Єдиний унікальний номер:343/248/16-к
Номер провадження: 1-в/0343/144/16
У Х В А Л А
про відмову умовно-дострокового звільнення від відбування покарання
08 лютого 2016 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Долинського ВЦ № 118 ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Долинського районного суду з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Прокурор в судовому засідання заперечила проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 , оскільки засуджений характеризується посередньо і не довів, що він заслуговує на звільнення.

У судовому засіданні представник адміністрації Долинського ВЦ № 118 Івано-Франківської області просив відмовити у задоволенні заяви та пояснив, що засуджений характеризується посередньо, порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, заохочення не оголошувались, з жовтня 2015 року по даний час не працює, відмовився від роботи на котельні установи.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що вважає себе таким, що підлягає умовно-достроковому звільненню.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи, вважає, що заява не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Положення ч.ч.2, 3 ст. 81 КК України передбачають дві умови для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання: засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення; засуджений фактично відбув не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості.

У той же час ч.1 ст. 81 КК України вказує, що до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Отже, зміст останньої норми вказує на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Запровадження вищевказаного правового інституту, згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у згаданій постанові Пленуму в п.13 матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання, мають відповідати вимогам, передбаченим ст. 110 Виправно-трудового кодексу України, яка передбачає, що у поданні мають міститися дані, які характеризують поведінку засудженого, його ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання. Одночасно з поданням до суду направляється особиста справа засудженого.

Матеріали справи свідчать про те, що адміністрація установи Долинського виправного центру №118, в якій відбуває покарання засуджений, не зверталась до суду у встановленому законом порядку після відбуття установленої КК України частини строку покарання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбуття покарання.

ОСОБА_5 засуджений 10.11.2014 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ст.125 ч.2 КК України до 2 років обмеження волі.

З матеріалів особової справи ОСОБА_5 встановлено, що засуджений 06.01.2015 року прибув в Долинський виправний центр (№ 118). Після прибуття був працевлаштований на контрагентському об"єкті "Ромен Долина Плюс", згодом на котельні установи. На даний час не працевлаштований, намірів щодо працевлаштування не виявляє. Порушення вимог режиму відбування покарання не допускав, дисциплінарні стягнення не накладались, заохочення не оголошувались.

Згідно виписки з протоколу №17 від 08.09.2015 року комісією Долинського виправного центру (№118) ОСОБА_5 відмовлено в поданні до суду про заміну невідбутої частини покарання більш м"яким на підставі заяви засудженого.

Згідно виписки з протоколу №1 від 12.01.2016 року комісією Долинського виправного центру (№118) ОСОБА_5 відмовлено в поданні до суду про його умовно-дострокове звільнення як такому, що не довів свого виправлення.

За таких, обставин суд, враховуючи, що клопотання подане до суду засудженим, а не установою (органом) виконання покарання, як це передбачено ст.154 Кримінально-виконавчого кодексу України, приходить до переконання, що засуджений не довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, оскільки по місцю відбування покарання характеризується посередньо та відмовився працевлаштуватись, а тому вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви засудженого про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На підставі викладеного та ст.81 Кримінального кодексу України, ч.3 ст.154 Кримінально-виконавчого кодексу України, керуючись ст.ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 про його умовно-дострокове звільнення,- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: