АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

22 травня 2015 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , отримавши апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_3 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року та вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за вказаною скаргою, -

ВСТАНОВИВ:

Вказаним вироком суду ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України в редакції Закону України від 05 квітня 2001 року та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень.
На підставі ч. 5 ст. 74, п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України звільнено від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності.
Судом також вирішено питання судових витрат.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачена ОСОБА_2 та її захисник ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_2 невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України та виправдати за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.

Вивчивши апеляційну скаргу обвинуваченої та її захисника, приходжу до висновку, що вона не може бути прийнята до розгляду Апеляційним судом міста Києва, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі, серед іншого, зазначається прохання особи, сформульоване з урахуванням того, які рішення суд апеляційної інстанції вправі ухвалити за результатами апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції.
Проте, зазначені вимоги закону до апеляційної скарги обвинуваченою та захисником дотримані не були, зокрема ними не враховано вимоги ст. 420 КПК України, яка містить вичерпний перелік підстав, з яких суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок, зокрема, це у разі: необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідності застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Тобто, з вищевикладеного вбачається, що суд апеляційної інстанції не має права за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції ухвалити новий виправдувальний вирок.

Вищевказані недоліки апеляційної скарги обвинуваченої та її захисника перешкоджають розгляду скарги в суді апеляційної інстанції, у зв`язку з чим вона підлягає залишенню без руху з наданням обвинуваченій та її захиснику семиденного строку з дня отримання даної ухвали, для усунення недоліків.

Керуючись ст. 396, 399 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_3 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України в редакції Закону України від 05 квітня 2001 року, залишити без руху, надавши їм семиденний строк з дня отримання ухвали Апеляційного суду міста Києва для усунення вказаних в мотивувальній частині ухвали недоліків.

У випадку не виконання ухвали судді апеляційного суду апеляційна скарга буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Суддя Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1

Справа №11-кп/796/1042/2015 Категорія: ч. 3 ст. 358 КК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_4 Доповідач: ОСОБА_1