Справа №: 398/4321/15-к
Іменем України
"11" січня 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд
Кіровоградської області
у складі судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
16 липня 2003 р. Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 185 КК України з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
27 лютого 2004 р. Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України з застосуванням ст.71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;
звільненого 8 вересня 2005 р. на підставі постанови Прилуцького міського суду Чернігівської області від 31 серпня 2005 р. умовно достроково на 1 рік 6 місяців 12 днів;
13 травня 2011 р. Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі ;
звільненого 12 січня 2015 р. по відбуттю строку покарання;
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з проникненням у житло, повторно за таких обставин:
25 червня 2015 р. близько 2 год. 30 хв. ОСОБА_4 , маючи непогашену судимість за вчинення крадіжки, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прибули до домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 , щоб поспілкуватися з господарем.
Викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Обвинувачений повністю визнав себе винним в інкримінованому злочині та показав, що влітку 2015 р. (точну дату він не пам`ятає) на ринку в сел. Димитрове він зустрів свого знайомого ОСОБА_9 . Вони вжили алкогольні напої. Потім вирішили піти до іншого знайомого ОСОБА_10 . Вдома його не застали. Його мати відвела їх до ОСОБА_11 , сподіваючись, що її син знаходиться у останнього. ОСОБА_12 сказав, що ОСОБА_13 може знаходитися в с. Іванівка. Він, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 близько 2 год. вирушили до будинку в с. Іванівка, в якому проживав Косян, до якого часто навідувався ОСОБА_13 , тож сподівалися, що ОСОБА_13 перебуває саме там.
Двері будинку, до якого вони прибули, були зачинені. Тоді у нього, обвинуваченого, виник умисел викрасти майно. З цією метою він розбив скло віконної рами, проник до будинку, звідки через вікно витягнув музичний центр, чотири музичні колонки та підсилювач звуку. Майно загорнув у покривало, яке знайшов в будинку. Коли через вікно виліз з будинку, ОСОБА_18 вже не було. За ним, ОСОБА_14 , спостерігали його решта супутників, які стояли біля хвіртки, а коли побачили викрадене, теж розбіглися. Майно, що викрав, він відніс додому й сховав, маючи на меті надалі користуватися ним за призначенням. Приблизно через місяць викрадене ним майно було вилучено працівниками міліції й повернуто потерпілому.
Керуючись ч.3 ст. 349 КПК України та враховуючи думку учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, попередньо роз`яснивши наслідки недослідження доказів, та дійшов висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), дії якого кваліфікує за ч.3 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, оскільки обвинувачений, маючи непогашену судимість за крадіжку, тобто діючи повторно, відкрито, тобто в присутності інших осіб, які усвідомлювали протиправний характер його дій і це усвідомлював сам обвинувачений, з метою заволодіння чужим майном проник до житла та викрав чуже майно.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із загальних засад його призначення, передбачених ст.ст. 65-67 КК України.
При цьому враховує як ступінь тяжкості діяння, так і ступінь здійснення злочинного наміру, зокрема, те, що вчинене обвинуваченим діяння є умисним тяжким злочином, який він довів до кінця.
Обвинувачений характеризується як особа, на яку скарг за місцем проживання не надходило.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, який запевняє, що він усвідомив свої протиправні дії та надалі не буде їх вчиняти, а обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, - вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину.
З урахуванням зазначених чинників, суд вважає, що до обвинуваченого має бути застосовано покарання в межах санкції ч. 3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально.
Цивільний позов не заявлено.
Вилучені речові докази, які передані на зберігання потерпілому, необхідно залишити останньому за належністю.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 374, 375 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання обчислювати, починаючи з 11 січня 2016 р.
Речові докази: музичний центр «LG FFH - НОМЕР_1 », дві музичні колонки «Techics», дві музичні колонки «AIWA TWIN DUCT» залишити потерпілому ОСОБА_19 за належністю.
До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.
Зарахувати обвинуваченому у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Апеляційна скарга може бути подана до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення вироку, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок набирає законної сили, якщо жодна із сторін судового провадження протягом зазначеного строку не подасть апеляційну скаргу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя