Справа № 621/1939/15-к
Провадження № 1-кп/621/203/15
ВИРОК
іменем України
16.09.2015 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження № 0000677 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого, розлученого, із середньою освітою, раніше судимого:

1) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 18.05.2009 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 (років) обмеження волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 2 (два) роки, на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області від 20.10.2010 року повернуто до місць позбавлення волі, звільнений 07.12.2011 року на підставі постанови Балаклійського районного суду Харківської області від 29.11.2011 року на невідбутий строк 9 (дев`ять) місяців 12 днів;

2) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 12.11.2012 року за ч. 2 ст. 389, ст. ст. 71, 72 КК України до 2 (двох) місяців 5 (п`яти) днів, звільнений 25.12.2012 року за відбуттям терміну покарання,

у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В період часу з 19.07.2015 року по 26.07.2015 року у ОСОБА_4 , який тимчасово мешкав в домоволодінні, розташованому за адресою АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_5 , та за проханням останнього на час його відсутності в зазначений період часу здійснював нагляд за його будинком та майном, виник злочинний умисел, направлений на привласнення чужого майна, що було ввірене йому для нагляду та знаходилося в його віданні.

Реалізуючи свій злочинний умисел, приблизно 20.07.2015 року ОСОБА_4 привласнив майно ОСОБА_5 , яке останній ввірив йому з метою збереження та яке знаходилося в його віданні, а саме велосипед ТМ «Україна», бувший у використанні, у справному стані, вартістю 700 грн., та сім-картку мобільного оператора «МТС», вартістю 10 грн., що належить потерпілому ОСОБА_5 , чим останньому згідно висновку товарознавчої експертизи від 03 липня 2015 року № 78, було заподіяно майнову шкоду на загальну суму 710 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, тобто у привласненні чужого майна, яке було ввірене особі.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, показав, що злочин вчинений ним при вищевикладених обставинах.

Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує. З урахуванням повного визнання вини у вчиненні вище наведеного злочину, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного злочину і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 191 КК України, тобто як привласнення чужого майна, яке було ввірене особі.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, визнається його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повернення правласненого.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочину.

Суд враховує особу винного, який раніше судимий, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, наявність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі, від відбування якого ОСОБА_4 належить звільнити з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, із покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільного позову не заявлено.

Питання щодо речових доказів належить вирішити згідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від призначеного покарання звільнити з випробуванням на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази: велосипед ТМ «Україна», бувший у використанні, у справному стані, та сім-картку мобільного оператора «МТС», що передані потерпілому ОСОБА_5 на зберігання вважати йому поверненими.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: