Апеляційний суд Чернігівської області
Справа № 1-4/2010 рік
УХВАЛА

14 квітня 2010 року. Колегія суддів апеляційного суду Чернігівської області у складі:

головуючого - суддіАкуленко С.О.

судді - Борисенко І.П.

народних засідателів - Дєдяєвої Т.В., Котлобай Н.В., Швидак В.Г.

при секретарі - Гой Н.Г.

з участю прокурора - Сороки Г.В.

захисників - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючої, розлученої, раніше не судимої, яка мешкає в АДРЕСА_1,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_6, непрацюючого, розлученого, раніше не судимого, який мешкає в с Хвилівка Ніжинського району Чернігівської області, вул. Комсомольська, 20, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_7,

обох у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п. 6, 12, 187 ч.

4 КК України.

ВСТАНОВИЛА:

Органами досудового слідства обвинувачується ОСОБА_3 та ОСОБА_4 які за попередньою змовою між собою, скоїли розбійний напад на ОСОБА_5, в ході якого вчинили закінчений замах на вбивство потерпілої з корисливих мотивів.

Так, у ніч на 04 вересня 2009 року ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4, знаходячись у будинку ОСОБА_5, за адресою : вул. Комсомольська, 22 с. Хвилівка Ніжинського району Чернігівської області, з метою заволодіння будинком та іншим майном потерпілої вчинили розбійний напад на ОСОБА_5, в ході якого, реалізуючи свій умисел, направлений на вбивство останньої з корисливих мотивів ОСОБА_3 поклала на обличчя потерпілій, яка відпочивала на ліжку, подушку та тиснула на неї руками, чим перекрила доступ повітря до легенів потерпілої, а ОСОБА_4, просунувши руки під подушкою, яку тримала ОСОБА_3, накинув на шию потерпілій хустку та почав здавлювати її шию. Таким чином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 душили потерпілу доти, доки остання не припинила подавати ознак життя, після чого вони заволоділи грошима потерпілої в сумі 600 грн. та залишили місце події. При цьому, вважаючи ОСОБА_5 мертвою, з метою маскування свого діяння ОСОБА_3 надала ОСОБА_4 ключ від вхідних дверей до будинку потерпілої та вийшла з будинку, а ОСОБА_4 замкнув зсередини двері до будинку потерпілої, а сам вибрався з будинку через вікно.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вважали, що виконали всі необхідні дії, направлені на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_5, оскільки бачили, що остання не подавала ознак життя, перебуваючи в непритомному стані, а тому вважали її мертвою. Однак бажаний наслідок не настав з причин, незалежних від волі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки потерпілій ОСОБА_5 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді : семи синців в області обличчя, двох синців лівої нижньої кінцівки, двох синців язика, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, та синця в області шиї, який відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, та вона залишилася живою.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочинів не визнав і показав, що його колишня дружина ОСОБА_3, з якою він підтримував дружні стосунки, проживала в будинку ОСОБА_5, за якою ОСОБА_3 доглядала. Натомість ОСОБА_5 зобов'язалася залишити ОСОБА_3 будинок. Спочатку стосунки між ними були нормальними, але останнім часом вони почали сваритися, оскільки Янко звинувачувала ОСОБА_3 в тому, що остання погано за нею доглядала. Вона говорила, щоб ОСОБА_3 виписувалася з її будинку. Він особисто також допомагав Янко, але після того, як остання вигнала його зі свого будинку у лютому 2009 року, то він за Янко не доглядає, але інколи приходив до будинку Янко, коли його кликала колишня дружина. 03.09.09 він допомагав сусідам пиляти дрова і чув, що між Янко та ОСОБА_3 відбувалася сварка, але про що саме, він не чув. 04.09.09, в ранковий час, оскільки він домовлявся напередодні з

ОСОБА_3 докопати картоплю у Янко, тому він пішов до будинку останньої. Двері в будинок Янко були не зачиненими і він увійшов у будинок. Ніяких голосів чи сварки при цьому він не чув. Коли він увійшов до кімнати, то побачив ОСОБА_3, яка стояла біля Янко та в руках тримала подушку. Зі словами: „Ти вже мені надоїла до такої степені...", ОСОБА_3 кинула на голову Янко подушку, після чого відкинула подушку на тапчан і вийшла з кімнати. Чи брала при цьому ОСОБА_3 гроші, він не бачив. ОСОБА_5 в цей час лежала на ліжку, на правому боку, з відкритими очима. ОСОБА_5 почала кричати щось на нього. Він розлютився на Янко, узяв з тапчана хустку, став здавлювати нею шию Янко, тримаючи хустку обома руками та тиснувши зверху-вниз. При цьому він сказав: „Подумай, що ти твориш!" Шию він здавлював протягом ЗО секунд, після чого кинув хустку туди, де і брав. На той момент потерпіла була живою, оскільки дихала та кліпала очима. Коли він душив Янко, то ОСОБА_3 поруч не було, і де остання знаходилася, йому не відомо. Вийшовши зі спальні, він замкнув одні двері на ключ, залишивши ключ у замку, інші двері - на клямку. Сам же він виліз через вікно в кухні та пішов додому. Двері він зачинив, щоб ніхто нічого не викрав у будинку Янко. Пізніше, через годину чи півтори, він бачив, що потерпіла сиділа на лавочці.

