Ухвала іменем україни 10 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора при секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001356 за касаційною скаргою прокурора на вирок Апеляційного суду Одеської області від 06 серпня 2015 року щодо ОСОБА_6 ,
встановила:
Вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 29 жовтня 2014 року засуджено
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина
України, уродженця с. Новоселівка Котовського району Одеської області, з середньою освітою, працюючого за наймом, не одруженого, раніше судимого вироком від 18 червня 2014 року за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки,
- за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.
Судом вирішено питання відшкодування судових витрат у справі.
Вироком Апеляційного суду Одеської області від 06 серпня 2015 року вирок місцевого суду скасовано в частині призначеного покарання та ухвалено вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.
На підставі ст. 71 КК України визначено повністю приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком від 18 червня 2014 року у виді позбавлення волі на три роки. У відповідності до ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно. В решті вирок залишено без зміни.
Як встановив суд, ОСОБА_6 01 вересня 2014 року, біля 01 год, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, пройшов на територію домоволодіння ОСОБА_7 , у АДРЕСА_1 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час сварки, завдав ОСОБА_7 удар ногою у плече, а кулаком у голову, в результаті чого спричинив останній легкі тілесні ушкодження.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок апеляційного суду скасувати з призначенням розгляду у суді апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів визнає їх такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, по суті не оспорюється і підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених та належно оцінених судом.

Дії засудженого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України кваліфіковані правильно, що також не оспорюється у касаційній скарзі.

Разом з тим, доводи прокурора про істотні порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, є обґрунтованими.
Статтею 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Частиною 4 вказаної статті визначено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відповідно до положень п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою в резолютивній частині вироку окрім іншого зазначається покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом.
Всупереч наведеному, з резолютивної частини вироку апеляційного суду вбачається, що ОСОБА_6 суд призначив покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу, далі на підставі ст. 71 КК України зазначив про повне приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком від 29.10.2014, а потім зазначив про самостійне виконання покарання у виді штрафу, посилаючись на вимоги ст. 72 КК України.
Між тим, в порушення вимог ст. 71 КК України, судом апеляційної інстанції не зазначено яке ж остаточне покарання було призначене ОСОБА_6 за сукупністю зазначених вироків.
Крім того, при призначенні ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу, судом апеляційної інстанції не враховано те, що ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28.11.2014 покарання призначене ОСОБА_6 за вироком цього ж суду від 29.10.2014 у виді штрафу, було замінено на 50 годин громадських робіт.
З уваги на таке, касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок апеляційного суду підлягає скасуванню з призначенням розгляду провадження у суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Апеляційного суду Одеської області від 06 серпня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати, призначити розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3