Справа № 1-168/11
Провадження №
В И Р О К

іменем України

19.05.2011 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бурбели Ю.С.,

за участю секретаря Шереметьєвої Т.В.,

прокурорів Юркової Ю.В., Будніка І.А., Черната О.А.,

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. П.П.Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, який має не повну середню освіту, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, с. П.П.Борщагівка, вул. Мельниченка, 27, раніше засудженого 06.04.2006 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 186, ч.3 185, ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді 4-х років 1 місяця позбавлення волі, 21.05.2009 року звільненого умовно достроково з невідбутим строком 9 місяців 8 днів, у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, який має середню - спеціальну освіту, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, с. П.П.Борщагівка, вул. Мельниченко, 27-А, який має на утримані малолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_5, є інвалідом 3-ї групи, раніше засудженого 06.03.2002 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого з іспитовим строком 2 роки; 04.11.2002 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років та 3 місяці позбавлення волі, 25.07.2006 року звільненого умовно достроково з невідбутим строком 1 рік 6 місяців та 10 днів; та

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, який має середню освіту, одруженого, який на утримані має малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_8, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

09.02.2010, близько 18-ї год. ОСОБА_5, будучи раніше судимим і не відбувши покарання, призначене йому вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.04.2006, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння на перехресті вулиць Калініна і Мельниченка в с. П.П. Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства на грунті раптово виниклих неприязних відносин, що виникли між ним та ОСОБА_6, який проходив разом із ОСОБА_7 повз нього по вулиці, а ОСОБА_2 з хуліганських спонукань висловився в її адресу словами, що принижували її гідність, на що ОСОБА_8 зробив йому зауваження, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, застосував відносно ОСОБА_6 фізичне насильство, небезпечне для здоров'я, яке виразилося в нанесенні ОСОБА_6 удару кухонним ножем в ліву ногу, спричинивши потерпілому тілесне ушкодження у виді різаної рани лівого стегна, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 86/Д від 29.03.2010 року відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я, після чого останній, побоюючись за своє здоровя, втік від ОСОБА_5, який за ним гнався.

В цей же час, 09.02.2010 року близько 18-ї год., ОСОБА_9, який має непогашену судимість за вчинення злочинів, передбачених ч.ч. 3, 4 ст.185 КК України, та ОСОБА_4, які перед тим разом з ОСОБА_5 вживали алкогольні напої і перебували в стані алкогольного сп'яніння, на вул. Калініна в с. П.П.Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області підійшли до ОСОБА_7 і з метою заволодіння її майном застосували до неї фізичне насильство, яке виразилося в тому, що ОСОБА_4 утримував потерпілу ОСОБА_7 за ліву руку, а ОСОБА_9 утримував її за праву руку, після чого вирвали з її рук жіночу сумку вартістю 250 гривень, в якій знаходилися мобільний телефон марки «Соні Epіксон-W810i» з в комплекті із зарядним пристроєм та акустичними навушниками загальною вартістю 2100 гривень, з сім-карткою оператора мобільного зв'язку «Лайф» вартістю 35 гривень, губна помада «Оріфлейм» вартістю 50 гривень, туш для вій «Мейбелін» вартістю 100 гривень та гроші в сумі 11 гривень, завдавши потерпілій ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 2546 гривень, після чого потерпіла ОСОБА_7 втікла з місця вчинення злочину та викликала міліцію.

Крім цього, ОСОБА_5, 09.02.2010 року близько 18-ї год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння на вул. Калініна в с. П.П.Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, повертаючись після вчинення хуліганства відносно ОСОБА_6 до своїх знайомих ОСОБА_9 та ОСОБА_4, з якими перед тим разом вживав алкогольні напої, достовірно знаючи, що останні підійшли до ОСОБА_7 на вул. Калініна і застосувавши до неї фізичне насильство вирвали з її рук жіночу сумку, в якій знаходилися мобільний телефон в комплекті із зарядним пристроєм та акустичними навушниками, з сім-карткою, губна помада, туш для вій та гроші в сумі 11 гривень, разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_4 забрав викрадені речі собі та розпорядився викраденим у потерпілої ОСОБА_7 майном на власний розсуд.

Підсудний ОСОБА_2 винним себе у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч 1 ст. 187; ч 2 ст. 186 КК України, визнав частково та показав суду, що дійсно 09.02.2010 року біля 18 години він разом з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та його братом ОСОБА_10 в с. П.П.Борщагівка розпивали спиртні напої. Побачили ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які проходили поруч. Він висловився на адресу ОСОБА_7 словами, що принижували її гідність, на що ОСОБА_8, почувши його, підійшов до нього. Тоді він з куртки дістав кухонний ніж та наніс ним удар ОСОБА_6 по нозі, після чого ОСОБА_8 почав тікати, а він став його наздоганяти, але той втік. Коли повернувся до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, побачив, що у них була жіноча сумка. В сумці знайшов мобільний телефон, гроші в сумі 11 грн. та металевий судок. Мобільний телефон та гроші залишив собі, а решту речей викинув.

Підсудний ОСОБА_3 винним себе у вчиненні інкримінованих йому злочину, передбаченого ч 2 ст. 186 КК України, визнав частково та показав суду, що дійсно 09.02.2010 року біля 18 години він разом з ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_10 в с. П.П.Борщагівка розпивав спиртні напої. Вони побачили ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які проходили поруч. ОСОБА_2 сказав, що може їх побити, на що ОСОБА_8 підійшов до нього. ОСОБА_2 дістав кухонний ніж та наніс ним удар ОСОБА_6 по нозі, після чого той почав тікати, а ОСОБА_2 кинувся його наздоганяти. ОСОБА_7 почала кричати. Вони з ОСОБА_4 стали її заспокоювати, при цьому тримали ОСОБА_7 за руки. Він дійсно взяв з рук ОСОБА_7 її сумку та поставив її, але не хотів її пограбувати. ОСОБА_2 прийшов та забрав сумку і перевірив її вміст. З сумки він забрав мобільний телефон та гроші. Після цього вони розійшлись по домівках.

Підсудний ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованих йому злочину, передбаченого ч 2 ст. 186 КК України, визнав частково та дав суду показання, які за змістом аналогічні показанням підсудного ОСОБА_3

Винність підсудних ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, підтверджується доказами, які були досліджені в ході судового слідства.

Так, в судовому засіданні в порядку ст. 306 КПК України досліджені показання потерпілого ОСОБА_6, згідно яких встановлено, що 09.02.2010 року о 17 год. 45 хв. він зустрів ОСОБА_7 після роботи і вони пішли додому. На вул. Мельниченка проходили повз чоловіків, один з яких сказав образливе в адресу ОСОБА_7 Він зробив з цього приводу зауваження та підійшов до них. На це ОСОБА_2 став висловлюватись нецензурною лайкою, погрожувати, а потім дістав ніж та вдарив ним по його лівій нозі. Він став тікати, а ОСОБА_2 та ОСОБА_10 побігли за ним. Коли ті зупинились, він також зупинився та побачив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 тримають ОСОБА_7 за руки, але та вирвалась і забігла до магазину. Він пішов до неї. ОСОБА_7 повідомила, що у неї забрали сумку в якій були мобільний телефон та грошові кошти. Вона викликала працівників міліції і карету швидкої медичної допомоги. Претензій до підсудних він не має (т.1, а.с. 43-45).

В судовому засіданні також були досліджені показання потерпілої ОСОБА_7 згідно яких встановлено, що 09.02.2010 року о 17 годині 45 хвилин, ОСОБА_8 прийшов до неї на роботу, після чого вона зачинила магазин і вони пішли додому На перехресті вулиць Калиніна та Мельниченка четверо незнайомих чоловіків вживали спиртні напої. Коли вони проходили повз них, один з чоловіків став на її адресу висловлювати непристойні речі, на що ОСОБА_8 зробив їм зауваження. У відповідь чоловік став висловлюватись брутальною лайкою на ОСОБА_6 Під час суперечки він наніс ОСОБА_6 один удар предметом схожим на ніж в ліву ногу. Той від удару ножем зробив кілька кроків назад і став втікати, а той, що наніс йому удар, став того наздоганяти. Коли ОСОБА_8 втікав, двоє інших чоловіків стали забирати у неї сумку. Вона голосно кричала, щоб її відпустили, оскільки ті тримали її за обидві руки. Вони забрали в неї сумку, після чого вона втекла та з магазину «Альона» викликала швидку медичну допомогу і працівників міліції. В сумці знаходились мобільний телефон SONY ERICSSON W810 і, з сім - карткою оператора «Лайф», грошові кошти в розмірі 11 гривень, зарядний пристрій та акустичні наушники до телефону, губна помада, туш для вій (т.1, а.с. 50-52).

Свідок ОСОБА_10, показав суду, що дійсно 09.02.2010 року біля 18 ї години він разом з ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в с. П.П.Борщагівка розпивали спиртні напої. Побачили ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які проходили поруч. ОСОБА_2 сказав, що може їх побити, після чого ОСОБА_8 підійшов до нього. ОСОБА_2 дістав кухонний ніж та наніс ним удар ОСОБА_6 по нозі. Потім потерпіла кричала, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заспокоювали її, а ОСОБА_2 , повернувшись забрав сумку потерпілої та пішов від них. Вони далі почали продовжувати пити горілку. Потім ОСОБА_2 повернувся до них вже без сумки.

Винність підсудних ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, також підтверджується іншими доказами, які були досліджені в ході судового слідства.

- даними із заяви потерпілої ОСОБА_7 від 09.02.2010 року, згідно якої вона просить прийняти міри до чотирьох невідомих чоловіків, які на перехресті вул. Калініна і Мельниченка, застосовуючи фізичну силу, відібрали в неї сумочку чорного кольору, в якій знаходився мобільний телефон „Соні-Еріксон з сім-карткою (т.1, а.с. 7);

- даними з протоколу огляду місця події від 09.02.2010 року, згідно якого оглянута земельна ділянка, що знаходиться за адресою: с. П.П.Борщагівка, вул. Мельниченка, 27, в ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки „Соні-Еріксон (т.1, а.с. 9-13);

- даними з протоколу огляду місця події від 09.02.2010 року з фототаблицею, згідно якого оглянуто перехрестя вул. Мельниченка та Калініна с. П.П.Борщагівка. в ході якого виявлено та вилучено жіночу сумку та металевий судок (т.1, а.с. 15-24);

- даними з довідки, згідно якої 09.02.2010 року у приймальному відділення Києво-Святошинської ЦРЛ ОСОБА_6 встановлено діагноз різана рана лівого стегна (т.1, а.с. 31-32);

- даними з довідки про вартість викраденого майна (т.1, а.с. 55);

- даними з висновку експерта № 86/Д від 24.03.2010 року, згідно якого у ОСОБА_6 малась різана рана лівого стегна, яка утворилась від дії гострого предмету. Не виключено, що таким предметом міг бути ніж. Описане ушкодження могло утворитися в термін, вказаний в постанові і відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя. Здатність до здійснення активних дій у потерпілого після отримання тілесного ушкодження не виключається (т.1, а.с. 175);

- даними з висновку експерта № 69 від 01.04.2010 року, згідно якого наданий на дослідження ніж холодною зброєю не являється та належить до ножів господарського призначення, виготовлений заводським способом (т.1, а.с. 184-185).

Оцінюючи та аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд визнає, що показання, підсудних та свідка ОСОБА_10, а також досліджені в судовому засіданні показання потерпілих, які ті давали під час проведення досудового слідства по справі, підтверджуються іншими дослідженими доказами по справі і свідчать про скоєння ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 злочинів.

Суд вважає, що органом досудового слідства дії підсудного ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, а дії підсудного ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілої, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

У той же час, суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_2 органом досудового слідства помилково кваліфіковані за ч 1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій) та за ч 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілої, вчинений повторно за попередньою змовою групою осіб, оскільки суду не надано доказів, які б підтверджували, що у ОСОБА_2 був умисел, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_6, напроти, досліджені в судовому засіданні докази свідчать про нанесення підсудним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 з хуліганських мотивів.

Крім того, з досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що підсудні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заволоділи майном потерпілої ОСОБА_7 за відсутності ОСОБА_2, який в той момент погнався за потерпілим ОСОБА_6, а коли ОСОБА_2 повернувся, то потерпіла вже втекла від ОСОБА_3 та ОСОБА_4, забігла в приміщення магазину, звідки по телефону викликала міліцію.

Тому, оцінивши та проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_2 відносно потерпілого ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинені із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Суд також кваліфікує дії підсудного ОСОБА_2 відносно потерпілої ОСОБА_7 за ст.198 КК України, як заздалегідь не обіцяне отримання та зберігання майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Призначаючи покарання підсудним суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особи винних та обставини справи, що помякшують і обтяжують їм покарання, а також те що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставин, що помякшують покарання підсудним ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, судом не встановлено. Обставинами, що обтяжують покарання підсудному ОСОБА_2, суд визнає рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного спяніння. Обставиною, що обтяжує покарання підсудним ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд визнає вчинення злочину особами, що перебували у стані алкогольного спяніння.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_2, суд враховує, що злочин, передбачений ч. 4 ст. 296 КК України є тяжким злочином, а злочин, передбачений ст. 198 КК України, є злочином середньої тяжкості, обставини вчинення злочинів та особу підсудного ОСОБА_2, який будучи раніше судимим за злочини проти власності, належних для себе висновків не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні злочини не відбувши повністю покарання, призначеного йому вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.04.2006; негативно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Тому з урахуванням обставин справи та даних про особу підсудного, суд приходить до переконання про необхідність призначити йому покарання за вчинення кожного з інкримінованих йому злочинів у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 4 ст. 296 КК України та ст. 198 КК України. За сукупністю злочинів Призначити йому покарання на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання біль суворим. Остаточне покарання призначити за сукупністю вироків відповідно до ст. 71 КК України, частково приєднавши невідбуте покарання за попереднім вироком.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_3, суд враховує, що вчинений злочин, передбачений ч 2 ст. 186 КК України, є тяжким злочином; враховує особу підсудного, який будучи раніше судимим за злочини проти власності, належних для себе висновків не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин, проте, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-психіатра з приводу наслідків гострого порушення мозкового кровообігу, суд приходить до переконання про необхідність призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Враховуючи особу підсудного ОСОБА_3, який позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_10, являється інвалідом з дитинства, суд дійшов до висновку про можливість звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_4, суд враховує що вчинений злочин, передбачений ч 2 ст. 186 КК України, є тяжким злочином; враховує особу підсудного ОСОБА_4, який вчинив злочин уперше, має на утриманні неповнолітнього сина, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, суд приходить до переконання про необхідність призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч 2 ст. 186 КК України.

Враховуючи особу підсудного ОСОБА_4, який вчинив злочин уперше, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_11, суд дійшов до висновку про можливість звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Цивільного позову по справі не заявлено. Судові витрати по справі відсутні.

Доля речових доказів вирішується у відповідності зі ст. 81 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 296 та ст. 198 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

- за ст. 198 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_2 призначити покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.04.2006 року, остаточне покарання ОСОБА_2 призначити у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 обчислювати з 10.02.2010 року, зарахувавши в строк відбуття покарання час його перебування в ІТТ Києво-Святошинського РВ, Житомирській УВП № 8 та СІЗО № 13 м. Києва.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою в Житомирській УВП № 8.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обовязки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично зявлятися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обовязки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично зявлятися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд.

Речові докази по справі - мобільний телефон «Соні Еріксон-W810i» з сім карткою оператора мобільного звязку «Лайф», жіночу сумка, металевий судок з капроновою кришкою до нього (т.1, а.с. 194), залишити у користуванні потерпілої ОСОБА_7; кухонний ніж та джинсові штани чорного кольору, які передані на зберігання до камери схову Києво-Святошинського РВ (т.1, а.с. 193), знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_2 в той же термін з моменту отримання копії вироку.

Суддя Ю.С. Бурбела