Справа № 209/4097/15-к
Провадження № 1-кп/209/52/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участі: - секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження № 209/4097/15-к (пр. № 1-кп/209/52/16), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000961 від 02.05.2015 року (об`єднане з кримінальним провадженням №0000228 від 26.05.2015) відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не працюючого, з неповною вищою освітою, не одруженого, не військозобовязаного, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 21 вересня 2000 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 140 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 1 Закона України «Про амністію» від 11.05.2000 року від відбування покарання звільнений;

- 12 січня 2007 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 309, ст. 76 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

- 28 липня 2009 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.;

- 28 квітня 2010 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробуванням терміном на 2 роки.

обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ст. 122 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
01.05.2015 р. близько о 21.00 годин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись у дворі домоволодіння по АДРЕСА_2 , де на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків на підґрунті ревнощів у нього виникла сварка з ОСОБА_7 .

Під час сварки, ОСОБА_6 , знаходячись навпроти ОСОБА_7 , навмисно наніс йому два удари, спочатку кулаком правої руки, а потім лівої, в обличчя в область щелепи зліва та справа, від чого ОСОБА_7 впав на лівий бік. Після чого ОСОБА_6 зайшов за спину ОСОБА_7 та наніс ще декілька ударів в нижню частину спини останнього. В результаті злочинних дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 569-Е від 18.05.2015 р., було спричинено тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з переломом нижньої щелепи праворуч на рівні 5-6 -го зубів, ліворуч на рівні 8-го зуба з синцем на голові, яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку, які викликали тривалий розлад здоров`я більш 21 дня, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження (п.п. 2.2.2 Наказ № 6, МОЗ України від 17.01.1995 року).

10.05.2015 р. близько о 02.00 годин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у домоволодінні по АДРЕСА_3 , де на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків на підґрунті ревнощів у нього виникла сварка з співмешканкою ОСОБА_8 . Під час сварки, ОСОБА_6 , знаходячись навпроти ОСОБА_8 , навмисно наніс їй декілька ударів, в обличчя в область щелепи справа. В результаті злочинних дій ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_8 , згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 208 від 30.10.2015 року, було спричинено згідно аналізу наданої медичної (медичні карти стаціонарного хворого №3597, №5166) та судово-медичної (акт №1249) документації, даних додаткового судово-гістологічного дослідження, комісія експертів встановила наявність тілесних ушкоджень: відкритий ангулярний перелом нижньої щелепи праворуч, а також захворювання: на ВІЛ інфекцію, яка супроводжувалась емпіємою плеври, гнійним медіастенітом, гнійно-фіброзним плевритом, гнійним бронхітом, застійною пневмонією, двостороннім міжутним серозно-гнійним нефритом, персистуючим гепатитом на тлі жирового гепатоза з холестазами, вираженою дрібнозернистою дистрофією паренхіматозних органів, міокарда, що призвело до ускладнення відкритого ангулярного перелому на остеомієліт, флегмону підчелюсної та шийної ділянок.
Таким чином комісія експертів прийшла до підсумку, що причиною смерті, в даному випадку, встановлено захворювання на ВІЛ інфекцію, яка супроводжувалась емпіємою плеври, гнійним медіастенітом, гнійно-фіброзним плевритом, гнійним бронхітом, застійною пневмонією, двостороннім мінутним серозно-гнійним нефритом, персистуючим гепатитом на тлі жирового гепатоза з холестазами у жовчних шляхах, вираженою дрібнозернистою дистрофією паренхіматозних органів, міокарда, що призвело до гострої легенево-серцевої недостатності.
В даному випадку перелом нижньої щелепи праворуч в області кута не знаходиться у причинному зв`язку з настанням смерті.
Вираженість патологічних змін по виявленому захворюванню на імунодефіцит внаслідок ВІЛ інфекції, яка призвела до дистрофічних змін життєво важливих внутрішніх органів, дає можливість комісії експертів вказати, що навіть при своєчасному кваліфікованому наданні медичної допомоги уникнути негативного наслідку не було можливості. Тяжкість тілесних ушкоджень встановлюється за характером ушкоджень, що відповідає вимогам «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р., №6 і згідно п.2.2.2. встановлені тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеню тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я понад 21 добу.
Вказаними діями ОСОБА_6 вчинив злочини передбачені ч. 1 ст. 122 КК України, а саме, умисні середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто умисні ушкодження, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні ОСОБА_6 визнав себе винним повністю, підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальних актах та пояснив, що 01.05.2015 року, близько 21.00 годин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у дворі домоволодіння АДРЕСА_2 , де на ґрунті ревнощів до своєї співмешканки, яка залицялася до ОСОБА_7 у нього виникла сварка з останнім, в ході якої він наніс йому два удари в обличчя в область щелепи та декілька ударів в нижню частину спини. Також пояснив суду, що 10.05.2015 року близько 02.00 годин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у домоволодінні АДРЕСА_4 , він побачив свою співмешканку ОСОБА_8 яка займалася коханням з іншим чоловіком, внаслідок чого у нього на ґрунті ревнощів виникла сварка з останньою, в результаті якої він навмисно наніс їй декілька ударів в обличчя. Після скоєного відразу викликав швидку допомогу. У скоєному щиро розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить суд провести судове засідання без його участі, претензій до обвинуваченого не має. За спільною згодою учасників справи судом ухвалено про можливість розглянути кримінальне провадження без його участі.

Враховуючи те, що обвинувачений та потерпіла ОСОБА_5 не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорушень доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисні середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто умисні ушкодження, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відноситься до категорії кримінальних правопорушень середнього ступеню тяжкості, обставини які призвели до вищевказаних наслідків, думку потерпілої ОСОБА_5 яка наполягала на суворості призначення покарання, дані про особу обвинуваченого, який судимий і судимість не погашена в установленому законом порядку, перебуває на обліку у лікаря нарколога, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння.

В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику призначення судами кримінального покарання від 24 жовтня 2003 року за № 7 вказано звернути увагу судів на те, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 65 Кримінального кодексу України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Коли санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з позбавленням волі на певний строк передбачає більш м`які види покарання, при постановленні вироку потрібно обговорювати питання про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та його ставлення до вчинених кримінальних правопорушень, думку потерпілої особи, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про можливість обрання обвинуваченому покарання в межах санкції статті обвинувачення.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Враховуючи тяжкість вчинених злочинів, відомості про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та інші обставини справи в сукупності, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства.

Таку міру суд вважає достатньою не тільки для покарання ОСОБА_6 за вчинені протиправні діяння, а й для його виправлення.

За таких обставин справи ОСОБА_6 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 Кримінального кодексу України.

Підстав для застосування до ОСОБА_6 , положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

Речові докази відповідно до вимог ст. 100 КПК України відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк 2 роки.

На підставі п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжних захід відносно засудженого ОСОБА_6 до набрання вироком чинності не обирати.

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з врахуванням обмежень, встановлених ч. 3 ст. 349 КПК України.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому, потерпілій, прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1