-згідно колективного договору та додатку до нього у редактора газети «Шевченків край» ОСОБА_7 ненормований робочий день.
а.м.д.р.31-35
- даними висновку судово-медичної експертизи №20 від 26.02.2015 року про те,що у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у вигляді гематом на лівому плечі,які спричинені дією якого-небудь тупого твердого предмету (предметів) і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. ОСОБА_7 міг отримати тілесні ушкодження при нанесенні ударів дерев`яним бруском.Найбільш імовірно по тілу ОСОБА_7 було нанесено два удари.Розташування та характер ушкоджень не характерні для падіння на тверду тупу поверхню з висоти власного зросту стоячи на площині.Не виключається можливість виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 в час вказаний в постанові,тобто 15.12.2014 року.
а.м.д.р.50
-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 30.12.2014 року та фототаблицею до нього,згідно якого ОСОБА_7 розповів та продемонстрував,як він 15 грудня 2014 року в своєму службовому кабінету отримав тілесні ушкодження,які наніс йому ОСОБА_6
а.м.д.р.51-56
-даними постанови про визнання речового доказу та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 13.03.2015 року,примірник газети «Шевченків край» №97-98 від 12 грудня 2014 року добровільно виданий потерпілим ОСОБА_7 в якому опублікована стаття «Герої нашого часу» визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів справи.
а.м.д.р.59-60
Тому, оцінюючи зібрані по справі докази, в їх сукупності в результаті повного, всебічного та об"єктивного дослідження їх в судовому засіданні, суд вважає, пред"явлене обвинувачення доведеним з врахуванням вище наведених мотивів.
Заперечення обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини в скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст.171 ч.1,125 ч.1 КК України,суд розцінює, як форму захисту, так як ці твердження суперечать дослідженим у справі доказам та нічим не підтверджуються.
Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_6 що він не вчиняв кримінальні правопорушення, так як його показання спростовуються іншими доказами: показаннями потерпілого, які були однаковими в частині обставин вчинення перешкоджання професійній діяльності журналіста та нанесення тілесних ушкоджень, як під час досудового слідства, так і під час судового слідства, іншими матеріалами справи.
Суд вважає,що обвинувачений ОСОБА_6 винний у вчиненні кримінальних правопорушень за:-ст.171 ч.1 КК України,як умисне перешкоджання законній професійній діяльності журналіста;
-ст.125 ч.1 КК України,як умисне легке тілесне ушкодження.
Злочини вчинені обвинуваченим ОСОБА_6 відносяться до категорії невеликої тяжкості.
Обставин,що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.
Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд враховує ступінь та характер суспільної небезпеки скоєного,особу обвинуваченого ОСОБА_6 ,який згідно громадської характеристики від 16.12.2014 року виданої виконавчим комітетом Звенигородської міської ради характеризується позитивно (а.м.д.р.71),на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (а.м.д.р.72-73), має молодий вік,одружений,має на утриманні двох неповнолітніх дітей,до кримінальної відповідальності притягується вперше, при цьому, активно займається громадською діяльністю, направленої на допомогу Збройним силам України в зоні проведення антитерористичної операції на сході України,а тому з урахуванням наведеного суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без позбавлення волі в межах санкцій інкримінованих статтей, на думку суду, в даному конкретному випадку є можливість обмежитись йому найменш суворим покаранням у мінімальному розмірі, передбаченим ,як ч.1 ст. 171 , так і ч. 1 ст. 125 КК України.
Враховуючи всі обставини даного кримінального провадження, відповідно до правил ст. 70 КК України, на думку суду, слід застосувати спосіб поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Речові докази по кримінальному провадженню-примірник газети «Шевченків край» №97-98 від 12 грудня 2014 року ,який зберігається в матеріалах кримінального провадження на а.м.д.р.58 залишити в матеріалах кримінального провадження.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Судових витрат по кримінальному провадженню не має.
Цивільний позов потерпілим ОСОБА_7 не заявлений.
Керуючись ст..ст.370,374 КПК України,суд,-
З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінальних правопорушень,передбачених ст.171 ч.1 та ст.125 ч.1 КК України і обрати йому покарання за :
-ст.171 ч.1 КК України- 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн.;
-ст.125 ч.1 КК України -30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,що становить 510 (п`ятсот десять) грн.;
На підставі ст..70 ч.1 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 визначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн.
Речові докази по кримінальному провадженню-примірник газети «Шевченків край» №97-98 від 12 грудня 2014 року ,який зберігається в матеріалах кримінального провадження на а.м.д.р.58 залишити в матеріалах кримінального провадження.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Судових витрат по кримінальному провадженню не має.
Цивільний позов потерпілим ОСОБА_7 не заявлений.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Черкаської області на протязі 30 діб з дня його проголошення.
Суддя