5-3718ск15
ПОСТАНОВА

27 листопада 2015 року м. Київ

Суддя судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 30 листопада 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 25 березня 2014 року,

встановив:

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд зазначених судових рішень щодо нього у касаційному порядку.
Постановою Біляївського районного суду Одеської області від

07 серпня 2015 року ОСОБА_2 відновлено строк на касаційне оскарження вироку місцевого суду від 30 листопада 2013 року та ухвали апеляційного суду від 25 березня 2014 року.
Слід зазначити проте, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 387 КПК 1960 року, зміст касаційної скарги повинен відповідати вимогам ст. 350 цього Кодексу та узгоджуватись з положеннями ст. 398 КПК 1960 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року, підставами для скасування або зміни вироку та ухвали касаційним судом є істотне порушення кримінально-процесуального закону (ст. 370 цього Кодексу), неправильне застосування кримінального закону (ст. 371 КПК 1960 року) та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого (ст. 372 цього Кодексу).
Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 350 КПК 1960 року в скарзі повинна бути зазначена вказівка на те, в чому полягає незаконність вироку, ухвали, постанови та доводи на обґрунтування цього, з огляду на положення

ч. 1 ст. 398 цього Кодексу. Посилаючись у касаційній скарзі на необхідність перевірки судових рішень особа, яка подає скаргу має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які на її думку допущені судами при постановленні цих рішень, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Проте, засуджений ОСОБА_2 вказані вимоги кримінально-процесуального закону при подачі касаційної скарги не дотримав.
Посилання на неповноту й однобічність судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, про що йдеться у касаційній скарзі, відповідно до вимог ст. 398 КПК 1960 року не є підставами для скасування або зміни вироку та ухвали касаційним судом, оскільки вказані обставини відповідно до вимог статей 367-369 цього Кодексу є підставами для скасування або зміни судових рішень у результаті перегляду справи апеляційним судом.
Крім того, засуджений у своїй скарзі не навів доводів на обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду, постановленої в результаті перегляду вироку за апеляціями учасників процесу, а прохання викладене в скарзі без урахування положень ст. 396 КПК 1960 року, якою визначено ті рішення, що вправі ухвалити суд касаційної інстанції в результаті розгляду справи.
Згідно зі ч. 2 ст. 388 КПК 1960 року справа не витребовується, якщо скарга відповідно до вимог статей 350, 398 цього Кодексу не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Відмова у витребуванні справи не перешкоджає її витребуванню при повторному надходженні касаційної скарги за умови усунення зазначених у постанові суду недоліків і якщо вона надійде протягом строку, передбаченого ч. 2 ст. 386 КПК 1960 року, або не пізніше одного місяця з дня одержання копії постанови про відмову у витребуванні справи.
Засуджений ОСОБА_2 має підтвердити, що ним не пропущений цей місячний термін при повторному зверненні до суду касаційної інстанції.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 388 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу XI Перехідних положень КПК 2012 року,

постановив:

Відмовити засудженому ОСОБА_2 у витребуванні кримінальної справи щодо нього.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1