В И Р О К
іменем України
Справа № 126/2205/15-к

Провадження № 1-кп/126/126/2015

"27" липня 2015 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000849 від 19.11.2014 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта- середня, працюючого водієм НОМЕР_1 , одруженого, не судимого,за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
18 листопада 2014 року близько 23 год 45 хв на автодорозі Могилів-Подільський- Ямпіль-Бершадь-Умань, водій автобуса «Лаз-699» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 в зв`язку з технічними несправностями транспортного засобу, пов`язаними з роботою двигуна, в темну пору доби здійснив вимушену зупинку на правій смузі руху проїзної частини, в місці де зупинка заборонена, та всупереч вимогам п.9.9.-9.11, 15.14 Правил дорожнього руху України не увімкнув аварійну сигналізацію та не встановив знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 40 м за межами населених пунктів, не вжив всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, в результаті чого водій автомобіля «Део-Ланос» д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_6 рухаючись в попутньому напрямку здійснив зіткнення із вказаним автобусом.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій «Део-Ланос» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому верхнього та заднього країв правої вертлюгової западини та вивиху головки правої стегнової кістки, які потягли за собою розвиток травматичного шоку першого ступеня та згідно висновку експерта № 49/9 від 31.03.2015 року відносяться до середнього ступеня важкості тілесних ушкоджень як такі, що потягли за собою розлад здоров`я понад 21 день.
Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автобуса «Лаз-699» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 , який грубо порушив Правила дорожнього руху України:
п.9.9 (а) - який зобов`язує водія транспортного засобу увімкнути аварійну світлову сигналізацію у разі вимушеної зупинки на дорозі;
п. 9.10 - який зобов`язує водія транспортного засобу разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 40 м до транспортного засобу поза населеними пунктами;
п.9.11 - який зобов`язує водія транспортного засобу у випадку, якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар ззаду на механічному транспортному засобі, що рухається з технічними несправностями, якщо такий рух не заборонено правилами дорожнього руху України;
п. 15.14 який зобов`язує водія транспортного засобу у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за не можливості це зробити - діяти згідно вимогами пунктів 9.9-9.11 правил дорожнього руху України.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України визнав повністю і дав покази, якими підтвердив обставини скоєння злочину.

Покази ОСОБА_4 під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння ним змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які підсудним не оспорюються, зміст даної статті ОСОБА_4 , роз`яснено.

Наведене свідчить про повну доведеність вини підсудного у вчиненні злочину за обставин, встановлених судом. Тому, суд обмежився дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу підсудного та матеріалів позову про понесення матеріальних витрат потерпілими, і дійшов висновку, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що ним вчинено злочин невеликої тяжкості, особу винного, який, раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, є особою пенсійного віку.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття у скоєному, сприяння в розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують ОСОБА_7 у відповідності зі ст.67 КК України судом не встановлено.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів буде обрання йому покарання у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

По даному провадженні потерпілими ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ВАТ Бершадське АТП 10527, третя особа ОСОБА_4 , в якому він просить стягнути з ВАТ Бершадське АТП 10527 матеріальну шкоду в сумі 7342 грн., моральну шкоду в сумі 100 000 грн.

Дослідивши надану ОСОБА_6 позовну заяву, судом встановлено, що відповідачем є юридична особа - ВАТ Бершадське АТП 10527, у зв`язку з чим розгляд вищевказаного цивільного позову значною мірою збільшить об`єм роботи та призведе до затягування судового розгляду кримінального провадження. Тому, з метою недопущення порушення принципу розумності строків (п.21 ч. 1 ст. 7 КПК України) та враховуючи критерії його визначення, передбачені ч. 3 ст. 28 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність залишення без розгляду позову ОСОБА_6 . При цьому судом враховано, що після прийняття вмотивованого судового рішення у кримінальному провадженні №0000849 від 19.11.2014 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, потерпілий в разі постановлення обвинувального вироку та відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, має право пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 368, 369, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.

Арешт, накладений на транспортні засоби "Део- Ланос" та автобус "ЛАЗ -699" ухвалою суду від 21.11.2014 року - скасувати.

Речові докази: - автомобіль "Део - Ланос" д/ НОМЕР_4 , переданий на зберігання на арешт майданчик транспортних засобів Бершадського РВ повернути ОСОБА_6 як власнику;

- автобус "ЛАЗ -699" д/н НОМЕР_2 , переданий на зберігання на арешт майданчик транспортних засобів Бершадського РВ повернути ВАТ Бершадське АТП №10527 як володільцю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертиз згідно висновку експерта від 04.02.2015 року №47-А в сумі 786 грн. 24 коп., згідно висновку експерта від 30.04.2015 року №58 - в сумі 921 грн. 60 коп., згідно висновку експерта від 05.06.2015 року №227А - в сумі 491 грн. 04 коп.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ВАТ Бершадське АТП 10527, третя особа ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, - залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1