н/п 1-кп/640/571/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2015 Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, освіти середньо - спеціальної, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, раніше судимого 01.06.2014 року Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.125 КК України до покарання у вигляді 150 годин громадських робіт, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, -
ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Київського районного суду м. Харкова від 01.06.2014 р. за ч.1 ст.125 КК України до 150 годин громадських робіт, на шлях виправлення і перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисне кримінальне правопорушення / злочин / за наступних обставин.
ОСОБА_4 будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт, попереджений про кримінальну відповідальність відповідно до ч. 2 ст.389 КК України, про що надав підписку, був направлений для відбування покарання у вигляді 150 годин громадських робіт до Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області. До відбування покарання у вигляді громадських робіт повинен був приступити з 05.01.2015 року. Однак до визначеного об`єкту ОСОБА_4 у визначений строк не прибув та до відбування покарання у вигляді громадських робіт не приступив. Після цього ОСОБА_4 з метою ухилення від відбування покарання, продовжуючи свої умисні дії, не відбував покарання у вигляді громадських робіт без поважної причини, таким чином ОСОБА_4 не відбув в загальній кількості 150 години громадських робіт.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, визнав повністю та пояснив, що 01.06.2014 року він був засудженим вироком Київського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.125 КК України до 150 годин громадських робіт, після чого він з`явився до інспекції виконання покарань, де був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання та поставлений на облік. Для відбування покарання у вигляді громадських робіт був направлений до Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області. До відбування покарання у вигляді громадських робіт повинен був приступити з 05.01.2015 року, однак не приступив, оскільки займався вихованням малолітньої дитини, просив суворо не наказувати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, положення ст. 349 КПК України їм роз`яснені, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена у повному обсязі та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.389 КК України, тобто ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд вважає щире каяття.
Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним злочину, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючу покарання обставину і відсутність обставин, що обтяжує покарання, та вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді арешту, оскільки саме такий вид покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
При визначенні розміру остаточного покарання ОСОБА_4 застосуванню підлягає ст.71 КК України, оскільки він засуджується за кримінальне правопорушення, яке він вчинив до повного відбуття покарання за попереднім вироком Київського районного суду м. Харкова від 03.06.2014 року, яким ОСОБА_4 був засуджений за ч.1 ст.125 України до 150 годин громадських робіт.
При визначенні остаточного покарання судом враховуються вимоги ст.72 КК України, згідно якої при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого співвідношення: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт, тобто 150 годин громадських робіт відповідають 19 днів арешту.
Позовні вимоги по справі не заявлені.
Судових витрат по справі відсутні.
Речових доказів по справі не має.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обрався.
Керуючись ст. ст. 128, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 / одного / місяця арешту.
На підставі ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю вироків визначити шляхом приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Київського районного суду Харківської області від 03.06.2014 року у вигляді 150 / сто п`ятдесяти / часів громадських робіт, що згідно ст.72 КК України відповідає 19 / дев`ятнадцяти / дням арешту та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 1 / одного / місяця 19 / дев`ятнадцяти / днів арешту.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя -