Справа № 592/2968/14-к
Провадження № 1-кс/592/867/14

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2014 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду міста Суми ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого відділу Сумського МВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_3 , без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів, розглянувши клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене з прокурором про арешт майна в кримінальному провадженні №0001309, внесеного до ЄРДР 19.03.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України,

встановив:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та обґрунтовуючи внесене клопотання зазначив, що Слідчим відділом Сумського МВ УМВС України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001309, розпочатому 19.03.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.367 ч.2 КК України.
Підставою для початку досудового розслідування відповідно до ст.214 КПК України виступили матеріали СДЗБЕЗ Сумського МВ УМВС України в Сумській області, в яких містяться достатні дані про те, що 16.01.2013 службові особи ВДВС Сумського РУЮ ГУЮ в Сумській області при здійсненні зведеного виконавчого провадження № 29561738 від 21.09.2011 щодо стягнення з боржника ОСОБА_4 заборгованості на користь ряду стягувачів на загальну суму 1 607 416, 20 грн., через недбале ставлення до своїх службових обов`язків, без отримання згоди органів опіки та піклування, прийняли рішення про передачу в рахунок погашення боргу одному зі стягувачів ОСОБА_5 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживала малолітня ОСОБА_6 , 2004 р.н., внаслідок чого останню позбавлено права користування житлом та заподіяно тяжкі наслідки правам та законним інтересам дитини.
Згідно свідоцтва від 06.02.2013 за ОСОБА_5 зареєстроване право власності на житловий будинок з надвірними побутовими будівлями загальною площею 386,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства на території АДРЕСА_1 , площею 0,26 га, кадастрові номери :05:005:0586, :05:005:0587.
Таким чином, у ході досудового розслідування встановлені достатні підстави вважати, що право власності на вищевказане нерухоме майно набуте ОСОБА_5 внаслідок неправомірних дій службових осіб ВДВС Сумського РУЮ ГУЮ в Сумській області, тобто дане майно відповідає критеріям, визначеним п.4 ст.167 КПК України, а тому згідно ч.2 ст. 170 КПК України на нього може бути накладено арешт шляхом заборони власнику розпоряджатися даним майном протягом строку досудового розслідування.
У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання про накладення арешту.
Розглянувши клопотання та додані до нього документи, з`ясувавши думку слідчого, вважаю, що вказане клопотання слідчого, відповідно до ч.1 ст.173 КПК України має бути залишене без задоволення в зв`язку з наступними обставинами.
Згідно ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
В ст. 170 КПК України визначені підстави для арешту майна. Так, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Таким чином, за змістом чинного законодавства, зокрема, ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна може бути накладено лише на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
З пояснень слідчого в судовому засіданні встановлено, що у даному кримінальному провадженні підозра нікому на теперішній час не повідомлена.
За змістом чинного законодавства, зокрема, ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення;3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом;4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Клопотання не відповідає критеріям зазначеним в ч.1 ст. 170 КПК України та п.4 ч.2 ст.167 КПК України, на які посилається слідчий в клопотанні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

В задоволенні клопотання слідчого відділу Сумського МВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором, про арешт майна в кримінальному провадженні №0001309, внесеного до ЄРДР 19.03.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1