Справа №: 398/4407/14-к
ВИРОК
Іменем України
"01" лютого 2016 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у селі Ново-Олексіївка, Іллійського району, Алма-Атинської області, республіки Казахстан, одруженого, пенсіонера, проживаючого у кв. АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01.05.2014 року, близько 03 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився у квартирі АДРЕСА_2 , за місцем свого проживання. У цей час до квартири постукали двоє осіб: ОСОБА_8 та невстановлена слідством особа. Обвинувачений відкрив вхідні двері квартири АДРЕСА_2 та побачив ОСОБА_8 та невстановлену слідством особу, яка здійснила постріл у бік ОСОБА_7 , чим спричинив тілесні ушкодження в області правого боку живота, з невстановленої слідством зброї, згідно висновку експерта №203 від 13.06.2014 року.

Після чого, двоє чоловіків зайшли до квартири та у коридорі квартири, невстановлена слідством особа наказала ОСОБА_7 йти до спальні, та останній, скориставшись моментом, вибив з рук невстановленої слідством особи зброю, розуміючи, що його життю загрожує реальна небезпека. Бажаючи покликати сусідів ОСОБА_7 хотів вийти з квартири, але у коридорі квартири, біля вхідних дверей, стояв ОСОБА_8 з ножем у правій руці. На момент знаходження ОСОБА_8 біля вхідних дверей квартири, у ОСОБА_7 не було ніякої зброї та предметів, якими останній міг би скористатися та спричинити шкоду життю або здоров`ю ОСОБА_8 .

ОСОБА_7 під час фізичної сутички, при захисті від суспільно небезпечного посягання свідомо перевищив межі необхідної оборони та за допомогою ножа, який вирвав із рук ОСОБА_8 , умисно заподіяв останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: восьми травматичних впливів. Деякі з ушкоджень, які розташовувалися по задній та/чи лівій бічній поверхні грудної клітини у ОСОБА_8 , згідно висновку експерта №263 від 13.06.2014 року.

ОСОБА_7 одразу викликав швидку медичну допомогу потерпілому та залишився у квартирі.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин передбачений ст. 124 КК України, а саме умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

У судовому засіданні обвинувачений фактично визнав себе винним у вчиненні сформульованого вище судом обвинувачення за ст. 124 КК України та пояснив про те, що 30.04.2014 року залишив машину у родичів та пішов додому, бо свята. На вулиці 6-го Грудня у місті Олександрії зустрів ОСОБА_9 , з яким обвинувачений домовлявся, що буде його доглядати, так як у нього не має рідних та близьких, а ОСОБА_10 перепише квартиру. ОСОБА_10 запросив придбати вина та посидіть у нього. Обвинувачений взяв фруктів та один літр вина, були удвох та пили вино. Через одну годину прийшов ОСОБА_8 потерпілий та побіг і взяв ще один пакет вина. Коли випивали зателефонувала донька ОСОБА_7 і повідомила про весілля, а обвинувачений у телефон сказав, що вишле їй п`ять тисяч гривень, а потім ще привезе гроші на свято. Сказав, що продав дачу. Потім поговорили і ОСОБА_7 попрохав ОСОБА_8 скопати город завтра. ОСОБА_7 показав ОСОБА_8 де знаходиться будинок, щоб той узяв лопату і прийшов копати. ОСОБА_8 запропонував випити, бо у нього є пляшка горілки, тоді ОСОБА_7 запросив потерпілого до дому: квартиру АДРЕСА_1 . ОСОБА_8 випив дві чарки горілки, а ОСОБА_7 пив вино. Сиділи та пили до 22 години, а потім потерпілий пішов. Уночі ОСОБА_7 почув, що хтось стукає у двері і просить: «Толя відкрий!». Обвинувачений відкрив двері та побачив молодого хлопця, якого він не знає. Незнайомий хлопець штовхнув та вдарив його у бік. Після чого ОСОБА_7 зігнувся, але незнайомий чоловік скерував ОСОБА_7 , щоб той підняв руки до гори та йшов до спальні, а потім почув: «Де гроші?». Обвинувачений підняв руки. Дійшовши до спальні вибив з руки невідомого хлопця зброю. Обвинувачений чітко побачив пістолет, який полетів на підлогу спальні та одразу вдарив близько трьох ударів в обличчя цього хлопця та той упав також на підлогу.

У цей час ОСОБА_7 побачив біля вхідних дверей потерпілого ОСОБА_8 з ножем у руці, закривши вихід. ОСОБА_8 здоровий чоловік, має зріст майже 190 см та закрив вихід обвинуваченому. ОСОБА_7 почав намагатися вирвати ніж, бо потерпілий ширяв цим ножем по обвинуваченому, тримаючи його у правій руці. Все було мовчки. Потерпілий порізав руки ОСОБА_7 , але останній зміг вибити ніж, який упав на підлогу в коридорі. ОСОБА_7 намагався піти на кухню, щоб захиститися від ножа, але потерпілий його вхопив за ліву ногу та обвинувачений упав. У цей час потерпілий ОСОБА_8 взяв у праву руку ніж та ліг на обвинуваченого ОСОБА_7 . Потерпілий ОСОБА_8 ухопив за горло обвинуваченого ОСОБА_7 лівою рукою і почав душити, а правою намагався порізати, але обвинувачений вхопився за лезо ножа руками. ОСОБА_7 потім вихопив ніж та наносив удари, скільки ударів не пам`ятає, можливо і сім ударів. Після першого та другого удару потерпілий намагався давити обвинуваченого. Обвинувачений скидував його з себе, але потерпілий так і залишився лежати. ОСОБА_7 вийшов з квартири, не закриваючи вхідні двері, почав стукати до квартир сусідів, щоб вони викликали швидку медичну допомогу та міліцію. Потім повернувся в квартиру та сів на маленьку табуреточку, ніж лежав поряд та обвинувачений взяв його до рук, але удари не наносив. Двері були відчинені. Обвинувачений ОСОБА_7 ударив його босою ногою, бо потерпілий почав рухатися. ОСОБА_7 зрозумів, що у нього стріляли з пневматики, бо стріляли в бік, дане тілесне ушкодження показував слідчому. Однак пістолету та незнайомого чоловіка у квартирі не знайшли. Потерпілий ОСОБА_8 зазначав, що претензій до ОСОБА_7 не мав та не наполягав на покаранні та позбавлені волі.

Обвинувачений ОСОБА_7 звертався з заявою до міліції про його пограбування та нанесення тілесних ушкоджень, але 30.08.2014 року закрито провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КК України.

Покази обвинуваченого та обставини вчинення ним умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони, підтверджується протоколом слідчого експерименту від 12.06.2014 року та оптичним носієм інформації - диском DVD-R із відео та аудіо записом цього слідчого експерименту, за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , в ході якого останній розповів та на місці показав обставини за яких потерпілий та обвинувачений були у квартирі АДРЕСА_1 . ОСОБА_8 та ОСОБА_7 де випивали 30.04.2014 року де обвинувачений випив вина, а потерпілий випив горілки. Після розпиття алкогольних напоїв, обвинувачений сказав, що буде спати, а потерпілий пішов додому. У ночі хтось постукав у вхідні двері та ОСОБА_7 відкрив двері і побачив потерпілого з незнайомим чоловіком, який вистрілив йому в бік, після чого пішли до спальні, там ОСОБА_7 вибив пістолет та вдарив незнайомця по обличчю та той упав. Намагаючись вийти з квартири, йому завадив ОСОБА_8 , який стояв біля вхідних дверей з ножем, після чого почалося фізична сутичка та поранення ОСОБА_8 (арк. пр. 44, том 2) .

Окрім цього, свідок ОСОБА_11 підтвердила в суді, що працює фельдшером швидкої допомоги, приїхала на виклик вночі, о котрій годині не пам`ятає, 01.05.2014 року. Коли відкрили двері побачили порізаного потерпілого на підлозі, біля нього був інший чоловік з ножем, який штовхав ногою потерпілого. Міліція приїхала через 15 хвилин, бо телефонував диспетчер. Також знаходився біля цієї квартири сусід. Потерпілий, який лежав не подавав ознак життя, його оглянула лікар. Крові на підлозі не бачила. Бачила у квартирі лише одного чоловіка. Працівники міліції допомогли знести потерпілого вниз до автомобіля.

Свідок ОСОБА_12 вказала, що працює лікарем швидкої медичної допомоги, приїхала на виклик 01.05.2014 року. У коридорі лежав потерпілий на підлозі, власник квартири сидів поруч з ножем та бив потерпілого по тулубу ногою, близько трьох ударів. Власник квартири зазначив, що потерпілий заліз до нього з метою пограбувати.

Показання свідка ОСОБА_13 повністю підтверджуються з показами обвинуваченого ОСОБА_7 , яка вказала, що проживає майже 25 років, бо він є її чоловік. 30.04.2014 року була на чергуванні, бо працює адміністратором в готелі. До неї прибіг сусід та вказав, що у них дома щось трапилося. Вона швиденько прибігла додому та побачила, що ОСОБА_14 сидить у коридорі на малесенькій табуретці, а у кватирі все перевернуто та є кров. Присутні працівники міліції. ОСОБА_7 вказав, що його прийшли грабувати. Вона повернулася на роботу, щоб підготувати деякі документи та повернутися додому. Пізніше довідалася, що ОСОБА_7 повезли до міліції, тому поїхала за ним слідом. ОСОБА_7 водій, тому не зловживає алкогольними напоями, тільки на свята. ОСОБА_7 30.04.2014 року знаходився дома. Напередодні обвинувачений та свідок продали дачу та отримали 30 000 грн. 00 коп. Донька ОСОБА_7 збиралася виходити заміж, тому цими грошима збиралися допомогти їй. Знайомий ОСОБА_15 знаходився у них дома, а близько 22 години 00 хвилин потерпілий пішов з дому. ОСОБА_7 о 04 годині 00 хвилин почув стукіт у вхідні двері. У квартирі прийшли двоє чоловіків, тому "у квартирі запахло смертю". У потерпілого в руках був ніж, який взято було з кухні, а у незнайомого чоловіка пістолет. Обвинувачений захищався від тих двох. ОСОБА_7 з`ясував, що потерпілого через декілька днів виписали з лікарні, але ОСОБА_7 придбавав ліки для потерпілого.

У ОСОБА_7 були порізані руки та здоровецький синець на животі та боці, який був дуже твердий та трималася висока температура майже три дні. Даний синець обстежували при проведені експертизи.

Встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_7 злочину повністю підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_16 , який є пенсіонером та з обвинуваченим є сусідом. 01.05.2014 року уночі, близько 04 години 00 хвилин, почув голос ОСОБА_7 , який просив викликати швидку медичну допомогу та міліцію. Після виклику зайшов до обвинуваченого в квартиру та побачив, що ОСОБА_7 бігає та шукає, зазначивши, що їх було двоє і один озброєний. Обійшовши всі кімнати, туалет і вану, але нікого не було. ОСОБА_7 не був у стані алкогольного сп`яніння. Пізніше ОСОБА_7 сидів на малесенькій табуреточці біля потерпілого, але в руках ножа не було. Ногою потерпілого не бив. Ніколи свідок не чув, щоб ОСОБА_7 бив дружину чи з кимось конфліктував. Пізніше ОСОБА_7 розповідав, що трапилося.

Вищевказані показання обвинуваченого та свідків повністю узгоджуються з іншими нижчевикладеними доказами, які були досліджені судом.

Карткою виклику швидкої медичної допомоги та картою виїзду швидкої медичної допомоги де від зазначено, що здійснено виклик 01.05.2014 року у квартиру АДРЕСА_1 та надання медичної допомоги ОСОБА_8 (арк. пр. 191, т. 1).

Протоколом огляду місця події з фототаблицею до нього від 01.05.2014 року, згідно якого у вказаний день оглянуто місце у квартирі АДРЕСА_1 де ОСОБА_8 отримав колото-різане тілесне ушкодження (арк. пр.163-167, т. 1).

Протоколом огляду місця події з фототаблицею до нього від 01.05.2014 року, згідно якого в ЦМЛ №1 м. Олександрії Кіровоградської області було оглянуто речі ОСОБА_8 , які мали плями бурого кольору (арк. пр. 169-171, т.1).

У свою чергу, висновком експерта №115 від 06.05.2014 року встановлено, що на поверхні ножа, вилученого 01.05.2014 року у квартирі АДРЕСА_1 , слідів папілярних ліній не виявлено (арк. пр. 194-197, т.1).

Як вбачається з висновку судово-психіатричного експертизи №284, проведеної 27.05.2014 року, обвинувачений ОСОБА_7 в момент скоєння правопорушення психічним захворюванням не страждав, не був в момент скоєння правопорушення психічно хворим, не страждав, не знаходився в тимчасово хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними (арк. пр. 199-200, т. 1).

Покази обвинуваченого та свідків узгоджуються і з протоколом слідчого експерименту від 04.06.2014 року та оптичним носієм інформації - диском DVD-R із відео та аудіо записом цього слідчого експерименту, за участю потерпілого ОСОБА_8 , в ході якого останній розповів та на місці показав обставини за яких потерпілий та обвинувачений були у квартирі АДРЕСА_1 . ОСОБА_7 та ОСОБА_8 випивали 30.04.2014 року де потерпілий випив горілки, а обвинувачений розповів, що продав дачу. Потерпілий не бачив у ОСОБА_7 зброї та пістолету. Обвинувачений сказав, що буде спати, а потерпілий піде на вулицю погуляти. На вулиці зустрів знайомого ОСОБА_17 біля магазину «АТБ» по вулиці 6-го Грудня міста Олександрії Кіровоградської області. Потерпілий повідомив знайомому ОСОБА_17 , що є «мужичок», який продав дачу, тому можна там випити і пішли до ОСОБА_7 додому. ОСОБА_7 відкрив двері та з ним ОСОБА_17 пішов у кімнату, а потерпілий пішов на кухню. ОСОБА_8 випив рюмку і почув шум у спальні і вийшов просто з ножем у коридор до вхідних дверей та побачив, що на підлозі лежить ОСОБА_17 . Обвинувачений збагнув, що потерпілий буде нападати на ОСОБА_7 , тому вони вдвох упали на підлогу та ОСОБА_7 наніс йому удари ножем. ОСОБА_7 був під потерпілим. Потерпілий ніж узяв на кухні у обвинуваченого. ОСОБА_7 викликав швидку медичну допомогу (а.пр. 43, том 2) .

Висновком експерта №327 від 06.05.2014 року, на речових доказах, наданих на дослідження (трьох змивах, зіскобі та фрагменті шпалери), знайдена кров людини групи Оab. Таким чином кров може належати потерпілому ОСОБА_8 . Від підозрюваного ОСОБА_7 ця кров походити не може (арк. пр.208-210, т.1).

Висновком експерта №1650 від 05.05.2014 року де зазначено, що у крові від ОСОБА_7 , 1950 року народження, виявлено етиловий спирт в кількості 0,49 г/дм3 (арк. пр. 211, т. 1).

Як вбачається з висновку експерта №105 від 05.05.2014 року де вказано, що враховуючи отримані результати та антигенну характеристику осіб, які проходять по справі, можна зробити висновок, що відбулося змішування крові потерпілого ОСОБА_8 в крові якого містяться антиген Н ізосерологічної системи АВО та підозрюваного ОСОБА_7 в корові якого міститься А ізосерологічної системи АВО (арк. пр. 213-215, т. 1).

Покази обвинуваченого узгоджуються і з висновком експерта №203 від 01.05.2014 року де вказано, що у ОСОБА_7 маються тілесні ушкодження у вигляді: синців правої скроні, правого плеча, правого зап`ястку, лівого ліктя, лівого плеча, саден грудної клітини, черевної стінки, колін, гомілок, правої долоні. Вказані ушкодження могли виникнути в результаті не менш ніж чотирнадцяти травматичних впливів тупими твердими предметами, самі по собі відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Рани основної фаланги першого пальця лівої кисті. Вказане ушкодження могло виникнути в результаті не менш ніж одного травматичного впливу предмету з ознаками ріжучого, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Враховуючи локалізацію ушкоджень, то вони в комплексі не притаманні для утворення при падінні на площині з положення стоячи. Ушкодження виявлені в області гомілок, кистей, зап`ястку могли виникнути і при самозахисті (арк. пр. 217-219, т. 1).

Крім того, покази обвинуваченого та обставини вчинення ним умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони, підтверджуються висновком експерта №79 від 24.06.2014 року де вказано, що предмет, вилучений 01.05.2014 року з квартири АДРЕСА_1 , холодною зброєю не являється. Предмет відноситься до ножів господарсько-побутового призначення (кухонний ніж), (арк. пр. 239-241, т. 1).

Висновком експерта №203 від 13.06.2014 року де вказано, що тілесні ушкодження в області долоней ОСОБА_7 могли утворитися і за обставин, на які він вказує в ході слідчого експерименту (вплив леза ножа). Тілесні ушкодження в області правого боку живота могли утворитися за обставин, на які вказує ОСОБА_7 в ході слідчого експерименту, за умови, що випущений із травматичної чи пневматичної зброї снаряд пройшов тангенціально відносно тіла ОСОБА_7 (арк. пр. 11-19, т. 2).

Висновком експерта №263 від 13.06.2014 року де зазначено, що виявлені ушкодження у ОСОБА_8 могли утворитися не менш ніж восьми травматичних впливів. Деякі з ушкоджень, які розташовувалися по задній та/чи лівій бічній поверхні грудної клітини у ОСОБА_8 могли виникнути і за обставини, на які вказує ОСОБА_18 в ході слідчого експерименту. Не можна казати про можливість утворення ушкоджень, що малися у ОСОБА_8 за тих обставин, на які він вказує в ході слідчого експерименту, оскільки потерпілий не може уточнити місця прикладення травматичних впливів (арк. пр. 20-30, т. 2).

Заключенням експертизи №61 від 19.06.2014 року де вказано, що у ОСОБА_7 ознак синдрому залежності від алкоголю не виявлено (арк. пр. 31, т. 2).

Суд не погоджується з обвинуваченням, яке інкриміноване ОСОБА_7 органами досудового слідства та підтримано в суді прокурором, як вчинення обвинуваченим умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто скоєння ОСОБА_7 злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, виходячи з наступного.

Таким чином, для правильної кваліфікації дій обвинуваченого суд має встановити суб`єктивну сторону злочину, а саме умисел обвинуваченого при його вчинені.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону», щоб установити наявність чи відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні врахувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Відповідно до ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

Таким чином, право на необхідну оборону є природнім і невідчужуваним, а також абсолютним правом людини. Отже здійснення необхідної оборони є суб`єктивним правом, а не юридичним обов`язком особи, перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

У свою чергу судом встановлено, що між обвинуваченим та потерпілим не було будь-якої ворожнечі та неприязні. Ініціатором даного дійства був саме потерпілий. Після того, як обвинувачений дізнався, що поранив потерпілого, він припинив будь які дії, не продовжував наносити удари ножем, а пішов викликати швидку медичну допомогу та міліцію.

Згідно встановлених судом обставин, обвинувачений не усвідомлював, що завдані ним удари ножем потерпілому може спричинити останньому тяжкі тілесні ушкодження, так як мав на меті захистити себе від нападу та пограбування.

У зв`язку з цим, суд переконливо приходить до висновку про відсутність у обвинуваченого ОСОБА_7 умислу на нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 .

Таким чином, в діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а тому суд вважає за необхідним змінити (перекваліфіковати) обвинувачення прокурора про вчинення ОСОБА_7 з умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, на вчинення останнім умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

Суб`єктивна сторона злочину передбаченого ст. 121 КК України, характеризується умисною виною. При цьому умисел може бути як прямим, так і непрямим.

Визначальним для правильної кваліфікації дій обвинуваченого є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

У свою чергу, стаття 124 КК України містить склад привілейованого умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень. Заподіяння таких ушкоджень підлягає кваліфікації за цією статтею у випадку, а саме, у разі його вчинення при перевищенні: меж необхідної оборони. У цьому випадку діяння характеризується заподіянням шкоди у вигляді тяжких тілесних ушкоджень тому, хто посягає, при захисті від суспільно небезпечного посягання, але з перевищенням меж необхідної оборони, тобто при явній невідповідності зазначеної шкоди небезпечності посягання або обстановці захисту.

Отже, для кваліфікації дій ОСОБА_7 за ст. 124 КК України наявне діяння, яке характеризується умисним заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, вчинених у разі перевищення меж необхідної оборони.

Судом встановлено, що під час нанесення ударів ножем, у ОСОБА_7 була мета захистити своє життя.

Суд враховує думку самого потерпілого, який у письмовій заяві вказав, що будь яких претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_7 не має. Просить справу розглянути у його відсутність. Судом встановлено, що потерпілий виїжджає за межі України.

Суд дійшов висновку про застосування ч. 3 ст. 337 КПК України оскільки, відповідно до вказаної процесуальної норми, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

У даному ж випадку відповідно до норми ст. 12 КК України діяння, які кваліфікуються за ч. 1 ст. 121 та ст. 124 КК України, відносяться до категорії злочинів тяжких та категорії злочинів невеликої тяжкості, тому перекваліфікація дій обвинуваченого покращує його становище.

Аналізуючи як кожен окремо, так і в їх сукупності вище приведені докази, суд відмічає їх повну узгодженість із отриманими в ході судового розгляду показами потерпілого та свідків, які є послідовними.

При цьому, суд, залишаючись безстороннім при оцінці наданих сторонами доказів, у межах дії норм КПК України позбавлений повноважень здобуття доказів за власною ініціативою, з чого випливає, що суд, оцінивши докази, надані сторонами, вичерпав можливість отримання доказів.

Судом по справі при розгляді справи був забезпечений принцип рівності сторін.

Згідно з ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

На підставі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-IV, обов`язковість держави приймати в провадженнях судочинства необхідні міри та рішення забезпечуючи права людини.

Тому, суд, враховуючи п. 75 рішення Європейського суду з прав людини від 12.06.2008 року у справі «Яременко проти України» де зазначено, що завдання суду полягає в тому, щоб принципово визначити, чи можуть бути прийнятними певні види доказів (наприклад, докази, здобуті, з точки зору національного закону, в незаконний спосіб) або чи був обвинувачений справді винуватим. Питання, яке суд має вирішити, полягає у визначенні, чи було справедливим провадження по справі загалом, включаючи спосіб, у який були отримані докази. При цьому судом має бути оцінена відповідна «незаконність» і, якщо це стосується порушення іншого конвенційного права, має бути оцінений характер виявленого порушення.

Оцінюючи докази по справі, виходячи із сукупності всіх встановлених обставин події, яка відбувалася в присутності очевидців скоєння злочину, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, приходить до висновку, що по справі надано суду достатньо доказів у вчиненні обвинуваченим злочину за ст. 124 КК України.

Згідно із ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначенні покарання у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує, суспільну небезпеку вчиненого ним, його особистість: раніше не судимий, характеризується добре за місцем проживання, пенсіонер.

Також обставини, передбачені ст. ст. 66, 67 КК України, які обтяжують та пом`якшують покарання, вчиненого ним.

Обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, та отримання тілесних ушкоджень, пенсійний вік.

Обставини, що обтяжують покарання скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, даних про особу ОСОБА_7 , який має родину, є пенсіонером, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе при застосуванні арешту.

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Цивільний позов підлягає задоволенню про стягнення з обвинуваченого матеріальних збитків за лікування потерпілого у лікарні у розмірі 2 479 грн. 00 коп., оскільки обвинувачений визнав позовні вимоги в повному обсязі.

Судові витрати на проведення експертиз в сумі 1 278 грн. 00 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.

Долю речових доказів, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 366-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 124 КК України та призначити покарання у виді арешту строком 1 (один) місяць.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.

Позовні вимоги задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь лікарні матеріальні збитки у розмірі 2 479 (дві тисячі чотириста сімдесят дев`ять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 1 278 (одна тисяча двісті сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Речові докази: 8 відрізків липкої стрічки зі слідами пальців рук, змиви речовини бурого кольору, кофта чорного кольору з речовиною бурого кольору, футболка білого кольору з речовиною бурого кольору, спортивні штани з речовиною бурого кольору, носки чорні з речовиною бурого кольору, труси чоловічі світлі в риску з речовиною бурого кольору, майка чоловіча з речовиною бурого кольору, сорочка чоловіча синього кольору з речовиною бурого кольору, чоловічі штани з речовиною бурого кольору, кросівки чорні чоловічі, ніж, які зберігаються у камері зберігання Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області знищити. Дактилокартку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повернути ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Матеріали кримінального провадження залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням з обвинувальним актом.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області, через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_19 НЕРОДА