ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2012 року . Справа № 222/1358/12

Провадження № 1/222/90/12

Теплицький районний суд Вінницької області

в складі : головуючої - судді Задорожної Л.І.,

секретаря - Косівець І.Р.,

за участю прокурора - Діденко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Теплик кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2

Теплицького району Вінницької області, українця, громадянина

України, ІНФОРМАЦІЯ_3,

одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину,

мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4,

не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

установив :

Відповідно до рішення Теплицького районного суду від 03 жовтня 2000 року, яке набрало законної сили 13 жовтня 2000 року, підсудний ОСОБА_1 зобовязаний щомісячно сплачувати на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів доходу, але не менше ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на кожну дитину, умисно, достовірно знаючи про необхідність сплати аліментів на користь ОСОБА_2 та про наявність виконавчого провадження від 12 червня 2009 року з примусового виконання рішення Теплицького районного суду від 03 жовтня 2000 року, злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини і, починаючи з 01 березня 2011 року аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 не виплачує, в результаті чого заборгованість на 01 липня 2012 року склала 5 034 грн. 90 коп., що перевищує сукупну суму виплат за 6 місяців по сплаті аліментів, встановлену згідно рішення суду.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, визнав повністю. Пояснив суду, що він не працює, роботи не підшукує, бо вважає, що в його віці на роботу не приймуть. Крім того, він має сумнів в тому, що ОСОБА_4 є його донькою, тому утримувати чужу дитину не бажає. Обіцяє погасити заборгованість по аліментах.

Потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що підсудний зовсім не цікавиться життям дітей, аліменти не сплачує. ОСОБА_5 є інвалідом по зору, потребує коштів для відновлення здоровя, крім доньки, у неї ще є неповнолітня дитина, тому їй важко самотужки утримувати дітей.

Винуватість підсудного у вчиненні злочину підтверджується також слідуючими доказами: копією дублікату виконавчого листа у справі №2-628/2000, виданого 05 травня 2009 року на підставі рішення Теплицького району від 03 жовтня 2000 року(а.с.8); постановою про відкриття виконавчого провадження від 12 червня 2009 року(а.с.7); актом від 23 липня 2012 року, відповідно якого встановлено, що за місцем проживання ОСОБА_1 відсутнє майно, на яке можна було б звернути стягнення(а.с.24); розрахунком заборгованості по сплаті аліментів, відповідно якого ОСОБА_1 зобовязаний був сплатити аліменти на користь ОСОБА_2 за період з 01 березня 2011 року по 01 липня 2012 року в сумі 5 034 грн. 90 коп., виходячи з мінімального розміру аліментів, встановленого законодавством України(а.а.25-26); рішенням Теплицького районного суду від 03 жовтня 2000 року, яким було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей(а.с.37).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши покази підсудного та потерпілої, суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей(аліментів).

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, не працює, постійного доходу не має, вперше притягується до кримінальної відповідальності. Обставин, що помякшують покарання, судом не встановлено. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено. На підставі викладеного, враховуючи особу винного та обставини справи, суд вважає, що його виправлення можливе з призначенням покарання у виді громадських робіт, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд -

засудив :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, і призначити покарання у виді ста двадцяти годин громадських робіт.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити попередню підписку про невиїзд.

На вирок може бути подано апеляцію протягом пятнадцяти днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Вінницької області.

Суддя: