Справа № 444/1969/15-к
Провадження № 1-кп/444/184/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 серпня 2015 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовкві кримінальне провадження № 1-кп/444/184/2015 про обвинувачення:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воля-Висоцька, Жовківського району, Львівської області, проживає та зареєстрований АДРЕСА_1 , не працює, розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зі слів інвалід ІІІ групи, не хворіє, не судимий,

- за ст. 122 ч. 1 КК України;

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 12.08.2015 р. біля 14 год., знаходячись в АДРЕСА_1 , в ході раптово виниклого на грунті неприязних відносин конфлікту під час суперечки підійшов до потерпілого ОСОБА_4 та умисно наніс йому удар металевою палкою по правій руці, спричинивши йому середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя.

Відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням матеріалів справи, а саме, висновку експертизи та даних які характеризують обвинуваченого, так як проти такого не заперечують учасники судового провадження. Винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушень стверджується доказами, які є в матеріалах справи. Фактичні обставини справи, які стверджуються цими доказами, не оспорювались в ході судового розгляду ні обвинуваченими, ні іншими учасниками. Судом зясовано, чи правильно сторони розуміють зміст цих обставин, чи не мають сумніві у добровільності їх позиції, а також розяснено їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні, після розяснення йому суті обвинувачення підтвердив вищевказані обставини, у вчиненні злочину свою вину визнав повністю і пояснив, що він 12.08.2015 р. біля 14 год. повернувся додому та сказав своїм синам, щоб ті покосили траву. Через деякий час між ним та синами виникла суперечка, щодо того, що вони не слухалися його, а тому він знервувався та під час сварки металевою палкою наніс потерпілому ОСОБА_4 один удар по руці.

У вчиненому розкаюється, обіцяє в майбутньому не допускати подібної поведінки. Просить суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що підсудний біля 13-14 год. прийшов додому на його думку в нетверезому стані та почав вимагати, щоб він з братом порався по господарству. Вони його послухали, однак батькові постійно все не подобалось як вони виконували ту чи іншу роботу та кричав на них. За них заступилася мама, після чого батько почав виганяти їх з будинку. Під час цієї суперечки, батько наніс йому один удар металевою палкою по руці та зламав кисть. Він свого батька любить, а тому пробачає йому вчинок, та просить суворо батька не карати.

Із висновку експерта № 195/15 від 13.08.2015 р. вбачається, що у гр.. ОСОБА_4 виявлено зокрема перелом 5-ї п`ястної кістки на правій кисті, вказане ушкодження викликало тривалий розлад здоров"я і відносяться до ушкоджень середньої важкості.

Такий висновок оголошено в судовому засіданні. /а.с. 11/

Даний висновок експерта ніким не оспорюється відповідає обставинам події, а тому суд вважає його правильними і покладає в основу вироку.

Таким чином, суд приходить до переконання про винуватість обвинуваченого у скоєнні предявленому йому кримінального правопорушення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 полягає в тому, що він умисно спричинив середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_4 , яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров"я і тому суд такі його дії кваліфікує за ст. 122 ч. 1 КК України.

У відповідності до ст. 12 КК України, злочин скоєний обвинуваченим є злочином середньої тяжкості.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину та особу винного, який позитивно характеризуються, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебувають, раніше не судився, не працює, зі слів є інвалід ІІІ групи.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Щире каяття обвинуваченого у вчиненому злочині суд вважає обставиною, що помякшує його покарання, так як останній як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні дав правдиві пояснення про обставини вчиненого ним злочину чим активно сприяв слідству.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд прийшов до переконання, що покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції статті, за якою він судяться, а саме у вигляді позбавлення волі, так як саме такий вид покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження з його боку нових злочинів.

Санкцією ст.. 122 ч. 1 КК України передбачено покарання у вигляді виправних робіт, обмеження волі, або позбавлення волі. З врахуванням особи обвинуваченого, його відношення до вчиненого, враховуючи те, що даний злочин був направлений батьком проти сина, який є неповнолітнім, суд прийшов до переконання, що достатнім покаранням у вигляді позбавлення волі для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження з його боку нових злочинів буде достатнім строк у вигляді 1 року позбавлення волі.

Крім цього, суд з врахуванням всіх вище перелічених обставин, зокрема, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 розкаявся у вчиненому, дав правдиві покази, чим активно сприяв розслідуванню, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, і що обвинуваченого ОСОБА_6 слід звільнити від відбуття покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий термін строком 1 рік та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним та засудити за ст.. 122 ч. 1 КК України на 1 /один/ рік позбавлення волі.

Відповідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 діб з часу проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішеня не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження , який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1