Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/937/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.11.2015 року м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0003950 від 11 травня 2015 року стосовно ОСОБА_10 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, що не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 24 січня 2002 року Білоцерківським міським судом Київської області за ч.1 ст. 309 КК України на 1 рік позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

- 11 липня 2002 року Білоцерківським міським судом Київської області за ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України із застуванням ст. 71 КК України остаточно на 1 рік 3 місяці позбавлення волі. Звільнений 08 жовтня 2003 року по відбуттю строку покарання.

- 01 липня 2004 року Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. Звільнений 14 липня 2006 року умовно-достроково на підставі постанови Бердичівського районного суду Житомирської області від 07 липня 2006 року, невідбутий строк покарання 10 місяців 22 дні;

- 17 квітня 2007 року Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 71 КК України остаточно на 4 роки 3 місяці позбавлення волі. Звільнений 21 квітня 2010 року умовно-достроково на підставі постанови Березанського міського суду Київської області від 13 квітня 2010 року, невідбутий строк покарання 11 місяців 10 днів;

- 29 листопада 2012 року Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України остаточно на 3 роки позбавлення волі. Звільнився 19 листопада 2014 року умовно-достроково на підставі постанови Білоцерківського міського суду Київської області від 11 листопада 2014 року, невідбутий строк покарання 10 місяців 10 днів;

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_10 до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2012 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_10 на користь потерпілих ОСОБА_11 - 10 816,63 грн. та ОСОБА_8 - 19 666,00 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_10 визнаний винуватим у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно за таких обставин.

ОСОБА_10 будучи умовно-достроково звільнений від відбування покарання за попереднім вироком суду, 11 травня 2015 року близько 11.00 год., перебуваючи між 1-м та 2-м поверхами будинку АДРЕСА_2 , помітив на шиї раніше незнайомої йому ОСОБА_7 , яка підіймалась по сходах до своєї квартири, золоті ювелірні прикраси.

Реалізуючи злочинний умисел спрямований на їх відкрите заволодіння, ОСОБА_10 повторно, умисно, з корисливих мотивів, схопивши ОСОБА_7 ззаду руками за шию зняв з неї золотий ланцюжок 585 проби, вагою 8 г, вартість якого згідно висновку експерта № В-310/14 від 20.05.2015 року становить 7866,64 грн., на якому знаходилася золота підвіска у вигляді хрестика 585 проби, вагою 3 г, вартістю 2949,99 грн., після чого ОСОБА_10 з місця вчинення даного кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 10816,63 грн.

Крім того, 14 травня 2015 року близько 19.15 год., ОСОБА_10 перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , помітив на шиї раніше незнайомої йому ОСОБА_8 , яка напрявлялась в сторону під`їзду № 1, вказаного будинку, золотий ланцюжок.

Реалізуючи злочинний умисел спрямований на відкрите заволодіння вказаним майном, ОСОБА_10 , повторно, умисно, з корисливих мотивів, підбіг до ОСОБА_8 , яка в той час знаходилась в під`їзді та наніс останній один удар правою рукою в область обличчя, а лівою рукою шляхом ривка, відкрито заволодів золотим ланцюжком ОСОБА_8 585 проби, вагою 20 г, вартість якого згідно висновку експерта № В-310/16 від 20.05.2015 року становить 19 666,00 грн., після чого ОСОБА_10 з місця вчинення даного кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 19666,00 грн.

Крім того, в результаті злочинних дій ОСОБА_10 потерпілій ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді садна по задній поверхні шиї, які згідно висновку експерта № 567 від 18 травня 2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить скасувати вирок районного суду як незаконний, вказуючи на те, що слідчі дії під час досудового розслідування проведені не в повному обсязі, що призвело до порушення його права на захист, а висновки експерта щодо вартості викрадених у потерпілих золотих ювелірних прикрас не відповідають їх реальної вартості.

Крім того, ОСОБА_10 зазначає, що не зважаючи на його клопотання, основний свідок в даній справі ОСОБА_12 в судовому засіданні не допитаний, фактичні обставин справи судом не з`ясовані, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування оскаржуваного ним вироку суду через істотне порушення судом вимог кримінального процесуального законодавства.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_13 просить скасувати вирок суду першої інстанції, а провадження в справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях її підзахисного складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що висновки суду про винуватість ОСОБА_10 у відкритому викраденні у потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 золотих прикрас не ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин даної справи, в основу обвинувального вироку судом покладені суперечливі показання потерпілих, які здобуті органом досудового розслідування з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства і, на думку сторони захисту, в силу ст.ст. 86, 89 та 95 КПК України є недопустимими.

Крім того, захисник зазначає про те, що суд не дав належної оцінки показанням її підзахисного ОСОБА_10 , який під час розгляду справи вказував про свою непричетність до вчинення грабежів, що за відсутності в матеріалах кримінального провадження прямих доказів, підстав стверджувати про винуватість та доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, з урахуванням презумпції невинуватості немає.

Наведені обставини, на думку адвоката вказують про незаконність вироку суду, який підлягає скасуванню із закриття провадження в справі.

Заслухавши доповідача, в дебатах думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , вказуючи на законність та обгрунтованість вироку суду першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , які уточнили апеляційні вимоги і просили скасувати вирок районного суду з направленням даного кримінального провадження на новий судовий розгляд в іншому складі суду, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягають за таких підстав.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить про те, що під час судового розгляду не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку (ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_10 як і на правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 186 КК України.

Висновки суду грунтуються на достатніх і допустимих доказах, в тому числі даних:

- протоколу огляду місця події від 11 травня 2015 року - сходин між 1 та 2 поверхами під`їзду № 3, будинку АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_7 з фототаблицями ( т.1 а.с.20-23);

- протоколу слідчого експерименту від 18 червня 2015 року, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_7 , яка у присутності понятих на місці пригоди розказала і показала, як раніше незнайомий їй молодий чоловік спочатку зайшов в під`їзд будинку, в якому вона проживає і в той час як вона піднімалась по сходах на 2 поверх, то вказаний чоловік спускався по сходах їй назустріч, вона обернулась до нього спиною, а він порівнявшись з нею схопив її руками за ланцюжок, який був у неї на шиї і через голову зняв його, після чого вибіг з будинку ( т.1 а.с. 29-34);

- протоколу пред`явлення особи для впізнання від 29 травня 2015 року, згідно з яким потерпіла ОСОБА_7 , у присутності залученого захисника ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_14 впізнала ОСОБА_10 як особу, яка відкрито заволоділа її золотими прикрасами, при обставинах викладених у протоколі слідчого експерименту (т.1 а.с. 39-41);

- експертного висновку № В-394 від 19 червня 2015 року, згідно з яким вартість золотого ланцюжка, викраденого у ОСОБА_7 становить - 7 866,64 грн., а золотої підвіски у вигляді хрестика - 2 949, 99 грн.( т.1 а.п. 38);

- протоколу огляду місця події від 14 травня 2015 року під`їзду № 1, будинку АДРЕСА_3 , за місцем проживання ОСОБА_8 з фототаблицями ( т.1 а.с.67-70);

- протоколу слідчого експерименту від 21 червня 2015 року, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_8 , яка у присутності понятих на місті пригоди розказала і показала, як і при яких обставинах раніше невідома їй особа, із застосуванням фізичного насильства відкрито заволоділа належним їй золотим ланцюжком (т.1 а.с. 79-84);

- експертного висновку № В-310/16 від 20 травня 2015 року, згідно з яким вартість золотого ланцюжка, викраденого у ОСОБА_8 становить всього - 19 666,60 грн.( т.1 а.п. 94);

- протоколу пред`явлення особи для впізнання від 16 червня 2015 року, під час проведення якого потерпіла ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_10 як особу, яка відкрито із застосуванням фізичного насильства заволоділа її майном, при обставинах викладених у протоколі слідчого експерименту ( т.1 а.с. 95-97);

- довідки «Скарбниці Ломбард» від 29 травня 2015 року, згідно якій ОСОБА_12 - 14 травня 2015 року зверталась до вказаного підприємства з приводу закладу ланцюга із золота (т.1 а.с. 90);

- висновком судово-медичної експертизи № 567 від 18 травня 2015 року, згідно з яким потерпілій ОСОБА_8 14 травня 2015 року спричинені тілесні ушкодження у виглядісадна по задній поверхні шиї, які утворились не менш від одного травматичного впливу і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень(т.1 а.с.92).

Достовірність даних вищевказаних протоколів слідчих дій, а також правдивість показань потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , під час проведення слідчих дій перевірені судом першої інстанції, адоводи обвинуваченого ОСОБА_10 про свою непричетність до вчинення грабежів, обгрунтовано визнані судом безпідставними.

Зокрема в оскаржуваному вироку, суд зазначив, що оцінюючі досліджені докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд визнає належними та допустимими доказами свідчення потерпілих та наявні в справі письмові докази, а їх сукупність такою, що доводить спрямованість умислу ОСОБА_10 на відкрите викрадення чужого майна.

Наведеним обставинам, суд першої інстанції, діючи в межах пред`явленого ОСОБА_10 обвинувачення ( ч.1 ст. 337 КПК ) дав належну та об`єктивну оцінку, а висновки суду про винуватість ОСОБА_10 у відкритому викраденні чужого мана (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних у справі й детально досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності та взаємозв`язку.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 вказує про порушення його право на захист, яке виразилось в тому що, не зважаючи на його клопотання, в судовому засіданні не був допитаний головний на його думку свідок ОСОБА_12 , досудове розслідування проведено не повністю, фактичні обставин справи судом не з`ясовані, а висновки експертиз щодо вартості викраденого майна суперечливі.

З цього приводу, колегія суддів відмічає, що під час розгляду справи, ухвалою суду від 28 липня 2015 року стосовно свідка ОСОБА_12 застосовано примусовий привід, який органами внутрішніх справ не виконаний через відсутність вказаної особи за місцем реєстрації та проживання, про що зазначено у відповідному рапорті, який долучений до матеріалів кримінального провадження (т.2 а.с.55).

Таким чином, вказаний свідок не був допитаний в судовому засіданні в силу об`єктивних причин, більш того, з урахуванням принципу безпосередності дослідження доказів, показання свідка ОСОБА_12 , який детально розповів про обставини вчинених ОСОБА_10 кримінальних правопорушень і по суті викривають його, не покладені в основу оскаржуваного ОСОБА_10 вироку.

Крім того, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про неповноту досудового розслідування та порушення його права на захист, спростовуються матеріалами кримінального провадження, з яких вбачається, що окремі слідчі дії проводились за участю захисника ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_14 , затримання ОСОБА_10 , оголошення йому підозри та його допит, також відбулось у присутності адвоката ОСОБА_9 , залученого слідчим до участі в справі з числа адвокатів регіонального центру безоплатної вторинної допомоги у Кіровоградській області.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що право обвинуваченого ОСОБА_10 на захист не було порушено, а вимоги кримінального процесуального закону щодо забезпечення участі захисника під час досудового розслідування дотримані.

Висновки судово-товарознавчих експертиз № В-394 від 19 червня 2015 року та В-310/16 від 20 травня 2015 року про вартість золотих виробів, викрадених ОСОБА_10 у потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , ґрунтуються на діючих методиках та існуючої цінової інформації про їх ринкову вартість, при проведенні експертного дослідження експерт попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку (ст. 384 та 385 КК України ), а тому підстав для сумнівів в об`єктивності та неупередженості експерта, визнання цих висновків недопустимими або неналежним доказами, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_9 про те, що обвинувачення її підзахисного у грабежах ґрунтується на припущеннях, за відсутністю належних та допустимих доказах, неповному та необ`єктивному з`ясуванні судом обставин справи, колегія суддів вважає безпідставними, необґрунтованими і такими, що спростовуються показаннями потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також оголошеними та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, яким суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку, про що змістовно та обґрунтовано зазначив в оскаржуваному вироку .

Враховуючи, зухвалий характер та спосіб викрадення ОСОБА_10 чужого майна, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особи ОСОБА_10 , який будучи умовно - достроково звільнений від відбування покарання за вчинення умисних, кваліфікованих, в тому числі корисливого кримінального правопорушення проти власності, знов вчинив, умисне, тяжке, кваліфіковане, корисливе кримінальне правопорушення проти власності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_10 як особа представляє суспільну небезпеку, а тому його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуванням покарання.
Призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_10 за ч.2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України у виді 5 років позбавлення волі є достатнім і справедливим, відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Також слід зазначити про те, що перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції чітко визначений у ст. 415 КПК України, порушення права на захист, необ`єктивність та неповнота у з`ясуванні фактичних обставин даної справи та дослідженні доказів, констатується захисником обвинуваченого ОСОБА_10 формально, по суті доводи апеляційних скарг не знайшли свого об`єктивного підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, а тому підстав для скасування законного та обґрунтованого вироку суду стосовно ОСОБА_10 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 серпня 2015 року стосовно ОСОБА_10 за ч.2 ст. 186 КК України - без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4