Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/1067/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.11.2015 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0001171 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.10.2015 року про повернення обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч.2 ст. 121 КК України прокурору прокуратури м. Кіровограда для усунення порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.10.2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001171 за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч.2 ст. 121 КК України повернуто прокурору прокуратури м. Кіровограда для усунення порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України

На обґрунтування даної ухвали судом першої інстанції зазначено, що всупереч нормам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України у обвинувальному акті не викладено фактичні обставини кримінального правопорушення та не міститься належного формулювання обвинувачення, також відповідно п.3 ч.4 ст. 291 КПК України обвинуваченому не вручено копії цивільного позову.
Судом зазначено, що порушено вимоги ч.4 ст. 29 КПК України, а саме не засвідчено переклад обвинувального акту перекладачем.
Міститься суперечність позиції прокурора щодо підтримання державного обвинувачення за ч.2 ст. 121 КК України.
Не погоджуючись з ухвалою прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Ленінського райсуду м. Кіровограда від 26.10.2015 року та призначити новий судовий розгляд у суді 1 інстанції.
Вважає, що в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення та належним чином сформульовано обвинувачення.
Вказує, що кримінальне провадження вже призначалось до розгляду, і зазначені вище обгрунтування в ухвалі суду першої інстанції від 26.10.2015 року не брались до уваги.
На думку апелянта, суд першої інстанції взагалі не мав права проводити підготовче судове засідання, проігнорувавши вимоги апеляційного суду, а тому ухвала суду від 26.10.2015 року підлягає скасуванню як незаконна.
Крім того прокурором було подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , строку якого спливає 07.11.2015 року.
Зазначає, що ОСОБА_9 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України. Покарання, що загрожує обвинуваченому передбачає позбавлення волі строком до 10 років. ОСОБА_9 не працює, не має законного і стабільного джерела отримання доходів, тому може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. З метою відстоювання обраної ним правовї позиції може впливати на свідків і потерпілого, інших учасників кримінального провадження, тобто перешкоджати встановити істину у кримінальному провадженні.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_9 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а тому є суспільно небезпечною особою, не має достатнього рівня репутації, не налагодив сталі соціальні зв`язки, по місцю проведення досудового розслідування не зареєстрований та не проживав, а відтак у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який, обвинувачений зможе допустити неявки до суду, що затягне ухвалення остаточного рішення у справі.
Наведені обставини свідчать, що заявлені ризики та суспільна небезпека особи обвинуваченого не зменшилися, тобто виправдовують продовження тримання під вартою
Сукупність перерахованих обставин вказують про наявність ризиків передбачених у п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Обставини, зазначені у даному клопотанні, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, а тому відсутні передумови для застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника-адвоката ОСОБА_8 , які заперечили проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

В обвинувальному акті, який міститься в матеріалах кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 , в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України , як вірно зазначено місцевим судом, не містить чітко викладу фактичних обставин справи, які прокурор вважає встановленими (ч.2 п.5 ст.291 КПК України), відсутня вказівка на сам спосіб завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_10 (удари, поштовхи тощо). Також, відсутня вказівка на інтенсивність та послідовність ударів (поштовхів тощо), характер, локалізація та механізм спричинення тілесних ушкоджень. В разі, якщо це неможливо встановити, слідчий повинен був описати обставини неможливості їх встановлення.
До того ж, зазначені недоліки обвинувального акту були вказані в ухвалі Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.06.2013 року (т.6 а.к.п. 38-41), однак в порушення зазначеної ухвали, яка набула законної сили, зазначені недоліки не були усунуті та обвинувальний акт був направлений до суду із зазначеними порушеннями (т.7 а.к.п. 4-9).
Колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції, що обвинувальний акт в порушення п.5 ч.2 ст. 291 КПК України не містить належного формулювання обвинувачення, тобто короткого опису кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , із зазначенням часу, місця, способу мотивів його вчинення та інших обставин, які мають значення для правильної кваліфікації його дій.
Дані порушення є суттєвим недоліками обвинувального акту, тому колегія суддів вважає цілком обгрунтованими висновки суду першої інстанції щодо повернення обвинувального акта прокурору.
Також, згідно вимог ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного.

Вручення копії обвинувального акта та додатків до нього,зокрема цивільного позову обвинуваченому є обов`язковою умовою, передбаченою КПК України, і саме про виконання даної умови слідчим повинно бути додана розписка до матеріалів обвинувального акту.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, обвинувачений ОСОБА_9 відмовився від отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, однак не відмовлявся від отримання копії позову (т. 7 а.к.п. 22-24).
Перекладений обвинувальний акт не містить підпису перекладача, а отже є не затвердженим, що і викликає значні сумніви у його достовірності, і колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, як на ще одну підставу для повернення прокурору даного обвинувального акту. Проте, обвинувачений ОСОБА_9 не відмовлявся від отримання цивільного позову, слідчим мала бути вручена копія даного позову та відібрана розписка про його отримання у ОСОБА_9 .. Ця обов`язкова вимога чинного кримінального процесуального законодавства виконана не була, що є прямим порушенням закону та прав обвинуваченого.
Разом з тим вимоги апеляційної скарги прокурора, що судом першої інстанції не малось бути проведене підготовче судове засідання по даній справі є хибним, оскільки, апеляційним судом вже повертався обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню до суду першої інстанції на новий судовий розгляд, тому і обвинувальний акт слід направити суду першої інстанції для розгляду зі стадії підготовчого судового засідання, позаяк призначення судового розгляду та вирішення питань, пов`язаних з можливим призначенням судового розгляду, передбачених ст. 315 КПК України, за наслідками розгляду обвинувального акту в підготовчому судовому засіданні, є компетенцією суду першої інстанції.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні доводи прокурора є необґрунтованими, та не підлягають задоволенню.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 колегія суддів приходить до наступних висновків.
У відповідності до вимог, передбачених ст.ст. 178, 183 КПК України, при обранні, зміні чи продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд, крім іншого, зобов`язаний оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, а також врахувати, що цей запобіжний захід не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (санкція ч. 2 ст. 121 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_9 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років).
Тримання під вартою, хоча і є винятковим запобіжним заходом проте, враховуючи мету, підстави та обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, в тому числі те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, колегія суддів погоджується з думкою прокурора про відсутність на даний час підстав для зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 , а тому вважає необхідним продовжити строк його тримання вартою на 60 днів.
Керуючись ст.ст. 183, 376, 419 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 жовтня 2015 року, якою обвинувальний акту кримінальному провадженні № 0001171 відносно ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України повернуто прокурору прокуратури м. Кіровограда для усунення виявлених судом недоліків обвинувального акту залишити без змін.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 11 год. 30 хв. 07.11.2015 року до 11 год. 30 хв. 05.01.2016 року.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2