Допитана в ході судового засідання ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочинів не визнала і показала, що оскільки умислу на позбавлення життя потерпілої ОСОБА_5 і на заволодіння її майном не мала, і з такою метою ніяких дій не вчиняла. Ніякої попередньої домовленості про вчинення будь-якого злочину з ОСОБА_4 у неї не було. Приблизно два роки тому у Янко помер чоловік, і вона запросила її, ОСОБА_3, доглядати за нею. В березні 2008 року Янко приписала її в своєму будинку, після чого між ними почали виникати сварки на побутовому ґрунті, оскільки Янко по характеру агресивна, конфліктувала з сусідами. Останнім часом між ними виникали конфлікти, оскільки Янко вимагала виписатися з її будинку за те, що вона, погано за нею доглядала. Вона готова була виписатися, але сказала, що спершу викопає картоплю та потім піде. Окрім того їй потрібно було забрати речі з будинку Янко. 02.09.09 між ними виникла сварка на цьому ґрунті в тому вона не ночувала тієї ночі в будинку Янко. Наступного дня, 03.09.09, вона зі своїм колишнім чоловіком вибирали картоплю в Янко. Потім між нею та Янко знову ж виникла сварка, в ході якої остання говорила виписуватися, на що вона, ОСОБА_3, погодилася, але сказала, що спершу перевезе всі свої речі. Після сварки вони лягли спати. 04.09.09, приблизно о 7 годині, до неї прийшов ОСОБА_4, щоб допомагати їй копати картоплю. На той час вона була знервована після сварки минулого вечора. ОСОБА_5 на той час також не спала. Із-за нервового збудження вона взяла в залі подушку, якою кинула Янко в область обличчя, сказавши при цьому: «Нащо Ви таке творите?!» ОСОБА_5 в цей час лежала на своєму ліжку на правому боці. Потім вона взяла з тапчана, який знаходився поруч, сукню Янко, в кишені якої хотіла взяти ключ Янко, оскільки свого ключа у неї не було. В кишені вона виявила гроші в сумі 460 гривень, які вона, ОСОБА_3, забрала, сказавши, що ті гроші

належать їй, оскільки вона доглядала за Янко і за це нічого не отримувала. Потім вона вийшла з будинку та пішла до автобусної зупинки. ОСОБА_3 на той час залишався в прихожій, і що той потім робив, їй не відомо.

