справа № 482/117/16-к В И Р О К
Іменем України
19 лютого 2016 року м. Нова Одеса
Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
У судовому засіданні при розгляді даної справи приймали участь сторони кримінального провадження: процесуальний прокурор Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_5
СУД, В С Т А Н О В И В і ВВАЖАЄ ДОВЕДЕНИМ, ЩО :
В ніч з 26 на 27 листопада 2015 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи на АДРЕСА_1 , проходив повз домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 , внаслідок чого у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого невизначеного майна з цього домоволодіння.
Реалізуючи цей виниклий злочинний умисел, ОСОБА_3 , впевнившись в тому, що його дії будуть таємними, проник на територію подвір`я домоволодіння ОСОБА_6 , а далі через незаперті двері, проник в середину господарського приміщення, де виявив мопед марки «Хонда», моделі ТАСТ-16, власником якого являється ОСОБА_5 , вартість якого складає 6500 гривень.
Незаконно заволодівши мопедом марки «Хонда», моделі ТАСТ-16 та утримуючи його при собі, в подальшому ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник та використовуючи викрадений мопед на власний розсуд, внаслідок чого заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 6500 гривень.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, що передбачений ч.2 ст.289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з проникненням у сховище.
Завдана цим злочином матеріальна шкода була відшкодована потерпілому в ході досудового розслідування справи, шляхом повернення викраденого мопеду у власність потерпілого.
Цивільний позов по даній справі не заявлявся.
Процесуальні витрати по справі - відсутні.
Доказами на підтвердження встановлених в суді вищезазначених обставин, являються покази допитаного в суді обвинуваченого, який повністю визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, а також іншими доказами по справі, якими є - досліджені в суді документи кримінального провадження.
Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив, що повністю визнає свою вину у скоєні інкримінованого йому в провину злочині, що передбачений ст. 289 ч.2 КК України.
По суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_3 пояснив, що він проходив по АДРЕСА_1 , побачив домоволодіння ОСОБА_7 і думаючи, що там ніхто не проживає, вирішив туди зайти. Зайшовши на територію цього домоволодіння в середині господарського приміщення, двері якого не були заперті, виявив там мопед «Хонда», яким заволодів і поїхав на ньому додому. Зазначив, що використовував мопед, як транспортний засіб і частково його пошкодив. Пояснив, що цей мопед у нього був вилучений працівники міліції і повернутий власнику. Заявив, що в скоєному щиро кається, усвідомив наслідки своїх дій. Просить суд суворо його не карати і не позбавляти волі.
Вислухавши признательні покази обвинуваченого, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що крім визнання обвинуваченим своєї провини у скоєні цього злочину, що передбачений ч.2 ст.289 КК України, його вина повністю доведена в судовому засіданні дослідженими фактичними даними.
Так, з досліджених в судовому засіданні письмових доказів - документів, а саме: з протоколу прийняття заяви про злочин, з витягу з ЄРДР, з протоколу огляду місця пригоди, з протоколу огляду мопеду, збережної розписки, довідки про вартість мопеду, копії технічного паспорту на мопед, який визнаний речовим доказом і переданий працівниками поліції після вилучення і огляду у власність потерпілого, дійсно вбачається, що з господарського приміщення домоволодіння ОСОБА_6 , зо розташоване по АДРЕСА_2 , було викрадено мопед марки «Хонда», моделі ТАСТ-16, власником якого являється ОСОБА_5 , вартість якого складає 6500 гривень, який після викрадення був виявлений і повернутий у власність потерпілого під збережну розписку.
Признательні показання обвинуваченого були перевірені досудовим слідством шляхом проведення з ним слідчого експерименту, результати якого повністю співпали з вищевказаними фактичними обставинами справи та підтверджені протоколом слідчого експерименту від 27.01.2016 року.
Потерпілий в судовому засіданні, скориставшись своїм конституційним правом, передбаченим ст.63 Конституції України, відмовився від давання свідчень по справі.
Всі дослідженні в судовому засіданні докази, а саме покази обвинуваченого, досліджені документи, узгоджуються як між собою, щодо встановлених фактичних обставин та підтверджують, як признательні покази обвинуваченого, так і його умисел на вчинення інкримінованого йому в провину злочину та фактичне вчинення ним цього протиправного діяння.
Аналіз досліджених в судовому засіданні доказів свідчить про те, що обвинувачений діяв з прямим умислом, тобто усвідомлюючи як суспільно-небезпечний характер своїх дій, так і характер суспільно-небезпечних наслідків цих своїх дій та бажав їх настання.
Докази, що були досліджені в суді, повністю підтверджують факт скоєння обвинуваченим злочину при обставинах, що викладені в його обвинуваченні, і доводять, що він дійсно вчинив цей злочин і, що його признательні свідчення у скоєному, відповідають фактичним обставинам цієї справи, які суд кладе в основу обвинувального вироку.
В зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини та визнанням сторонами кримінального провадження всіх фактичних обставин справи щодо суті пред`явленого обвинувачення, за згодою обвинуваченого, проти чого не заперечував потерпілий та прокурор, суд з`ясувавши, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, встановивши відсутність сумнівів у добровільності та істинності позицій учасників судового розгляду, роз`яснивши їм наслідки цих дій, а саме, що в даному випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржувати ці визнані ними фактичні обставини та розмір цивільного позову в апеляційному порядку, у відповідності до вимог ст.349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним подальше дослідження доказів, стосовно пред`явленого обвинувачення, а саме щодо допиту свідків обвинувачення, які зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування.
За таких вищевикладених обставин, дослідивши в судовому засіданні покази обвинуваченого, дослідивши документи кримінального провадження, в тому числі і ті, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_8 в інкримінованому йому в провину злочині повністю доведена дослідженими доказами, а саме його признательними показами, які відповідно до ст.ст.84-86 КПК України, являються належними і допустимими та, які суд кладе в основу обвинувального вироку.
Органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковані за ст.289ч.2 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникненням в сховище.
Відповідно до ст.ст.94, 337 КПК України, аналізуючи та оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази, як кожного окремо, так і всіх їх у сукупності, в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку, що така кваліфікація дій обвинуваченого являється правильною, а тому дії обвинуваченого, суд кваліфікує за ст.289ч.2 КК України.
Так, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи вбачається, що ОСОБА_3 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникненням в сховище, тобто злочин, що передбачений ч.2 ст.289 КК України.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він являється працездатним, військовозобов`язаним громадянином України, який не працює, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, не одружений, неповнолітніх дітей та інших утриманців не має, має задовільний стан здоров`я, за місцем реєстрації, проживання характеризується з посередньої сторони, раніше не судимий.
В ході досудового розслідування, будь-якого майна, належного на правах власності обвинуваченому, досудовим слідством не виявлено.
Завдана злочином матеріальна шкода потерпілому була йому відшкодована в ході досудового розслідування, шляхом повернення викраденого майна.
Цивільний позов по даній справі не заявлявся.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує, як ступінь тяжкості та характер скоєного ним злочину, так враховує і його особу та всі інші обставини, що як обтяжують, так і пом`якшують йому покарання.
Так, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин відноситься до категорії тяжкого та вчинений ним без зазначення обставин. що обтяжують йому покарання.
Серед обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує повне визнання ним своєї провини, каяття, активне сприяння слідству у встановлені об`єктивної істини по справі та у розкритті злочинів.
Разом з тим, наявність цих декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, з урахуванням характеру та ступеня суспільної небезпечності і тяжкості скоєного ним діяння, та з урахуванням його особи, не дають суду підстав, при призначені йому покарання, застосувати ст.69 КК України та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті обвинувачення, так як наявність сукупності кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, не знижують істотно ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.
Суд зазначає, що повинна бути не лише сукупність декількох обставин, що пом`якшують покарання, а й щоб ці обставини ще й істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, чого суд не вбачає в діянні обвинуваченого.
За таких вищевказаних обставин, із врахуванням як характеру, обставин та ступеню тяжкості скоєного злочину, так і з урахуванням особи обвинуваченого, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст.ст.65-68 КК України, йому має бути призначене до відбування покарання, що передбачене ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі, без конфіскації майна, яке, на думку суду, буде тим необхідним і достатнім заходом, як для його виправлення, так і для попередження вчинення ним нових злочинів.
Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, що позитивно характеризують особу обвинуваченого та які значно пом`якшують йому покарання, з урахуванням повного визнання та усвідомлення ним своєї вини та тих негативних наслідків вчиненого злочину, усунення заподіяної злочином шкоди, суд приходить до висновку, що це каяття обвинуваченого у скоєному злочині являється дійсно щирим, а тому, вважає, що його виправлення і перевиховання все ж таки можливе без реального відбування ним покарання у виді позбавлення волі, а з наданням йому можливості здійснити своє виправлення і спокутування своєї вини, через звільнення від відбування призначеного покарання, на підставі ст. ст.75 КК України, з випробуванням та із встановлення обмежень, передбачених ст. 76 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Мопед марки «Хонда», моделі ТАСТ-16, який по справі був визнаний речовим доказом і переданий на досудовому слідстві у власність потерпілого. відповідно до вимог ст.100 КПК України, залишити у власності потерпілого ОСОБА_5 .
Керуючись ст. ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим, у пред`явленому обвинуваченні, у скоєні злочину, що передбачений ч.2 ст.289 КК України і призначити йому покарання за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.
Згідно зі ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання та періодично з`являтися на реєстрацію до органів кримінально-виконавчої системи.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Речовий доказ по справі: мопед марки «Хонда», моделі ТАСТ-16, що був переданий на досудовому слідстві у власність потерпілого ОСОБА_5 , - залишити у власності потерпілого.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого на досудовому розслідуванні і під час судового розгляду справи не застосовувався, в зв`язку з чим, у суду відсутні правові підстави для обрання обвинуваченому такого запобіжного заходу при ухвалені вироку на час до набрання ним законної сили.
Вирок суду може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його оголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги, а обвинуваченим в той же строк з моменту одержання копії вироку.

Копія вироку після його проголошення негайно вручається обвинуваченому і прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні копія вироку направляється поштовим відправленням.

Головуючий: