пр. № 1-кс/759/4824/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2015 року слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні, внесене у кримінальному провадженні № 0000123 клопотання прокурора прокуратури Святошинського району м. Киэва ОСОБА_3 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та додані до клопотання матеріали, перевіривши надані матеріали,

В С Т А Н О В И В:
12 листопада 2015 року до Святошинського районного суду міста Києва надійшло клопотання внесене у кримінальному провадженні № 0000123 прокурора прокуратури Святошинського району м. Киэва ОСОБА_3 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Дане клопотання обґрунтоване тим, що 30.09.2015 до прокуратури Святошинського району міста Києва надійшла заява ОСОБА_4 , з приводу вчинення шахрайських дій відносно нього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який використовуючи дружні стосунки з ОСОБА_4 , шляхом обману, заволодів грошовими коштами останнього у великих розмірах, чим завдав гр. ОСОБА_4 матеріальної шкоди.

02.10.2015 відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_4 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123 від 02.10.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Будучи допитаним в якості потерпілого ОСОБА_4 , повністю підтвердив відомості, повідомлені у своїй заяві про вчинення злочину. Крім того повідомив, що під час зустрічей та розмов з гр. ОСОБА_5 , з приводу повернення грошових коштів, останній погрожував йому пістолетом. Також він провів власне розслідування, під час якого було встановлено, що ОСОБА_5 , має у власному розпорядженні та володінні наступні автомобілі: LEXUS LX 570, д.н.з. НОМЕР_1 , TOYOTA LAND CRUISER 200, д.н.з. НОМЕР_2 , TOYOTA LAND CRUISER 200, д.н.з. НОМЕР_3 , TOYOTA LAND CRUISER, д.н.з. НОМЕР_4 , LAND ROVER, RANGE ROVER, д.н.з. НОМЕР_5 , LAND ROVER, RANGE ROVER, д.н.з. НОМЕР_6 . Крім того, на нього або його родичів зареєстровано на праві власності нерухоме майно, а саме квартири за наступними адресами: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 та житловий будинок по АДРЕСА_6 .

Таким чином, у діях ОСОБА_5 , вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Відповідно до ч.5 ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.4 ст.190 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що, згідно повідомлення Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, мати гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має у своїй приватній власності квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 .

У відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому є необхідність заборонити відчужувати вищевказане нерухоме майно квартиру АДРЕСА_7 .

Враховуючи те, що з метою відшкодування завданої злочином шкоди, запобіганню відчуженню будь-яким способом зазначеної вище квартири та для подальшого забезпечення цивільного позову в інтересах ОСОБА_4 , необхідно здійснити арешт вказаного майна.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні.

Клопотань, щодо фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування від слідчого не надходило.

Враховуючи припис ст. 107 та ч. 2 ст.163 КПК України, суд вважає за можливе розглянути вказане клопотання без фіксації технічними засобами, а також у відсутність особи у володінні якої знаходиться вказана квартира.

Досліджуючи вказане клопотання, суд бере до уваги наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

02.10.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне провадження за № 0000123 згідно витягу з кримінального провадження.

Згідно ст. 171 КПК України у клопотанні прокурора повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна. Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до розділу другого п. 2.6 п. 2 узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження проведеного Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ за 2014 рік, арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб.

Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. ст. 276 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

В силу ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ч. ч. 1, 2, 4 ст. 170, ч. ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Святошинського
районного суду м.Києва ОСОБА_1 .