Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 1-87/2010
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2010 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Вознюка С.М.,

при секретарі Височин Ю.В., Бондаренко О.В.,

за участю прокурорів Баклана С.В, ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, військовозобовязаного, тимчасово непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, -

у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

29.06.2008 року, ОСОБА_4, близько 23.00 год., керуючи технічно справним автомобілем марки "ВАЗ - 21114" чорного кольору, н.з. ВХ5036АВ, та рухаючись по головній дорозі "Бортничі-Рогозів" в напрямку с. Петровське Бориспільського району Київської області, наближаючись до другорядної дороги (зліва), порушуючи правила дорожнього руху, не впевнився, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав поворот ліворуч, виїхавши на зустрічну смугу руху, в результаті чого допустив зіткнення із автомобілем марки "Івеко 35 Е10У", н.з. 770-34 КЕ, під керуванням ОСОБА_5, який рухався по головній дорозі в попутному напрямку та розпочав маневр обгону. Внаслідок ДТП ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що підтверджується висновком експерта від 25.12.2008 року №287-д.

Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення ОСОБА_4 вимог правил дорожнього руху, а саме: п.п. 2.3 "а", 2.3 "б", 10.1, 10.4.

Порушення зазначених пунктів правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв'язку із спричиненням потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Вказані дії ОСОБА_4 органами досудового слідства кваліфіковані за ст.286 ч.1 КК України.

З урахуванням показів підсудного, наданими на початку судового слідства розгляд справи проводився в повному обсязі, оскільки підсудний не визнав свою вину.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в скоєні злочину передбаченого ст. 286 ч.1 КК України не визнав повністю. При цьому він суду показав, що він рухався з дотриманням правил дорожнього руху і саме водій "Івеко" в'їхав в нього з правового боку при виконанні маневру обгону. При цьому всі світлові прилади були ввімкнені, а перед поворотом ліворуч він ввімкнув покажчик повороту ліворуч.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_4 своєї вини, судом встановлено наявність в діях підсудного складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Так, вина підсудного підтверджується показами потерпілого ОСОБА_6, показами допитаних свідків ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, протоколами відтворення обстановки та обставин події, складені за окремим доручення суду, іншими зібраними у справі доказами.

Зважаючи на покази ОСОБА_7, який зазначив, що машина ВАЗ 21114 перебувала на обочині й не рухалась, габарити були відсутні, та ОСОБА_5 згідно показів якого вказана машина здійснювала маневр поворот ліворуч без показчика повороту, й водій даної машини вчинив маневр безпосередньо перед машиною "Івеко", якою керував ОСОБА_5, схему до протоколу огляду місця події із зазначенням місць розташування транспортних засобів після ДТП, а також місця знаходження гальмівного шляху автомобіля "Івеко", характеру пошкоджень транспортних засобів, протоколу огляду транспорту від 29.06.2008 року (а.с. 26 том 1) згідно якого задній лівий боковий фонар (в тому числі й показчик повороту) не працює, протоколів відтворення проведених за участю ОСОБА_7, ОСОБА_5, з яких вбачається що підсудний дійсно порушив вказані вище пункти правил дорожнього руху, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Невизнання вини ОСОБА_4 суд розцінює, як намір уникнути відповідальності, яка повязана з відшкодування завданих матеріальних та моральних збитків.

З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що дії підсудного органами досудового слідства кваліфіковані правильно, оскільки ОСОБА_4 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесне ушкодження, що передбачено ч. 1 ст. 286 КК України.

Суд враховує, що підсудний не визнаючи своєї вини у скоєнні даного злочину, просив застосувати відносно нього Закон України "Про амністію".

З цих підстав суд зобовязаний застосувати вказаний закон та звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, оскільки останній підпадає під його дію відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року.

Так, відповідно до вказаної норми Закону, звільняються від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не повязаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, - особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом, мають дітей, яким не виповнилося 18 років, або мають дітей-інвалідів незалежно від їх віку.

Згідно ст. 6 зазначеного Закону підлягають звільненню від кримінальної відповідальності, в порядку та на умовах, визначених цим Законом, особи, які підпадають під дію ст. 1 цього Закону, кримінальні справи стосовно яких нерозглянуті судами про злочини, вчинені до набрання чинності цим Законом.

Таким чином суд не має процесуальних підстав постановити в даній кримінальній справі відповідний вирок.

Підсудний та його захисник клопотання про закриття кримінальної справи на цій підставі підтримали.

Проти застосування Закону України "Про амністію" прокурор не заперечував.

Потерпілий ОСОБА_6 проти застосування амністії заперечив, оскільки підсудний повинен відшкодувати йому завдану матеріальну шкоду в розмірі 6510 грн. та моральну шкоду в розмірі 100000 грн.

Виконання Закону України «Про амністію», відповідно до ст. 6 цього Закону, покладено на суд.

Як встановлено судом, вчинений ОСОБА_4 злочин відповідно до ст. 12 КК відноситься до злочину невеликої тяжкості.

Під час розгляду справи судом встановлено наявність у ОСОБА_4 підстав для застосування Закону України "Про амністію" від 12.12.2008 року №660-VІ, який набув чинності 26.12.2008 року, зважаючи що на момент вчинення злочину у нього є неповнолітня дитина ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4, відносно якого підсудний не позбавлений батьківських прав (а.с. 29-32 том 2). Проти застосування амністії до нього ОСОБА_4 не заперечував, про що надано суду відповідну письмову згоду (а.с. 28 том 2).

Зазначені обставини вказують, що ОСОБА_4 підпадає під дію п. «в» ч.1 ст. 1 Закону України «Про амністію», а у звязку з цим останній підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ст. 6 зазначеного Закону.

ОСОБА_4 виявив бажання для амністії шляхом оголошення відповідного клопотання та написання письмової заяви, в якій він висловив згоду на застосування до нього амністії.

Підстав, визначених в ст.ст. 7, 9 Закону України «Про амністію», судом не встановлено.

Злочин, вчинений підсудним 29.06.2008 року, тобто до набрання зазначеним Законом чинності. Раніше ОСОБА_4 судимий не був (а.с.77 том 1). На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 78 том 1).

Суд приходить до висновку про можливість звільнення підсудного від кримінальної відповідальності та закриття кримінальної справи незважаючи на завершення розгляду справи, оскільки, відповідно до ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону про амністію. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

У звязку з відсутністю в ст.ст. 6 та 282 КПК України такої підстави для закриття кримінальної справи під час судового розгляду, як звільнення від кримінальної відповідальності, застосуванню підлягають норми прямої дії Конституції України, ст. 44 КК України, ст. 6 Закону України «Про амністію».

Крім того, ст. 6 КПК України передбачає таку підставу для закриття кримінальної справи як акт амністії, якщо він усуває застосування покарання за вчинене діяння, однак ст. 6 Закону України «Про амністію» передбачає саме звільнення від кримінальної відповідальності.

Зважаючи на вказане, ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальна справа закриттю з наведених вище підстав, оскільки винесення вироку із звільненням останнього від покарання, на думку суду, - є погіршенням становища підсудного.

Як зазначалось вище, підстав для винесення виправдувального вироку судом не встановлено.

Цивільний позов ОСОБА_6, заявлений ним 17.02.2009 року, підлягає залишенню без розгляду з розясненням права останньому на звернення до суду з позовом на загальних підставах, визначених ЦПК України.

При закритті кримінальної справи слід вирішити питання про речові докази та судові витрати у справі.

Речові докази транспортні засоби, відповідно до ст. 81 КПК України, підлягають залишенню власникам, оскільки передані ним під розписки на відповідальне зберігання (а.с. 49, 50 том 1).

Судових витрат у справі не заявлено про них не зазначив і прокурор.

Міру запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд (а.с. 61 том 1), застосовану до ОСОБА_4, слід скасувати після набрання постановою законної сили у звязку з закриттям кримінальної справи та звільненням його від кримінальної відповідальності.

На підставі п. "в" ч. 1 ст. 1, ст. 6 Закону України "Про амністію" від 12.12.2008 року та ст. 44 КК України, керуючись ст.ст. 81, 91, 93 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, звільнити від кримінальної відповідальності на підставі Закону України „Про амністію від 12.12.2008 року.

Провадження по кримінальній справі №1-87/2010 (85-1177) по обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, - закрити.

Речові докази у справі: транспортний засіб "ВАЗ - 21114" чорного кольору, н.з. ВХ5036АВ, переданий на відповідальне зберігання власнику, - залишити в користуванні ОСОБА_4; транспортний засіб "Івеко 35 Е10У", н.з. 770-34 КЕ, переданий на відповідальне зберігання власнику, - залишити в користуванні ОСОБА_5.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_4 матеріального збитку в розмірі 6510 грн. та моральної шкоди в розмірі 100000 грн., - залишити без розгляду.

Роз'яснити ОСОБА_6 право на звернення до суду з цивільним позовом про відшкодування завданих збитків в порядку, визначеному ЦПК України.

Запобіжний захід у виді підписки про невиїзд відносно ОСОБА_4, після набрання постановою суду законної сили, - скасувати.

Постанова суду може бути оскаржена протягом семи діб до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляції.

Суддя: С.М.Вознюк