АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 жовтня 2015 р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали справи у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000517 від 02.10.2015 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 07 жовтня 2015 року

за участю: прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою слідчого судді клопотання слідчого СВ Вижницького РВ УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_8 задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іспас Вижницького району Чернівецької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів. Строк тримання під вартою визначено рахувати з моменту його затримання, тобто з 15 год. 00 хв. 07 жовтня 2015 року до 15 год. 00 хв. 05 грудня 2015 року.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу районного суду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що слідчий в клопотанні не навів виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, а також не підтверджено наявність жодного ризику. Так, зокрема не підтверджено того, що ОСОБА_6 може переховуватися від слідства та суду, оскільки з моменту пред`явлення йому підозри з`являвся кожного разу за викликом до слідчого, а твердження про те, що його підзахисний переховувався від правоохоронних органів є безпідставним,

Провадження № 11-сс/794/183/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_9
Категорія ст. 309 КК України Доповідач: ОСОБА_1

адже він не виїжджав та не змінював місце свого проживання. Те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення та впливати на свідків є лише припущенням слідчого. Крім того, не було обґрунтовано неможливість запобігання ризикам шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів.

Звертає увагу на те, що в оскаржуваній ухвалі слідчим суддею не наведено жодного доказу на підтвердження того, що саме ОСОБА_6 вчинив інкриміноване діяння, чи причетний він до нападу на потерпілого, чи можливо говорити про наявність кваліфікуючих ознак та не наведено жодного доказу на підтвердження того, що підозрювані проникли у житло з метою заволодіння майном.

Крім цього зауважує, що до ОСОБА_6 раніше застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у іншому кримінальному провадженні, який ним належним чином виконувався. Разом з тим, вважає, що при розгляді справи судом не враховано стан здоров`я підозрюваного.

Просить апеляційний суд звернути увагу і на те, що рішення слідчого судді про незастосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави, є неправомірним, адже матеріалами провадження не обґрунтовано наявність такої кваліфікуючої ознаки як застосування насильства.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини в ній зазначені, думку прокурора, який просив апеляційний суд залишити ухвалу районного суду - без зміни, а апеляційну скаргу, як необґрунтовану без задоволення, вказавши на те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи клопотання слідчого, включаючи наявні матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, в рамках якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по даних матеріалах, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, СВ Вижницького РВ УМВС України в Чернівецькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000517 від 02.10.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, за яким 06 жовтня 2015 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у його вчиненні.

ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він, 02.10.2015 року приблизно біля 01-00 год, ОСОБА_6 будучи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, зайшли на подвір`я господарства ОСОБА_10 , що в АДРЕСА_2 , де підійшовши до вхідних дверей кухні, що розташована на території його господарства, шляхом ривка вхідних дверей проникли в приміщення кухні де застосовуючи насильство до ОСОБА_10 , яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого нанесли йому декілька ударів кулаками та ногами в область тулуба та голови, внаслідок чого ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у

вигляді синця, садна на верхній губі справа, садна на передній поверхні правого колінного суглобу, синця на передній грудній стінці зліва на рівні 4-6 ребер по середньо ключичній лінії, які згідно висновку СМЕ № 158 від 05.10.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Надалі супроводжуючи потерпілого проникли до приміщення житлового будинку ОСОБА_10 , що також розташоване території його господарства, де застосовуючи насильство до ОСОБА_10 , яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, нанесли йому декілька ударів кулаками в область голови внаслідок чого спричинили потерпілому тілесні ушкодження, що згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, відкрито заволоділи коштами в сумі 1300,00 грн., після цього вони повернувшись до приміщення кухні відкрито викрали дві скляні банки ємкістю 3л. кожна, які доверху були заповнені алкогольним напоєм «Самогон» та які знаходились на підлозі неподалік вхідних дверей, вартість 1-го літра алкогольного напою «Самогон» становить 30,00 грн. за 1 л, таким чином, спричинили потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1480,00 грн.

Зібрані досудовим розслідуванням матеріали з великою вірогідністю свідчать про те, що дії ОСОБА_6 , які були вчинені ним можуть бути кваліфіковані за ч.3 ст.186 КК України.

07.10.2015 року ухвалою слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області застосовано щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з того, що надані слідчим та прокурором докази доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а також те, що зазначені ризики свідчать про те, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки з місця вчинення злочину зник, та незаконно впливати на свідків чи потерпілого. Крім того судом враховано, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, на даний час Вижницькому районному суді розглядається обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_6 у скоєнні ним, кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, підозрюється у вчинені умисного, корисливого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого, по місцю проживання в с.Іспас, Вижницького району Чернівецької області характеризується посередньо.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 2 п. 4 вказаної статті запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкція ч.3 ст. 186 КК України передбачає міру покарання у виді позбавлення

волі на строк від чотирьох до восьми років.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під варто судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

При апеляційному перегляді ухвали слідчого судді, якою до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених норм національного та міжнародного законодавства.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що докази і обставини, на які посилався слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що зазначені ним ризики існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження, та встановив, що для запобігання вказаним ризикам, застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя в сукупності із вищезазначеним, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, взяв до уваги дані, що характеризують особу ОСОБА_6 , тяжкість та конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Колегія суддів вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено існування ризиків, які є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого та дійшов правильного висновку про

необхідність застосування такого виняткового запобіжного заходу.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги захисника щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді не заслуговують на увагу, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника про неврахування судом даних про особу ОСОБА_6 , є безпідставними, оскільки зазначені обставини були враховані судом при обранні йому виду запобіжного заходу, а посилання на стан здоров`я підозрюваного не свідчить про те, що останній не може утримуватись під вартою в умовах слідчого ізолятору.

Щодо доводів захисника про правильність кваліфікації дій та наявність достатніх доказів на визнання його підзахисного винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, то на думку колегії суддів, вони є безпідставними, оскільки на етапі застосування запобіжного заходу не може стояти питання про правильну кваліфікацію дій, а стоїть питання лише про обґрунтованість підозри.

У своєму рішенні у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Таким чином, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Матеріали досудового розслідування містять показання потерпілого, свідків, а також інші докази, із яких вбачається що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.

Постановляючи ухвалу про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя цілком правомірно на підставі наданого йому п.1 ч.4 ст. 183 КПК України права визнав недоцільним визначати у даному кримінальному провадженні розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, з огляду на те, що останній підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

Тому, твердження захисника про протиправність такого рішення слідчого судді є безпідставними.

З урахуванням доведеності обставин, які свідчать про потребу застосування до ОСОБА_6 тримання під вартою, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать на даному етапі досудового розслідування належного виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, тому посилання захисника про те, що судом не було розглянуто можливість застосування інших запобіжних заходів є необґрунтованими.

Строк застосованого до підозрюваного запобіжного заходу визначений слідчим суддею у відповідності з вимогами ст. 197 КПК України.

Обставин, які б перешкодили застосуванню до ОСОБА_6 запобіжного заходу зазначеного виду у кримінальному провадженні не вбачається.

При апеляційному розгляду порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді, оскаржена захисником ОСОБА_5 в апеляційному порядку, є законною та обґрунтованою і підстави для її зміни чи скасування відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 309, 405, 407, 409, 412, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 07 жовтня 2015 року, якою застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3