В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.08.2015 Справа №607/8150/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі матеріали кримінального провадження № 0000084 від 19 лютого 2015 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні малолітній син, непрацюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

У обвинуваченого ОСОБА_3 в кінці квітня 2014 року, який перебував на господарстві ОСОБА_6 , що в с. Івачів Горішній Тернопільського району, виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману. Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, в кінці квітня 2014 року ОСОБА_3 , перебуваючи на території господарства ОСОБА_6 , що розташоване в с. Івачів Горішній Тернопільського району домовився з останнім про те, що візьме у нього в оренду належну ОСОБА_6 бетономішалку 160 л. «Дніпропертровськ», з умовою оплати за неї 800 гривень в місяць. Після чого вказану бетономішалку, вартість якої становить 1100 гривень забрав з території господарства ОСОБА_6 . Після цього, продовжуючи свої злочинні дії, не маючи на меті повертати орендовану бетономішалку, переслідуючи мету незаконного збагачення шляхом обману з корисливих мотивів, продав вказану бетономішалку ОСОБА_7 , яку зберігав на території господарства ОСОБА_8 , що в с.Козівка Тернопільського району. Своїми злочинними діями ОСОБА_9 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальних збитків на суму 1100 гривень.

Також, в кінці квітня 2014 року у ОСОБА_3 , який перебував на господарстві ОСОБА_6 , що в с. Івачів Горішній Тернопільського району, повторно виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману. Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, в кінці квітня 2014 року ОСОБА_3 , перебуваючи на території господарства ОСОБА_6 , що розташоване в с. Івачів Горішній Тернопільського району та зловживаючи довірою ОСОБА_6 домовився з останнім про те, що візьме у нього в користування електричний кущоріз марки «BOSCH AHS 4-16», вартістю 1300 гривень. Після цього вказаний електричний кущоріз ОСОБА_3 забрав з території господарства ОСОБА_6 . Продовжуючи свої злочинні дії, не маючи на меті повертати позичений електричний кущоріз марки «BOSCH AHS 4-16», переслідуючи мету незаконного збагачення шляхом обману з корисливих мотивів, віддав за борг в сумі 800 гривень вказаний електричний кущоріз ОСОБА_7 . Своїми злочинними діями ОСОБА_9 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальних збитків на суму 1300 гривень.

Окрім цього, в середині грудня 2014 року у ОСОБА_3 , який перебуваючи у житловому будинку ОСОБА_5 в с. Івачів Горішній Тернопільського району, виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, в середині грудня 2014 року, ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні житлового будинку ОСОБА_5 , що знаходиться в с. Івачів Горішній Тернопільського району, де виконував за її проханням ремонтні роботи, переконавшись, що власниця господарства відсутня та його дії не будуть помічені сторонніми особами, підійшов до комп`ютерного столу, де знаходився цифровий фотоапарат марки «Fujifilm АХ250», вартістю 610 гривень в якому знаходилась картка пам`яті 16 гігабайт вартістю 105 гривень, взяв його і поклав собі в кишеню куртки. В подальшому ОСОБА_3 покинув приміщення вищевказаного будинку, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальних збитків на суму 715 гривень. В подальшому викрадений фотоапарат ОСОБА_3 здав у ломбард для реалізації за що отримав грошові кошти в сумі приблизно 130 гривень, які витратив на власні потреби.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185 КК України, визнав повністю, підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини та показав, що в квітні 2014 року він виконував будівельно-ремонтні роботи в с. Івачів Горішній Тернопільського району на господарстві ОСОБА_6 . В цей час він вирішив шляхом обману ОСОБА_6 заволодіти належною останньому бетономішалкою. З цією метою, ОСОБА_3 домовився з потерпілим взяти бетонозмішувач в оренду по ціні 800 гривень. Після згоди ОСОБА_6 позичити бетонозмішувач, ОСОБА_3 завіз вказану мішалку у с. Козівка Тернопільського району до новозбудованого житлового будинку громадянина ОСОБА_8 , в якого згодом виконував будівельні роботи та тривалий час користувався вказаною бетономішалкою. Приблизно через місяць вказаний бетонозмішувач ОСОБА_3 продав своєму знайомому ОСОБА_10 , жителю АДРЕСА_3 за гроші в сумі 400 грн. Однак, бетономішалки ОСОБА_7 він не привіз. Отримані гроші він витратив на власні потреби.

Окрім цього, в кінці квітня 2014 року коли ОСОБА_3 перебував на господарстві ОСОБА_6 , вирішив намір шляхом обману та зловживанням довірою останнього заволодіти належним йому електричним кущорізом. Для цього, він попросив у ОСОБА_6 позичити вищевказаний електричний кущоріз марки «Bosh». Потерпілий погодився і дав йому у користування вказаний електричний кущоріз. Після цього, він відвіз вказаний кущоріз до себе додому в м. Тернопіль, де зберігав не маючи наміру повертати ОСОБА_6 . Через декілька днів після цього, вказаний кущоріз ОСОБА_3 віддав своєму знайомому ОСОБА_11 в рахунок списання свого боргу перед ним, в сумі 800 гривень.

Окрім цього, в середині грудня 2014 року ОСОБА_3 перебував у своєї знайомої ОСОБА_5 жительки с. Івачів Горішній Тернопільського району, де допомагав проводити ремонтні роботи у її будинку. У одній із кімнат вказаного житлового будинку на комп`ютерному столі він побачив цифровий фотоапарат марки «Фуджіфільм» чорного кольору. Користуючись нагодою, що в приміщенні будинку ОСОБА_5 , була відсутня він вирішив викрасти даний фотоапарат і в подальшому його продати. При закінченні робочого дня він взяв даний фотоапарат і заховав у одну із кишень своєї куртки та перевіз в м. Тернопіль до місця свого проживання. Через декілька днів у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, викрадений у ОСОБА_5 фотоапарат він здав у ломбард «Скарбниця» за що отримав гроші в сумі близько 130 грн. Вказані гроші витратив на власні потреби.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що на даний час шкода завдана злочином в розмірі 2400 грн. йому не відшкодована. Щодо міри покарання, просить обвинуваченого суворо не карати та не позбавляти його волі.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що шкода завдана злочином в сумі 715 грн. їй не відшкодована. Просить суд обвинуваченого ОСОБА_3 суворо не карати та не позбавляти його волі.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_3 повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190, ч.2 ст.185 КК України, згідно повідомлення про підозру та обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, суд у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні злочинів та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно за ч.1 ст. 190 КК України, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, за ч.2 ст. 190 КК України, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно, за ч.2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна крадіжка, вчинена повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, характер, обставини та наслідки їх вчинення, його суспільну небезпечність, особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий, на утриманні в нього перебуває малолітній син, позитивно характеризується за місцем проживання, обставини, які пом`якшують покарання - визнання ним своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання та підстав для застосування ст. 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкцій статей обвинувачення, за ч.1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі, за ч.2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі, за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі. Остаточне покарання призначити за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, оскільки виправлення останнього можливе без відбування покарання.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину та розкаявся у вчиненому, на утриманні має малолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання, думку потерпілих, які просять обвинуваченого суворо не карати та не позбавляти його волі.

Водночас, суд, вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 в період дії іспитового строку, відповідно до ч.1 ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

-за ч.1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

-за ч.2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

-за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 2 (два) роки іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_3 , відповідно до ч.1 ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1