Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_10,
суддів ОСОБА_11, ОСОБА_12,
секретаря судового засідання ОСОБА_13,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 29 вересня 2015 року касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_14 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004961, на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2015 року та вирок Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року.

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2015 року

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Червоноград, Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимого,

засуджено за ч. 4 ст. 190 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього певних обов'язків.

Вироком Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року вирок місцевого суду, в частині призначеного засудженому покарання, скасовано. Постановлено свій вирок, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 190 КК України на 5 років позбавлення волі, з конфіскацією майна. В іншій частині вирок залишено без змін.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_15,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_14,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_16

У касаційній скарзі захисника порушується питання про скасування судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. При цьому посилається на те, що допущені судом першої інстанції, а в подальшому й апеляційним судом, однобічність та неповнота судового розгляду, істотні порушення кримінального процесуального закону, призвели до невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи та неправильного застосування судом кримінального закону. Крім того, зазначає, що докази, якими обґрунтовується винність засудженого, отримані із порушеннями норм КПК України. Вважає, що вироки не відповідають вимогам ч. 3 ст. 374, 420 КПК України, оскільки апеляційний суд не виправив допущені судом першої інстанції порушення. Одночасно ставить питання про те, що призначене засудженому покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі, внаслідок суворості. Вважає, що апеляційним судом не враховано в достатній мірі конкретні обставини справи та особу засудженого, в зв'язку з чим вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням.

У запереченнях на касаційну скаргу потерпілий ОСОБА_8 просить залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу захисника, без задоволення, як безпідставну.

За вироком суду, ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 10 травня 2011 року запропонував ОСОБА_8 придбати його власний автомобіль марки «Ауді Q-7». Останній, будучи введеним в оману щодо справжніх намірів ОСОБА_5, який переконав його в правдивості своїх намірів, погодився на укладення договору. 25 травня 2011 року, в присутності свідків, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 уклали попередній договір купівлі-продажу автомобіля. На виконання вказаного договору ОСОБА_8 у присутності свідків передав ОСОБА_5 грошові кошти в загальній сумі 593 400 грн., про що останній написав розписку. В подальшому ОСОБА_9, не маючи в реальності на праві власності автомобіль «Ауді Q-7», отримавши шахрайським шляхом грошові кошти, використав їх на власні потреби, чим завдав потерпілому збитків на суму 593 400 грн.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, представника потерпілого, які не підтримали касаційну скаргу та просили судові рішення залишити без зміни, пояснення захисника засудженого на підтримання касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до положень ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, перелік яких наведено у ст. 412 КПК України.

На думку колегії суддів, кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 судом апеляційної інстанції розглянуто з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 2 ст. 420 КПК України вирок апеляційного суду - це рішення вищого суду стосовно законності й обґрунтованості вироку, що перевіряється в апеляційному порядку та повинен відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції, тобто бути законним і обґрунтованим, відповідати загальним вимогам до вироків. У вироку, як того вимагають норми процесуального закону, мають бути наведені аргументи на підтвердження викладених в апеляційних скаргах доводів. Суперечливість й невмотивованість висновків суду у вироку, прийняття необґрунтованого рішення є неприпустимим.

Згідно зі ст. 370 КПК України вирок апеляційного суду має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, відповідати вимогам, зазначеним у статтях 374, 420 цього Кодексу. Отже, вирок повинен містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням обставин, що належать до предмета доказування у кримінальному провадженні, а також докази на підтвердження встановлених судом обставин та мотиви неврахування окремих доказів.

Крім того, відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного рішення. Жоден доказ не має наперед установленої сили. При цьому має бути усунено усі розумні сумніви.

За приписами норм процесуального права та загальних засад кримінального провадження вирок повинен містити не тільки формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, але й безпосередньо досліджені під час судового розгляду докази на підтвердження встановлених обставин.

Недотримання цих положень закону є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування судового рішення.

Апеляційний суд при перегляді вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 належним чином не виконав наведених вимог кримінального процесуального закону.

За матеріалами кримінального провадження на вирок місцевого суду сторони захисту та обвинувачення подали апеляційні скарги. В апеляційній скарзі захисника засудженого ОСОБА_5 вказувалось на невідповідність оспорюваного рішення вимогам ст. 374 КПК України.

Зокрема, захисник, як убачається зі змісту його апеляційної скарги, фактично заперечував законність вироку і вважав, що зібраними у провадженні доказами не доведено винуватість засудженого у вчиненні злочину, у зв'язку з чим просив вирок скасувати, а провадження закрити.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши подану скаргу захисника, залишив її без задоволення.

Проте, залишаючи вирок без зміни в частині доведеності винуватості ОСОБА_5, апеляційний суд, на думку колегії суддів касаційного суду, по-суті, у вироку лише перерахував докази, які були викладені у вироку суду першої інстанції, не розкриваючи і не аналізуючи їх змісту, не перевірив та належним чином не проаналізував усі доводи апеляції захисника засудженого ОСОБА_5, а доказів, якими вони спростовуються, у вироку не навів, а також не навів докладних мотивів прийнятого рішення та обмежився загальними фразами, що аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що докази винуватості засудженого з достатньою повнотою викладені у вироку суду та ним дана належна юридична оцінка.

Крім того, зі змісту вироку вбачається, що на деякі доводи апеляційної скарги захисника апеляційний суд взагалі не дав відповіді, хоча зазначив про ці доводі у стислому викладенні змісту апеляційної скарги.

Таким чином, не погоджуючись з доводами апеляційної скарги захисника засудженого, апеляційний суд переконливо не спростував наведених в його апеляційній скарзі доводів щодо підтвердження цих обставин сукупністю допустимих доказів.

За таких обставин, вирок апеляційного суду не можна визнати законним, обґрунтованим та вмотивованим, адже його ухвалено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Оскільки суд касаційної інстанції не вправі досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, колегія суддів позбавлена можливості дійти однозначного висновку щодо правильності застосування апеляційним судом закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що вирок апеляційного суду в силу п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в цьому суді, який необхідно провести з дотриманням вимог КПК України, ретельно перевірити доводи, викладені в апеляційних скаргах, окрім того, перевірити інші доводи, дати на все вичерпну відповідь та ухвалити справедливе рішення, що відповідає положенням ст. 370 цього Кодексу.

Керуючись статтями 433, 436-438 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_14 задовольнити частково.

Вирок Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12

З оригіналом згідно ОСОБА_10