Справа № 1008/5708/12 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/780/84/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 22 01.09.2015

УХВАЛА
Іменем України
1 вересня 2015 року. м Київ.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією прокурора на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2012 року, яким

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Камянка Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 3 ст. 357 КК України до 1 року обмеження волі, за ч. 1 ст. 358 КК України до 1 року обмеження волі, за ч. 3 ст. 358 КК України до 2 років обмеження волі, за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_6 остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

На підставі ухвали Апеляційного суду Київської області від 1 липня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 липня 2015 року ОСОБА_6 утримується під вартою.

Згідно вироку, 09 жовтня 2006 року (точного часу не встановлено) ОСОБА_6 , маючи намір на незаконне заволодіння паспортом, перебуваючи в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , в якому тимчасово проживав ОСОБА_8 , та реалізуючи свій злочинний намір, незаконно, таємно від останнього заволодів його паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, того ж дня, (точного часу не встановлено) перебуваючи за вищевказаною адресою та маючи намір на підроблення офіційного документу, з метою його використання, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 підробив паспорт ОСОБА_8 шляхом вклеювання до нього своєї фотокартки.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 10 жовтня 2006 року близько 21 години ОСОБА_6 маючи намір на незаконне заволодіння паспортом та іншим важливим особистим документом, перебуваючи разом із ОСОБА_9 в приміщенні кафе «Імперія», що розташоване по вул. Залізничній, 46, в смт. Калинівка Васильківського району, помітив, як з кишені ОСОБА_9 випав паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 на його ім`я, всередині якого знаходився заставний квиток до договору застави № 03-000061, укладеного між ломбардом «Пектораль» та ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 таємно взяв з підлоги вказаний паспорт із заставним квитком та незаконно ними заволодів. Після чого одразу після вчинення злочину зник.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 11 жовтня 2006 року (точного часу не встановлено) ОСОБА_6 повторно, маючи намір на підроблення офіційного документу, з метою його використання, та реалізуючи свій злочинний намір вступив у злочинну змову із ОСОБА_10 , після чого вказані особи, перебуваючи в одному із кафе м. Василькова (точне місце в ході досудового слідства не встановлено) підробили паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий на ім`я ОСОБА_9 шляхом вклеювання до нього фотокартки ОСОБА_11 з метою його подальшого використання останнім.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 11.10.2006 року близько 12 год.00 хв. ОСОБА_6 повторно, маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, вступив у злочинну змову із ОСОБА_11 , після чого, реалізуючи свій злочинний намір, згідно попередньої домовленості, ОСОБА_11 за допомогою підробленого при вищеописаних обставинах паспорта громадянина України та заставного квитка до договору застави, викупив з ломбарду «Пектораль» в м. Василькові по вул. Володимирській, 13, мобільний телефон марки «Nokia-6131», вартістю 650 грн., що належав ОСОБА_9 , тим самим ним заволодівши. Далі ОСОБА_6 та ОСОБА_11 з місця вчинення злочину зникли, заподіявши потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму. Викраденим розпорядилися на власний розсуд.

В апеляції та доповненнях до неї прокурор, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_6 та правильності кваліфікації його дій, просить вирок Васильківського міськрайонного суду від 30 листопада 2012 року скасувати та постановити свій вирок, яким визнати його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 357, ч. 1, 3 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання на підставі ст. 70 КК України 2 роки 6 місяців позбавлення волі. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що при призначенні ОСОБА_6 покарання у вигляді 3 років 6 місяців обмеження волі, звільнення його від кримінальної відповідальності із встановленням іспитового строку, судом не враховано те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив і будучи неодноразово засудженим на шлях виправлення ставати не бажає. Крім того, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 75 КК України, суд свого рішення не вмотивував та не врахував що ОСОБА_6 будучи засудженим Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України знову вчинив новий злочин.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити апеляцію з підстав зазначених в ній, пояснення засудженого та його захисника , які просили відмовити в задоволенні апеляції прокурора, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово, перевіривши матеріали кримінальної справи та висновки суду, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності зі ст. 367 КПК України підставами для скасування або зміни вироку в апеляційному суді є однобічність або неповнота дізнання, попереднього чи судового слідства, невідповідність висновкам суду фактичним обставинам справи, істотне порушення кримінально-процесуального закону та інші підстави.

Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія судів вважає, що вимогам кримінально-процесуального закону оскаржуваний вирок не відповідає.

Відповідно до ст.22 КПК України ( в редакції 1960 року), прокурор, слідчий і особа, яка проводить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Згідно ст. 64 КПК України ( в редакції 1960 року) при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню: подія злочину /час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину; винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину , обставини що впливають на ступінь тяжкості злочину, а також обставини, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшують та обтяжують покарання та ін.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства. Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК України не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи в тому числі не були з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого тощо.

Як видно із матеріалів кримінальної справи під час досудового слідства дані про особу обвинуваченого, в тому числі і обставини, які впливають на кваліфікацію, наявність чи відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин, звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, можливість застосування до нього окремих видів покарань, осудність та стан його здоров`я не були з`ясовані з належною повнотою.

Так згідно обвинувального висновку від 16 березня 2012 року ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені злочинів, передбачених ст. ст. 190, ч.2, 357,ч.3, 358, ч.ч.1,3 КК України, які скоєно в жовтня 2006 року. Кримінальна справа направлена до суду лише в березні 2012 року, оскільки тривалий час, а саме з 24 квітня 2007 року справа була призупинена у зв`язку з розшуком обвинуваченого (а.с. 78 т.1) і слідство було поновлено лише у вересні 2011 року ( а.с. 79 т.1).

Однак чи дійсно ОСОБА_6 ухилявся від слідства та проводився його розшук?. Незважаючи на те, що з`ясування даних обставин має суттєве значення оскільки впливає на визначення строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, органами досудового слідства зазначені обставини не перевірялись і в матеріалах кримінальної справи з цього питання не має жодних документів. Тим більше, як видно із довідки про судимість в цей період він щонайменше тричі притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений у 2007, 2008 та 2011 роках. Разом з тим у матеріалах справи навіть відсутні вироки щодо ОСОБА_6 за 2008 та 2011 роки і не має жодних даних за час та період вчинення ним злочинів за які він був засуджений даними вироками. Дані обставини не з`ясовувались і не перевірялись ні під час досудового слідства, ні в судовому засіданні, хоча їх з`ясування, приймаючи до уваги, що в даний час ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів невеликої та середньої тяжкості, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за які, у разі коли їх перебіг не зупинявся та не переривався, закінчились.

Не з`ясовувались під час досудового слідства і питання щодо фізичного та психічного стану здоров`я обвинуваченого хоча нагальна необхідність детальної перевірки даних обставин випливає з матеріалів справи. Із постанови Печерського районного суду м. Києва від 19 липня 2007 року ( постановленої в період коли ОСОБА_6 по даній справі перебував у розшуку) видно, що він був звільнений від покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.ст. 1,п. «є», 6 Закону України « Про амністію» як особа, яка хвора на туберкульоз з 4 категорією захворювання (а.с. 252 т.1). Як видно із матеріалів справи (а.с. 258 т.1) ОСОБА_6 тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні в Черкаській обласній психіатричній лікарні.

Що стосується доводів апеляції прокурора відносно м`якості призначеного засудженому покарання та клопотань захисника щодо застосування амністії та закриття справи у зв`язку з закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності то вони можуть бути розглянуті по суті лише після з`ясування обставин які стали підставами та обумовили направлення справи на додаткове розслідування.

Отже вирок є незаконним та необгрунтованим, оскільки судом та органом досудового слідства істотно порушені вказані вимоги кримінально-процесуального законодавства, допущена неповнота досудового та судового слідства.

Ці порушення, на переконання судової колегії, не можуть бути усунуті при апеляційному розгляді справи, а також і при новому судовому розгляді судом першої інстанції, відтак у справі слід скасувати вирок і направити справу прокурору для організації додаткового розслідування з метою усунення вказаних недоліків та порушень.

В процесі проведення додаткового розслідування необхідно вжити передбачені законом заходи для повного, всебічного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

При скасуванні вироку з направленням справи на додаткове розслідування колегія суддів не знаходить підстав для обрання щодо ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України 1960 року, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію прокурора задовольнити частково.

Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2012 року, щодо ОСОБА_6 скасувати, матеріали кримінальної справи повернути на додаткове розслідування прокурору Васильківської міжрайонної прокурору Київської області.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у виді тримання під вартою скасувати, звільнити його з під варти в залі суду, негайно.

Головуючий:

Судді: