АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/2864/2015 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_9 , погоджене із процесуальним прокурором ОСОБА_5 , та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке належить ОСОБА_8 , вилучене під час проведення обшуку за місцем проживання останнього, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно ухвали суду, слідчий суддя дійшов висновку про те, що існує необхідність у накладенні арешту на майно, яке вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , оскільки вказані у клопотанні слідчого речі, пристосовані чи використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та відповідають критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, крім того санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.
В апеляційній скарзі з доповненнями захисник підозрюваного, не погоджуючись з прийнятим судом рішенням, вважає, що дана ухвала слідчого судді винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню, просить постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно ОСОБА_8 .

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянт вказує на порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме на порушення слідчим суддею строків розгляду клопотання слідчого про арешт майна, оскільки клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна надійшло до Шевченківського районного суду м. Києва 24.09.2015 р., але судом вказане клопотання було розглянуте лише 29.09.2015 р., тобто з пропущенням сімдесяти двох годинного строку, що суттєво суперечить вимозі ч. 6 ст. 173 КПК України, а тому на думку захисника, ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.09.2015 р. є незаконною.

В доповненнях до апеляційної скарги, захисник підозрюваного зазначає на порушення ст. 171 КПК України, а саме на те, що слідчий в клопотанні про арешт майна не посилається на документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, зокрема на відео реєстратор та ноутбук, а слідчий суддя не мав права задовольняти клопотання слідчого щодо вище вказаного майна, оскільки не встановив власника цього майна. Крім того, на думку захисника, вбачаються порушення ст. 171 КПК України при накладенні слідчим суддею арешту на грошові кошти, а саме купюри номіналом по 100, 200 та 500 гривень.
До початку розгляду апеляційної скарги з доповненнями захисника ОСОБА_7 , від останнього надійшло клопотання, в якому він підтримує подану ним апеляційну скаргу з доповненнями, просить їх задовольнити в повному обсязі, а також просить розглянути його апеляційну скаргу з доповненнями без його участі. Прокуро проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 не заперечував, що дає можливість суду апеляційної інстанції провести розгляд апеляційної скарги з доповненнями захисника ОСОБА_7 , без участі останнього.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу з доповненнями такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, вивчивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, слідчим управлінням ГУ МВС України в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000038 від 02.02.2014 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 05.09.2015 о 16.00 год. ОСОБА_8 , діючи умисно, незаконно збув громадянину ОСОБА_10 речовину, яка відповідно до висновку експерта №2-02/1176 від 14.09.2015, містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - концентрат макової соломи, масою в перерахунку на суху речовину 4,4575 г, за що отримав від останнього кошти в сумі 1500 гривень. Крім того ОСОБА_8 , продовжуючи свою злочинну діяльність, 21.09.2015 о 18.00 год., незаконно збув громадянину ОСОБА_10 5 грам екстракційного опію, за що отримав від останнього кошти в сумі 1500 гривень.

17.09.2015 р. ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва було задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на проведення обшуку житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
23.09.2015 р. на виконання ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.09.2015, проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого були вилучені речі та документи, перелік яких зазначено в протоколі обшуку.
23.09.2015 р. ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
23.09.2015 р. старший слідчий СУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна, посилаючись на те, що вилучені, в ході проведення обшуку, речі та грошові кошти мають доказове значення у кримінальному провадженні, а також на те, що санкція ч. 2 ст. 307 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , передбачає конфіскацію майна, а тому з метою досягнення дієвості даного кримінального провадження в частині вилучення та збереження речових доказів, а також з метою забезпечення можливої конфіскації майна необхідно накласти арешт на вказане майно.
29.09.2015 р. ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва клопотання слідчого про арешт майна було задоволено та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке належить ОСОБА_8 , вилучене під час проведення обшуку за місцем проживання останнього, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому була вислухана думка слідчого та захисника, досліджені матеріали кримінального провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Так, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Згідно ст. 171 КПК України, слідчий має право, за погодженням з прокурором, в межах кримінального провадження звернутися до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у виді речей, документів або грошей, в якому повинно зазначатись підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого підстави для арешту майна, а саме що воно відповідає критеріям, зазначеним в ч. 2 ст. 167 КПК України, оскільки вказані в клопотання слідчого речі пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, а також враховано те, що санкція ч. 2 ст. 307 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 ,передбачає конфіскацію майна, слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про арешт майна ОСОБА_8 , є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про арешт майна порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.
Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі захисника обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.
Доводи захисника про те, що слідчим суддею порушено вимоги кримінального процесуального закону, зокрема ст. 172 КПК України, а саме щодо порушення слідчим суддею строків розгляду клопотання, не можуть бути безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки відповідно до ст. 412 КПК України не відносяться до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.
Крім того, слід зазначити, що хоча клопотання про арешт майна й розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, однак слідчий суддя при цьому зобов`язаний всебічно дослідити обставини кримінального провадження, з`ясувати доведеність вчинення особою кримінального правопорушення, характер і розмір шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, наявність причинного зв`язку між діянням і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного в її заподіянні, проаналізувати дані що вказують на наявність у відповідних осіб майна, яке підлягає арешту чи конфіскації, що і призвело, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, до несвоєчасного розгляду клопотання слідчого про арешт майна.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі з доповненнями доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, для інших осіб колегією суддів не встановлено.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями без задоволення.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171, 173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_9 , погоджене із процесуальним прокурором ОСОБА_5 , та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке належить ОСОБА_8 , вилученого під час проведення обшуку за місцем проживання останнього, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . залишити без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

__________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4