Справа № 405/4838/15-к
1-кп/405/211/15
УХВАЛА
08 лютого 2016 року Ленінський районний суд міста Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002320 від 24.03.2015 року відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, учасника антитерористичної операції, який в останнє проживав в м. Кіровограді за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 01.10.2014 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.,
обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України, у відношенні якого обрано запобіжний захід тримання під вартою,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:
Ухвалою суду від 14.12.2015 року запобіжний захід щодо обвинуваченого, у виді тримання під вартою було продовжено на 60 (шістдесят) днів, тобто до «15» годин «30» хвилин «12» лютого 2016 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України судом було поставлено на обговорення питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою до спливу продовженого строку, так як в кримінальному провадженні судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурором висловив позицію щодо продовження у відношенні обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що є ризик переховування обвинуваченого від суду не зменьшився в зв`язку з тим, що обвинувачений, у якого відсутні тісні соціальні зв`язки та утриманці, який не проживає у Кіровоградській області, зареєстрований в Харківській області, перебував у розшуку по даному кримінальному провадженню, та враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним у інкримінованому злочині.
Потерпілий підтримав позицію прокурора.
Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 заперечували проти позиції прокурора, та зазначили що вказані підстави прокурором для продовження міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутні. Захисник додала, що обвинувачений не збирається переховуватись від суду, він до затримання проживав в цивільному шлюбі, у нього є дід та мати, яких він їздить провідувати. Обвинувачений просив змінити обраний запобіжний захід на домашній арешт за адресою його армійського товарища ОСОБА_7 , який на даний час служить у ЗСУ, - АДРЕСА_1 .
Враховуючи викладене, суд вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження. Враховуючи характер протиправних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_3 є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 , який раніше був судимий за умисний корисливий злочини, не проживає у Кіровоградській області, з огляду на його моральні якості, репутацію, відсутність тісних соціальних зв`язків та утриманців, його перебування у розшуку під час досудового розслідування, відсутність даних про ступень довіри до обвинуваченого з боку громадськості, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, зможе ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування). За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги дані про його особу, вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Суд критично оцінює доводи сторони захисту про те, що у обвинуваченого є стійки соціальні зв`язки, враховуючи те, що поодинокі відвідування родичів, доказів чого стороною захисту не надано, не можуть вказувати на наявність таких зв`язків. Крім того, стороною захисту не надано належних доказів того, що обвинувачений мав постійне місце проживання зі своєю цивільною дружиною. Стороною захисту не надано доказів того, що власники будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , не заперечують проти проживання обвинуваченого в даному будинку на час судового розгляду кримінального провадження, враховуючи, що зі слів обвинуваченого сам його товариш ( ОСОБА_7 ) проходить службу в ЗСУ.
Разом з тим, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Пункт 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Суд враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, суд з урахуванням вищенаведених ознак вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Таким чином, обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому необхідно продовжити на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177,178, 183, 331, 369 КПК України, суд, -
ухвалив:
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , у виді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до «15» годин «00» хвилин «08» квітня 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1