АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1499/15 Суддя доповідач ОСОБА_1
Категорія: Незаконне заволодіння транпортним засобом
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4
з участю прокурора - ОСОБА_5
засудженого - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 1-в/635/357/2015 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 18 червня 2015 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого -,
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Октябрьського районного суду м. Полтави від 23.06.2011 року через недоведеність його виправлення.
В апеляційних скаргах засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 просять ухвалу скасувати та умовно-достроково звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання. Зазначають, що судом не було враховано участь засудженого у суспільно-корисній праці та набуття ним професії «Фрезерувальник» у професійно-навчальному закладі колонії. Крім того не погоджуються із висновками про відсутність зацікавленості до програми виховного впливу «Духовне відродження», оскільки він був членом Євангельської Церкви «Спасіння», де характеризується позитивно. Судом не було враховано також стан здоров`я засудженого та наявність у нього двох малолітніх дітей.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції , колегія суддів вважає, що апеляційні скарги засудженого та його захисника підлягають задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що вироком Октябрьського районного суду м. Полтави від 23.06.2011 року ОСОБА_6 був засуджений за ч.3 ст.185 , ч.2 ст.15 ч.1 ст. 289, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання рахується із 23.06.2011 року, кінець строку 23.12.2016 року. Таким чином засуджений вже відбув більше ніж 2/3 фактичного строку покарання.
Із матеріалів особової справи, наданої за запитом суду, вбачається, що ОСОБА_6 раніше був неодноразово судимий : 14березня 1997 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 81 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 26 листопада 1997 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 140. ст. 43 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 13.08.1999 року умовно-достроково на 1 рік 9 місяців 11 днів; 18 жовтня 2000 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ст.ст. 42. 43 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 12 жовтня 2001 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ст.ст. 391, 71 КК України (в редакції 2001 року) до 3 років позбавлення волі, звільнений 10.08.2004р. за відбуттям строку покарання; 04 серпня 2008 року Зіньківським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 296. ч. 2 ст. 342,70 КК України (в редакції 2001 року) до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбуття строку покарання з іспитовим строком 2 роки, його судимість не погашена. В тексті характеристики зазначено, що за час відбування покарання в колонії засуджений ОСОБА_6 дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок установи. Двічі він заохочувався адміністрацією установи подяками за сумлінну поведінку і ставлення до праці, стягнень не має. Засуджений приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження». Євангельська церква «Спасіння» позитивно характеризує ОСОБА_6 , зокрема його глибоке та смиренне каяття. Під час апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_6 в 2014 році навчався у державному професійно-технічному навчальному закладі «Темнівський навчальний центр №100» та йому присвоєно кваліфікацію фрезерувальника 2-го розряду. Із довідки Темнівської виправної колонії №100 вбачається , що він з липня 2013 року по серпень 2015 року працює в цеху №2, де виконує суспільно-корисну роботу, незважаючи на тяжкі захворювання, підтверджені випискою з медичної карти.
Наведені обставини підтверджують, що сумлінною поведінкою засудженого ОСОБА_6 та його сумлінним ставленням до праці в період відбування покарання він довів своє виправлення , а тому колегія суддів приходить до висновку про можливість застосування до нього положень ч. 3 п.2 ст..81 КК України про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,
П О СТ А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 18 червня 2015 року у відношенні ОСОБА_6 скасувати. Заяву ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення задовольнити.
Засудженого ОСОБА_6 , 1981 року народження, умовно-достроково звільнити від відбування покарання за вироком Октябрьського районного суду м. Полтави від 23.06.2011 року на невідбуту частину 1 рік 2 місяці 30 днів, звільнивши його з під варти негайно в залі суду.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді