Номер провадження 1-в/556/287/2015
У Х В А Л А
Іменем України
Володимирецький районний суд Рівненської області в складі
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
представника Полицької ВК-76 ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працювавшого, не одруженого, раніше не судимого. Засудженого Васильківським міськрайонним судом Київської області 23.10.2009 року за ч.2 ст.146, ч.2 ст.15 ч.4 ст.152, ч.3 ст.153, ст.70 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі,-
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення. В обґрунтування клопотання вказував, що він відбув передбачений законом строк для умовно-дострокового звільнення, добре ставиться до роботи, дотримується встановлених правил поведінки.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання, та пояснив, що він заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Представник Полицької ВК-76 заперечив проти задоволення клопотання та пояснив, що в Полицькій ВК-76 ОСОБА_5 відбуває покарання з 05.12.2009 року, 03.03.2015 року комісією колонії було відмовлено у підготовці матеріалів на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, 15.11.2015 року комісією колонії було відмовлено у підготовці матеріалів щодо умовно-дострокового звільнення. В даний час засуджений характеризується посередньо, мав три стягнення, які знято або погашено.
Прокурор заперечив проти задоволення клопотання, мотивуючи це тим, що ОСОБА_5 не в повній мірі довів своє виправлення.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові докази у справі, в т.ч. особову справу засудженого ОСОБА_5 суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області 23.10.2009 року за ч.2 ст.146, ч.2 ст.15 ч.4 ст.152, ч.3 ст.153, ст.70 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі.
В Полицькій ВК-76 ОСОБА_5 перебуває з 05 грудня 2009 року.
Як вбачається з ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст.ст.81, 82 КК України є:
- ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;
- участь у суспільно-корисній праці;
- участь у виховних заходах;
- участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;
- участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;
- участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,
- поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;
- прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);
- визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;
- підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.
Разом з тим, судом встановлено, що за весь час перебування у місцях позбавлення волі ОСОБА_5 не в повній мірі став на шлях виправлення.
Зокрема, сумлінною поведінкою суд вважається не просте дотримання засудженим вимог адміністрації установи відбування покарання та утримання від порушень режиму, а й активну участь у роботах з благоустрої установи, сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, демонсстрування позитивного прикладу іншим засудженим та їх заохочення до правомірної поведінки.
В той же час, ОСОБА_5 на протязі 2009-2014 рр. три рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Вказані стягнення хоча і погашені на час судового розгляду клопотання, однак на думку суду, свідчать про неналежну поведінку засудженого в місцях позбавлення волі. Протягом 2012-2014 рр. п`ять разів заохочувався адміністрацією колонії, разом з тим, аналіз застосованих заохочень свідчить, що сумлінна поведінка засудженого не є системною, а мала епізодичний характер. Зокрема, ОСОБА_5 чотири рази заохочувався за сумлінну поведінку та один раз за сумлінне ставлення до праці. Засуджений жодного разу не заохочувався протягом відбування покарання у 2009 2011 роках, а останнє його заохочення мало місце в вересні 2014 року. Протягом 2010-2012 рр. ОСОБА_5 перебував на оперативному обліку в установі, як схильний до втечі, не приймає участі у роботах з благоустрою в колонії, вимоги персоналу колонії виконує тільки під контролем, не бере участі у самодіяльних організаціях, не бажає підвищувати свій освітній рівень.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що поведінка ОСОБА_5 не в повній мірі свідчить про те, що він дійсно довів своє виправлення, і підстав для застосування відносно нього положень ст.81 КК України в даний час суд не вбачає.
Керуючись ст.81 КК України, ст.538, 539 КПК України, суд,-
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання відмовити за безпідставністю.
На ухвалу суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Рівненської області через районний суд протягом 7 діб з моменту проголошення, а засудженим, що перебуває в місцях позбавлення волі протягом семи діб з часу отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1