пр. № 1-кс/759/5229/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2015 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , його представників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_7 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010373 від 30.08.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До Святошинського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Святошинського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 щодо неповернення тимчасово вилученого майна в рамках проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010373 від 30.08.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та поновлення строку на оскарження такої бездіяльності слідчого у зв`язку з поважністю його пропуску.

В обґрунтування скарги зазначає, що 28.11.2015 року по вул. Львівській у м. Одеса, інспектором патрульної служби поліції було зупинено та затримано автомобіль Bentley Continental GT, д/н НОМЕР_1 , 2004 року виготовлення, за кермом якого перебував ОСОБА_3 , який було придбано на підставі довідки-рахунку ААВ 583061 від 04.08.2013 року, виданої ФОП ОСОБА_8 та свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 від 10.11.2012 року., реєстраційний номер свідоцтва про реєстрацію т/з НОМЕР_3 .

Автомобіль поміщено на спеціальний штрафний майданчик, за адресою вул. Аеропортівська, 29-В у м. Одеса, де зараз і перебуває вказаний автомобіль, а ключі у вигляді брилка від автомобіля передані до СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві слідчому ОСОБА_7 . Відповідно до довідки, виданої 10.12.2015 року СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві, в рамках кримінального провадження № 0010373 від 30.08.2013 року, порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, 28.11.2015 року у ОСОБА_3 на вул. Львівській у м. Одеса було вилучено автомобіль «Бентлі Контіненталь» д.н. НОМЕР_1 , який було придбано ним на законних підставах відповідно до діючого законодавства України.

Оскільки слідчий не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна не звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, тому автомобіль Bentley Continental GT, д/н НОМЕР_1 відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, та зазначила, що з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна не зверталися за відсутність підстав, оскільки вказаний автомобіль перебував у розшуку, після вилучення його визнано речовим доказом по справі, а ст. 170 КПК України не передбачає підстав накладення арешту на речові докази.

ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу на бездіяльність слідчого підтримав у повному обсязі з підстав і мотивів, що в ній зазначені.

Представник скаржника адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримав у повному обсязі та зазначив, що відповідно до довідки-рахунку власником автомобіля є ОСОБА_3 , а заявник по кримінальному провадженню не є власником, а користувався автомобілем по довіреності, та звернувся лише в 2013 році.

Представник скаржника ОСОБА_5 скаргу також підтримав, та наголосив, що ОСОБА_3 придбано автомобіль в серпні 2013 року та зареєстровано 06.08.2013 року, а заяву про вчинення кримінального правопорушення од органу внутрішніх справ подано 30.08.2013 року, тобто після придбання його ОСОБА_3 в автосалоні. Вказав представник і на те, що за час досудового розслідування з 2013 року жодних експертиз не проведено та не призначено, інших будь-яких слідчих дій не вчинено.

Заслухавши думку прокурора, скаржника та його представників, вивчивши та дослідивши матеріали скарги, надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дії, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Статтею 304 КПК України передбачені строки звернення із такою скаргою, які можуть бути поновлені у разі їх пропушення з поважних причин слідчим суддею.

Встановлено, що 30.08.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесенні відомості про кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 289 КК України за № 0010373.

28.11.2015 року інспектором управління патрульної служби у м. Одеса по вул. Львівській, затримано автомобіль Bentley Continental GT, д/н НОМЕР_1 , 2004 року виготовлення, під керуванням ОСОБА_3 , що був придбаний ним на підставі довідки рахунку ААВ 583061 від 04.08.2013 року, виданої ФОП ОСОБА_8 та свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 від 10.11.2012 року, реєстраційний номер свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 . Вказаний автомобіль розміщено на штрафний майданчик по вул. Аеропортівська, 29-В у м. Одеса, а ключі від автомобіля передано СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Вказані принципи також визначенні і в інших правових нормах, які регулюють право власності, з яких також вбачається, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Отже, чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження у випадках: тимчасового доступу до речей і документів, тимчасового вилучення майна, арешту майна, обшуку, огляду та лише на підставі вмотивованого судового рішення, а тимчасове вилучення майна - без судового рішення.

Статті 167, 168 КПК України визначають підстави тимчасового вилучення майна, та порядок такого вилучення, а стаття 169 цього Кодексу його припинення.

Згідно ч.1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, для здійснення тимчасового вилучення майна у вигляді речей, документів, грошей тощо, необхідна наявність достатніх підстав вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч.6 ст. 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої його було вилучено.
Частиною 6 ст. 173 КПК України визначено, що ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня надходження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.
Отже, Кримінальним процесуальним кодексом України визначений обов`язок слідчого, прокурора та суду вирішити в зазначені строки долю тимчасово вилученого майна, зокрема його арешту чи повернення.