З оголошених показів потерпілої ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 125,129-134) вбачається, що після смерті її чоловіка в 2007 році їй почали допомагати сусіди, в тому числі і ОСОБА_3. Впродовж декількох тижнів ОСОБА_3 приходила до її господарства, а потім попрохала взяти її до себе жити, а натомість ОСОБА_3 обіцяла допомагати по господарству. На це вона, ОСОБА_5, погодилася, та ОСОБА_3 переїхала жити в її будинок. Спочатку ОСОБА_3 добре до неї ставилася, працювала по господарству, тому ОСОБА_5 оформила заповіт на належні їй будинок і господарство, де вона мешкає, визначивши єдиним спадкоємцем свого майна ОСОБА_3 і генеральну довіреність на ОСОБА_3, щоб остання, могла розпоряджатися її справами. Оскільки вони спільно мешкали, та ОСОБА_3 доглядала за нею, тому вона, ОСОБА_5, віддавала їй щомісячно свою пенсію. Протягом приблизно півроку вони нормально мешкали з ОСОБА_3, а потім остання почала дещо ігнорувати її, ОСОБА_5, вдома інколи нічого було їсти. Окрім того до ОСОБА_3 в її, ОСОБА_5, дім приходили різні чоловіки, з якими вона вживала алкоголь. Зважаючи на це вони почали гірше спілкуватися між собою. Приблизно за три місяці вона, ОСОБА_5, від людей почула, що та є повною господинею в її, ОСОБА_5, будинку. Тому вона, ОСОБА_5, скасувала свій заповіт і генеральну довіреність на ім'я ОСОБА_3. В подальшому вона часто прохала ОСОБА_3 знятися з реєстрації в її будинку, на що ОСОБА_3 відмовлялася. 03.09.09 між ними знову ж відбулась сварка стосовно зняття з реєстрації ОСОБА_3 в будинку Янко, на що ОСОБА_3 відмовила. Ввечері того ж дня, приблизно о 21 годині, зачинивши курей, вона зайшла в будинок і пройшла в свою кімнату, де лягла відпочивати. При цьому вона зняла свій халат, в якому ходить протягом дня, який поклала поряд з ліжком. В кишенях того халату знаходилися гроші в сумі 600 гривень - частина її пенсії, яку вона отримала 21.08.09. це було вперше, коли вона не віддала свою пенсію ОСОБА_3. Вона лягла на своє ліжко та лежала з відкритими очима на правому боці, таким чином, що їй було видно вхідні двері з вулиці до кухні будинку. В цей час ОСОБА_3 знаходилася в кухні, але що та робила, вона, ОСОБА_5, не бачила. Приблизно через 10 хвилин вона побачила, що в будинок зайшов ОСОБА_4 і ще якийсь чоловік. ОСОБА_4 про щось розмовляв у кухні з ОСОБА_4, а незнайомий чоловік стояв біля входу. На ОСОБА_3 та її гостей вона не звертала уваги, адже до неї і раніше приходили чоловіки, також вона не прислухалася про що вони розмовляли, а закрила очі та дрімала. При цьому вона чула, що в будинку хтось ходив, але очей не відкривала. В якийсь момент, вона вважає, що дрімала, вона відчула, що на її обличчя поклали подушку та потім сильно придавили ту подушку на її обличчі - наче хтось сів зверху на подушку, яка лежала на її обличчі. При цьому вона почула голос ОСОБА_3: „Оце тепер тобі все!" В цей же час вона відчула, що хтось здавлював руками її шию, при цьому подушка залишалася на її обличчі та на неї тиснули чи сиділи на ній, а руки, які здавлювали її шию, були просунуті

під подушкою. Вона вважає, що її шию здавлювали чоловічі руки, оскільки вони були товсті і міцні, як у чоловіків. Коли вона спробувала поворухнутися, то не змогла, вона ніби була скута по руках і ногах. Вона не знає, як довго її давили подушкою та здавлювали шию, але в якийсь момент вона втратила свідомість. До тями вона прийшла наступного дня, 04.09.09, приблизно об 11 годині, вона лежала на правому боці на своєму ліжку, як і напередодні, коли ЇЇ душили. Подушка, якою її душили, лежала на печі, як і напередодні. В будинку всі речі лежали на своїх місцях, був порядок. На ноги вона підвестися не змогла, тому зсунулася всім тілом на підлогу, після чого пересувалася до виходу з будинку „на четвереньках". Вона відчула, що в неї біля вух і в вухах була кров, їй було важко ковтати. В подальшому вона бачила, що вся шия у неї була в синцях, синці були на обличчі та на ногах. Зі стільця вона взяла свій халат і одягнула його, виявивши відсутність своїх грошей у сумі 600 гривень. Далі, вона переповзла через кухню до коридору, де знаходяться також двері до веранди та в комору. При цьому вона виявила, що двері до веранди з коридору зачинені на защіпку. Оскільки вона не мала сили підвестися на ноги, тому взяла віник, який стояв поряд, і, утримуючи його за один кінець, іншим змогла підняти защіпку та відчинила двері до веранди. У веранді ж вона виявила, що двері на вулицю зачинені на ключ, який був у замку зсередини. Тим ключем вона відчинила двері та виповзла на вулицю. Вже на вулиці вона покликала на допомогу, і якісь жінки допомогли їй підвестися, довели до лавки та викликали швидку допомогу, лікарі якої госпіталізували її до лікарні.

Колегія суддів, в судовому засіданні поставила питання про направлення справи для проведення додаткового розслідування у зв'язку неповнотою та неправильністю досудового слідства.

Заслухавши думку прокурора, який стверджував, що підстав для направлення справи на додаткове розслідування немає, адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2, підсудних ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які вважали, що досудовим слідством не встановлено яким саме майном та його вартість хотіли підсудні заволодіти, а під час судового розгляду сунути неповноту неможливо, колегія суддів, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 281 ч. 1 КПК України у разі неповноти або неправильності досудового слідства повернення справи на додаткове слідство може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Під час судового слідства колегія суддів допитала усіх осіб по даній справі та виконала усі дії які вважала за не обхідне для розгляду справи по суті, однак встановлена неповнота, позбавляє можливість підсудним належним чином здійснювати свій захист, не може бути усунута в ході судового розгляду справи, а прокурор не заявляє клопотання про

6

направлення справи на додаткове розслідування. Тому дана обставина, на думку колегії суддів, може бути підставою для повернення справи на додаткове розслідування.

