Святошинський районний суд м. Києва
пр. № 1-кп/759/76/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000020 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, номер картки фізичної особи платника податків невідомий, який здобув вищу освіту, не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 13.02.2013 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_5 , інші учасники провадження: представник потерпілого ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 01.01.2015 приблизно о 12 год. 45 хв., знаходячись в приміщенні торгівельного залу магазину «Єва», що розташований по бул. Вернадського, 79 у м. Києві, вирішив вчинити крадіжку чужого майна, яке належить ТОВ «РУШ».
З метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 , продовжуючи знаходитись в приміщенні торгівельного залу вказаного магазину, скориставшись тим, що за його діями ніхто з оточуючих не спостерігає, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, взяв з торгових полиць чуже майно, яке належить ТОВ «РУШ», а саме: тональний крем «Колор Мі», в кількості 1 шт., вартістю 330 грн 00 коп., який сховав в кишеню куртки.
Маючи намір таємно викрасти дане майно, ОСОБА_5 , цього ж дня приблизно о 13 год. 00 хв., виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, а саме: винести викрадене майно та розпорядитися ним на власний розсуд, не розрахувавшись на касі, направився до виходу з торгівельного залу, однак, довести кримінальне правопорушення до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони магазину «Єва» разом з наявним при ньому товаром, який він намагався викрасти.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому складі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, вказавши на час, місце, спосіб і мету його вчинення та показав, що 01.01.2015 приблизно о 12 год. 40 хв. він зайшов до магазину «Єва», що розташований по бул. Вернадського, 79 у м. Києві. Проходячи повз торгівельні полиці, він взяв тональний крем «Колор Мі», який поклав до кишені куртки. Після чого, направився до виходу з магазину, не розрахувавшись на касі за даний товар. Однак, вийти з магазину він не зміг, оскільки був зупинений працівниками охорони даного магазину, які при поверхневому огляді виявили наявний в нього товар.Крім того, показав, що тональний крем він хотів подарувати своїй дівчині, яка на даний час вагітна. Чому намагався вчинити крадіжку пояснити не може. Також показав, що він працює неофіційно на будівництві і займається приватними перевезеннями. Просив не застосувати до нього покарання пов`язане з позбавленням волі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники судового провадження прокурор, не оспорюють всі обставини даного кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_5 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно, а тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд згідно з вимогами ст.ст. 65, 68 КК України враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є середньої тяжкості; обставину, яка пом`якшує його покарання, та відсутність обставин, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він не одружений, зі слів проживає в громадянському шлюбі та має на утриманні вагітну дружину, працює не офіційно, має постійне місце реєстрації, за колишнім місцем проживання характеризується позитивно, також позитивно характеризується за колишнім місцем роботи, за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, однак з 21.10.2015 перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання кодтерпіну, синдром скасування неускладнений, раніше судимий та вчинив дане кримінальне правопорушення протягом іспитового строку та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України в межах санкцій даної частини ст. 185 КК України.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, його виправлення і перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства.
Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Разом з тим, вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.02.2013 ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України він був звільнений від відбування порання з випробуванням, іспитовим строком на 2 роки, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

За таких обставин, суд на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_5 покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.02.2013, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) місяці.

Призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 2 (два) місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку у виконання.

Речовий доказ: тональний крем «Колор Мі», в кількості 1 шт., який переданий на відповідальне зберігання адміністрації магазину «Єва» ТОВ «РУШ», що по бульв. Вернадського, 79 у м. Києві, - залишити у належного володільця.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1