Справа № 594/934/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2015 року м.Борщів
Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, в силу ст.ст. 89, 90 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в :
14 липня 2015 року біля 14 год. 05 хв. ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні Борщівської районної державної адміністрації, що в м.Борщів по вул. Шевченка 20а, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, діючи умисно, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, зайшов у кабінет приймальні голови установи, звідки таємно викрав мобільний телефон марки «Флай» модель «IQ - 445» вартістю 1416,85 грн., із стартовим пакетом «Діджус» вартістю 20 грн., стартовим пакетом «МТС Україна» вартістю 20 грн., належний ОСОБА_6 , а всього, майна останньої, на загальну суму 1456,85 грн.
В судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, ствердивши час, місце та спосіб викрадення мобільного телефону потерпілої ОСОБА_6 . Правильно розуміє зміст фактичних обставин справи і такі не оспорює. В своїх діях щиро кається.
Поряд з тим, факт вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину стверджується даними протоколу огляду місця події від 14 липня 2015 року, з доданими до нього фото-таблицями, відповідно до яких встановлено, що місцем вчинення злочину є саме те, на яке вказують обвинувачений та потерпіла, а саме кабінет приймальної голови Борщівської РДА, де було виявлено відсутність мобільного телефону марки «Флай» модель «IQ - 445», належного потерпілій; даними протоколу огляду місця події від 14 липня 2015 року, з доданими до нього фото-таблицями, згідно яких під час огляду території біля будинку АДРЕСА_2 , був виявлений обвинувачений ОСОБА_5 , який добровільно видав мобільний телефон марки «Флай» модель «IQ - 445» із стартовим пакетом «Діджус» та стартовим пакетом «МТС Україна»; даними протоколу огляду місця події від 14 липня 2015 року, з яких слідує, що в цей день о 14.17.46 год. в приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_3 , заходив невідомий чоловік, в якому менеджер магазину ОСОБА_7 впізнала ОСОБА_5 ( протокол пред`явлення особи для впізнання від 15.07.2015р.) та який демонстрував останній мобільний телефон білого кольору, що було зафіксовано камерою відео спостереження, з якої вилучено компакт-диск із відеозаписом за період часу з 14.00 год. до 15.00 год, та який визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження. Даними постанови про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 15 липня 2015 року, згідно яких стартові пакети «Діджус» та «МТС Україна», що знаходились в мобільному телефоні, який обвинувачений добровільно видав визнано речовими доказами та передано на зберігання потерпілій ОСОБА_6 . Даними постанови про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 20 липня 2015 року, згідно яких мобільний телефон марки «Флай» модель «IQ - 445» визнано речовим доказом та передано на зберігання потерпілій ОСОБА_6 .
Вартість викраденого ОСОБА_5 майна стверджується висновком експерта № 14/02/71/15 від 20 липня 2015р., згідно якого залишкова вартість мобільного телефону марки «Флай» модель «IQ - 445» станом на 14 липня 2015 року може становити 1416,85 грн. без урахування вартості оригінальних комплектуючих та при умові працездатності виробу. З довідки ПП « ОСОБА_8 » від 15.07.2015р. слідує, що станом на 14 липня 2015 року ринкова вартість стартового пакету «Діджус» складає 20 грн., стартового пакету «МТС Україна» - 20 грн.
Аналізуючи всі дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 своїми діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна, скоїв крадіжку, тобто, злочин, передбачений ст.185 ч.1 КК України.
Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 суд приходить до висновку, що такі органами досудового розслідування кваліфіковані невірно.
Так, органами досудового розслідування дії ОСОБА_5 по факту викрадення майна, належного потерпілій ОСОБА_6 , кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України. При цьому, останньому було вмінено вчинення кримінального правопорушення повторно, з посиланням на те, що обвинувачений вчинив злочин маючи непогашену судимість, та не ставши на шлях виправлення, після відбуття 05.03.2014р. покарання у виді громадських робіт. Крім того, органами досудового розслідування обвинуваченому вмінено таку обтяжуючу покарання обставину як вчинення злочину повторно, хоча така є кваліфікуючої ознакою злочину.
Проте, з таким висновком органу досудового розслідування слідчого СВ Борщівського РВ УМВС України в Тернопільській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_9 , затвердженого прокурором прокуратури Борщівського району юристом 2-го класу ОСОБА_3 , суд погодитись не може, оскільки такий не відповідає вимогам кримінального законодавства.
Відповідно до ст. 89 КК України такими, що не мають судимості визнаються особи, засуджені до основного покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, громадських робіт, виправних робіт або арешту, якщо вони протягом року з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.
Відповідно до ст. 90 КК України якщо невідбуту частину покарання було замінено більш м`яким покаранням, то строк погашення судимості обчислюється з дня відбуття більш м`якого покарання (основного та додаткового).
З даних УІАЗ УМВС України в Тернопільській області станом на 16 липня 2015 року, вироку Борщівського районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2010 року слідує, що 01 квітня 2010 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186, 70, 71, 72 КК України до 4 (чотирьох) років 30 днів позбавлення волі.
Згідно ухвали Шевченківського районного сду м. Львова від 17 грудня 2013 року задоволено подання Личаківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Львівскій області та замінено невідбуту частину покарання 02 місяці 27 днів призначеного вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2010 року засудженому ОСОБА_5 на більш м`яку у вигляді 60 (шістдесяти) годин громадських робіт.
З інформації КВІ Борщівського району УДПтСУ в Тернопільській області від 20.07.2015 року вбачається, що під час відбуття покарання у виді громадських робіт ОСОБА_5 перебував на обліку в даному органі і 05 березня 2014 року знятий з обліку в зв`язку з відбуттям покарання 60 годин громадських робіт відпрацював повністю.
За змісту ст. 50 КК України, слідує, що покарання - це захід примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої особи, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
З цією метою у законі передбачено, зокрема, заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням за умови, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна покарання на більш м`яке може застосовуватися тільки судом. Заміна покарання більш м`яким є похідним від засудження особи за вчинення злочину і визначення їй покарання.
Відповідно до вимог кримінального та кримінально-виконавчого законодавства України правовий статус засуджених до покарання у виді громадських робіт і засуджених, яким в установленому законом порядку замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді громадських робіт, є однаковими.
А отже, на момент вчинення інкримінованого злочину обвинувачений ОСОБА_5 відповідно до вимог діючого законодавства перебував у статусі особи, яка визнана такою, що не має судимості. Однак, ні орган досудового розслідування, ні прокурор на дані обставини уваги не звернули та належної оцінки даним фактам не дали, що призвело до невірної кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує, суспільну небезпечність вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, його особу, мотиви злочину, наслідки, які настали, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Так, ОСОБА_5 в силу ст. 89 КК України є таким , що не має судимості. Проживає один, офіційно не працевлаштований, працює по найму, дохід отримує від фактично виконаних робіт. на обліку в психіатра не перебуває, визнаний здоровим, обмежено придатним до фізичної праці.
З 15 січня 2015 року перебуває на обліку в наркологічному кабінеті Борщівської районної поліклініки в зв`язку з розладами психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Згідно акту огляду № 348 спеціальної медичної комісії Тернопільського обласного наркологічного диспансеру від 23.08.2015р. у обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено синдром алкогольної залежності, в зв`язку з чим рекомендовано пройти добровільне лікування.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 401 від 23.07.2015р. ОСОБА_5 на період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння страждав на
розляди психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю. Зазначений розлад не позбавляв його здатності усвідомлювати свої дії і керувати ними. За теперішнього часу страждає на розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, що не досягає степені хронічного психозу чи вираженого недоумства, не супроводжується тимчасовими розладами психічної діяльності, тому здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Згідно довідки виконавчого комітету Борщівської міської ради № 3527 від 15.07.2015 року слідує, що до Борщівської міської ради на обвинуваченого поступали усні скарги від жителів міста про вживання алкогольних напоїв, порушення правил тиші, нахабну поведінку. Зазначений документ, як доказ негативної поведінки за місцем проживання суд не приймає, оскільки останній не містить в собі даних про те, коли, хто та з якого саме приводу звертався із скаргами на поведінку обвинуваченого. Дані, які б свідчили про те, що за результатами розгляду таких скарг до обвинуваченого вживались заходи впливу теж суду надано не було. За відсутності даних про відповідну реєстрацію звернень таких громадян викликає сумнів і той факт, що звернення до міської ради окремих жителів міста носили усний характер та взагалі мали місце. Що в загальному не може беззастережно свідчити про негативну поведінку обвинуваченого за місцем проживання.
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.
При цьому, суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення таку обтяжуючу покарання обставину, як вчинення злочину повторно. Незважаючи на невірну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за крадіжку, вчинену повторно, органами досудового розслідування, за погодженням прокурора, ОСОБА_5 вмінена така обтяжуюча покарання обставина, як вчинення злочину повторно. Оскільки, внаслідок того, що названа обставина визнана кваліфікуючою ознакою злочину, така не могла бути повторно зазначена органом досудового розслідування як обставина, що обтяжує покарання, а тому підлягає виключенню з обвинувачення.
Пом`якшуючими покарання обвинуваченому обставинами суд визнає щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування збитків.
З врахуванням цих обставин, думки прокурора, який вважає, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, в зв`язку з чим просив призначити йому покарання у виді арешту, заяви потерпілої, яка просила суд суворо обвинуваченого не карати, суд приходить до висновку, що йому слід обрати покарання у виді штрафу, оскільки визначає таке, як достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.
Такий висновок суд обгрунтовує і тим, що незважаючи на відсутність офіційних джерел доходу, ОСОБА_5 отримує такий дохід від фактично виконаних робіт і останній є достатнім для задоволення його життєвих потреб. Крім того, про наведені обставини свідчить і той факт, що під час проведення огляду місця події 14 липня 2015 року території біля будинку Г.Мазепи, що в м. Борщів, де був виявлений обвинувачений у нього було зафіксовано в наявності 544 грн. особистих коштів.
Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Флай» модель «IQ - 445», який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , підлягає поверненню останній; стартовий пакет «Діджус» з абонентським номером № НОМЕР_1 , стартовий пакет «МТС Україна» з абонентським номером № НОМЕР_2 , які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , підлягає поверненню останній; вилучений під час огляду місця події 14.07.2015р. компакт-диск із відеозаписом від 14.07.2015р. за період часу з 14 год. по 15.год, який долучений до матеріалів кримінального провадження, підлягає залишенню при матеріалах справи.
Судові витрати по справі в сумі 306,90 грн. за проведення судово-товарознавчої експертизи № 14/02/71/15 від 20.07.2015 року підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави в повному об`ємі.
Керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі шестидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1020 ( одну тисячу двадцять) гривень.
Речові докази по справі:
-мобільний телефон марки «Флай» модель «IQ - 445», який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , повернути останній;
-стартовий пакет «Діджус» з абонентським номером № НОМЕР_1 , стартовий пакет «МТС Україна» з абонентським номером № НОМЕР_2 , які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , повернути останній;
-вилучений під час огляду місця події 14.07.2015р. компакт-диск із відеозаписом від 14.07.2015р. за період часу з 14 год. по 15.год, який долучений до матеріалів кримінального провадження, - залишити на зберіганні при матеріалах справи.
Судові витрати по справі в сумі в сумі 306 ( триста шість) грн. 90 коп. за проведення судово-товарознавчої експертизи № 14/02/71/15 від 20.07.2015 року підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави в повному об`ємі.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Борщівський районний суд.
Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Суддя Борщівського районного суду ОСОБА_1 .