Посилання прокурора на те, що ст. 170 КПК України не передбачає накладення арешту на майно, яке визнане речовим доказом, не відповідає дійсності, оскільки в ч. 1 ст. 170 КПК України прямо передбачено, що «арештом майна є тимчасове до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є … доказом злочину..».

Вказана стаття також містить вимоги до можливого арешту майна третьої особи, які в свою чергу повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів. Вказане свідчить про те, що таке вилучення майна у третьої особи, яким і є ОСОБА_3 за вказаним кримінальним провадженням, з підстав лише того що таке майно є доказом є неправомірним, оскільки наявність таких достатніх підстав для його арешту має встановлювати суд.

ч.3 ст. 170 КПК України передбачено, що підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Частиною 5 вказаної вже статті визначено також, що у невідкладних випадках і виключно з метою збереження речових доказів або забезпечення можливої конфіскації чи спеціальної конфіскації майна у кримінальному провадженні щодо тяжкого чи особливо тяжкого злочину за рішенням Директора Національного антикорупційного бюро України (або його заступника), погодженим прокурором, може бути накладено попередній арешт на майно або кошти на рахунках фізичних або юридичних осіб у фінансових установах. Такі заходи застосовуються строком до 48 годин. Невідкладно після прийняття такого рішення, але не пізніше ніж протягом 24 годин, прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.

Тобто, навіть при тимчасовому накладенні арешту за рішенням Директора Національного антикорупційного бюро України, прокурор має невідкладно після прийняття такого рішення, але не пізніше ніж протягом 24 годин, звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна. Якщо у визначений цією частиною строк прокурор не звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна або якщо в задоволенні такого клопотання було відмовлено, попередній арешт на майно або кошти вважається скасованим, а вилучене майно або кошти негайно повертаються особі.

Із чого вбачається, що особа може бути позбавлена чи обмежена у праві своєї власності виключно за відповідним рішенням слідчого судді чи суду.

Коли при розгляді цієї скарги слідчим суддею встановлено, що відповідне клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно до суду не спрямовувалось, питання з цього приводу не вирішувалось, тобто арешт на вказане вилучене майно слідчим суддею не накладався, що підтверджується і поясненнями прокурора, та що згідно вимог ст. 169 та ч. 5 ст. 171 КПК України вказує на неправомірність слідчого в неповерненні вказаного майна особі, у якої його було вилучено, тобто ОСОБА_3 .

Згідно зі п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про зобов`язання вчинити певну дію.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

На підставі ч. 2 ст. 40 КПК України слідчий уповноважений на вчинення визначених у цій частині дій.

Отже, наданими поясненнями у судовому засіданні та доказами доведено наявність підстав вважати бездіяльність слідчого щодо неповернення вилученого майна необґрунтованою та неправомірною, у зв`язку з чим подана скарга підлягає задоволенню, затриманий та тимчасово вилучений автомобіль Bentley Continental GT, д/н НОМЕР_1 , 2004 року виготовлення, підлягає поверненню особі у якої той вилучався, а саме ОСОБА_3 .

Посилання прокурора в частині правомірності його вилучення та зберігання як речових доказів по кримінальному провадженню, яке розслідується, також оцінюються судом критично з огляду на відсутність єдиної правової підстави згідно кримінального процесуального кодексу України у обмежені чи позбавлені права власності особи під час кримінального провадження якою є лише вмотивоване судове рішення з цього приводу.

Також слідчий суддя зважає і на заявлене скаржником клопотання про поновлення строків звернення до суду із такою скаргою на бездіяльність слідчого під час досудового розслідування та вважає, що пропущенні строки мають бути поновленні з огляду на їх пропущення з поважних причин, оскільки законним власником тимчасово вилученого майна ОСОБА_3 фактично лише 10.12.2015 року було видано довідку слідчим СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , яка містила номер кримінального провадження № 0010373 відомості про яке внесені до ЄРДР від 30.08.20013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, та стало відомо про обставини незаконного заволодіння транспортним засобом Bentley Continental GT, д/н НОМЕР_1 , а вказану скаргу подано до суду 18.12.2015 року, тому строки звернення до слідчого судді передбачені ст. 304 КПК України не є пропущеними.

Керуючись ст.ст. 16, 40, 167-169, 171, 303-307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати бездіяльність слідчого СВ Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна протиправною.

Зобов`язати слідчого СВ Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 вирішити питання повернення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , автомобіля Bentley Continental GT, д/н НОМЕР_1 , 2004 року виготовлення та ключі у вигляді брилка до нього, які було вилучено в нього 28.11.2015 року інспектором патрульної служби поліції по вул. Львівській у м. Одеса в рамках кримінального провадження № 0010373 від 30.08.2013 року за ч. 3 ст. 289 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на дану ухвалу може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Святошинського
районного суду м. Києва ОСОБА_1