Пункт 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11 лютого 2005 року „Про практику застосування судами України законодавства, яке регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування" зазначає, що досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам ст. 22 і 64 КПК України не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таке порушення може виражатися в недодержанні вимог ст. ст. 132, 142 КПК України відносно змісту постанови про притягнення як обвинуваченого, що порушує право обвинувачуваного на захист.

Як зазначено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 24 жовтня 2003 року „Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві" підозрюваний має право знати в чому він підозрюється, обвинувачений - у чому він обвинувачується, підсудний - за якою статтею КК йому пред'явлено обвинувачення. Суди повинні вимагати від оргайів досудового слідства, щоб постанова про притягнення як обвинуваченого була конкретною за замістом. Зокрема, в описовій її частині зазначаються: злочин у вчиненні якого обвинувачується особа; час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому, стаття кримінального закону, якою передбачений цей злочин.

Обвинувачення викладене у постанові слідчого Мозговій О.В. (т. 2 а.с. 124) та ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 106) є неконкретним, оскільки у мотивувальній частині має бути чітко сформульовано обвинувачення, з обов'язковим зазначенням характеру злочинного діяння, місця, часу, способу і засоби вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину. Зазначених вимог закону постанови слідчого не містять.

Так, обвинувачення підсудним пред'явлено в тому, що у ніч на 04 вересня 2009 року ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4, знаходячись у будинку ОСОБА_5, за адресою : вул. Комсомольська, 22 с Хвилівка Ніжинського району Чернігівської області, з метою заволодіння будинком та іншим майном потерпшої вчинили розбійний напад на ОСОБА_5К

Кваліфікуючи ці дії підсудних за ч. 4 ст. 187 КК України досудове слідство обґрунтувало своє рішення тим, що під час розбійного нападу було вчинено замах на вбивство. Ця позиція є помилковою, оскільки замах на вбивство не належить до ознак розбою. У даному разі описаний характер насильства, який був застосований при нападі. Інших ознак розбою

7

зазначених у ч. 4 ст. 187 КК України (розбій спрямований на заволодіння майном у великих чи особливо великих розмірах або вчинений організованою групою, або поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень), у постанові про пред'явлення обвинувачення не вказано.

Згідно висновків судово - медичних експертиз ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 4-6, 13-16) були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: семи синців в області обличчя, двох синців лівої нижньої кінцівки, двох синців язика, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, та синця в області шиї, який відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Крім цього ОСОБА_3 стверджувала, що ще влітку 2009 року дізналася про скасування заповіту та доручення на розпорядження майном, а ОСОБА_4 стверджував, що мав своє житло і заволодівати будинком чи якимось іншим майном ОСОБА_5 необхідності не було.

З цього слідує, що під час досудового слідства версія корисливого мотиву нападу на потерпілу за попередньою змовою взагалі не встановлена і потребує перевірки з метою встановлення істини по справі. Замах на вбивство вчиняється тільки з прямим умислом.

Так, органом досудового слідства не встановлена вартість будинку та майна, у який спосіб підсудні хотіли заволодіти будинком та яким конкретно майном вони хотіли та могли заволодіти.

В межах судового розгляду справи не можна встановити та конкретизувати пред'явлене підсудним обвинувачення, оскільки в даному випадку це порушує їх право на захист.

Наведений перелік недоліків свідчить про поверховість та однобічність дослідження обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, неповноту досудового слідства, яку з урахуванням специфіки судового розгляду справи, неможливо заповнити під час судового засідання.

Отже, під час додаткового розслідування справи органам досудового слідства необхідно провести оперативно - розшукові заходи для встановлення мотиву злочину, що в даному випадку є обов'язковим для юридичної оцінки дій підсудних, детально допитати осіб для з'ясування кількості та вартості майна яким могли заволодіти підсудні, у тому числі що стосується будинку, винести постанови про притягнення як обвинувачених які були б конкретними за замістом та виконати інші слідчі дії для всебічного, повного і об'єктивного розслідування обставин справи.

8

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 22, 64, 281 КПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч. 4, 15 ч. 2, 115 ч. 2 п. 6, 12 КК України, повернути прокурору Чернігівської області на додаткове розслідування.

Запобіжний захід ОСОБА_4, залишити утримання під вартою в СІЗО № 31 м. Чернігова, а ОСОБА_3В - підписку про невиїзд.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом семи діб з дня її проголошення, а для ОСОБА_4 в той же строк з часу вручення копії ухвали.

головуючого - суддіАкуленко С.О.

судді - Борисенко І.П.

народних засідателів - Дєдяєвої Т.В., Котлобай Н.В., Швидак В.Г.