АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3692/15-к Номер провадження 11-кп/786/176/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
18 лютого 2016 року м. Полтава
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 при секретарі ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 12 січня 2016 року ухвалила рішення про залишення апеляційної скарги ОСОБА_7 без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 12 січня 2016 року про відмову у задоволенні спільного подання адміністрації виправної колонії та спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 - без зміни.
Не погоджуючись з рішенням колегії суддів висловлюю свою окрему думку.
Відповідно до вимог ст.107 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі за злочин, вчинений у віці до вісімнадцяти років може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання незалежно від тяжкості вчиненого злочину.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.
Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснив про необхідність під час розгляду даного питання ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Крім цього у пункті 2 цієї постанови зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання особи, яка була засуджена до позбавлення волі за злочин, вчинений у віці до 18 років, - того, що вона сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довела своє виправлення.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області року від 13.08.2010 року з урахуванням ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.06.2011 р. визнаний винуватим та засудженим за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі.
На час розгляду клопотання ОСОБА_7 без перерахування відповідно до Закону України « Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» строку перебування в СІЗО відбув більш ніж дві третини призначеного йому покарання за умисний особливо тяжкий злочин.
При застосування даного закону невідбута частина призначеного ОСОБА_7 покарання складає біля 1 року.
З матеріалів провадження вбачається, що в період відбування покарання в Прилуцькій виховній колонії УДПтСУ в Чернігівській області з 03.11.2010 року характеризувався позитивно, порушень вимог встановленого порядку відбування покарання не допускав, стягнення не накладалися.
За сумлінну поведінку та ставлення до праці мав 1 заохочення. Отримав повну середню освіту та професію електрозварник ручного зварювання.
До Божківської ВК УДПтСУ в Полтавській області (№16) для подальшого відбування покарання прибув 06.07.2011 року. За час відбування покарання в установі зарекомендував себе позитивно, має 12 заохочень, отримав професію слюсара та столяра.
Згідно характеристики ОСОБА_7 свою вину визнає повністю, розкаюється у вчиненому, працевлаштований, підтримує соціальні зв`язки з рідними, по відношенню до представників адміністрації ввічливий, виконує їх законні вимоги.
Посилання суду на наявність у ОСОБА_7 19 стягнень є безпідставними, так як 15 з них були накладені не в період відбування покарання, а під час перебування в СІЗО в неповнолітньому віці.
Чотири отримані стягнення у виправній колонії в 2014 році достроково зняті та погашені.
Наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та особливо ставленням до навчання довів своє виправлення, а тому вважаю за необхідне апеляцію засудженого ОСОБА_7 задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про застосування стосовно ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення.
Суддя-доповідач ОСОБА_2 .