печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 жовтня 2015 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого в ОВС першого слідчого слідчого відділу управління з розслідування ОВС Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 29.05.2015 року про відмову у задоволенні клопотання.

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою в якій просив:

Постанову старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування ОВС Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 29.05.2015 року у кримінальному провадженні №0000266 про відмову в задоволенні клопотання № 018-ВС/2015 - скасувати.

Зобов`язати старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування ОВС Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 провести допит в якості свідків у кримінальному провадженні № 0000266, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 грудня 2012 року осіб, які проводили перевірку та збирали матеріали, на підставі яких ОСОБА_6 було порушено кримінальну справу № 49-3028 за фактом зловживання службовим становищем колишнім керівництвом Міністерства внутрішніх справ України в інтересах ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ч. З ст. 364 КК України із обов`язковою участю скаржника.

В обґрунтування вимог скарги зазначав, що Генеральною прокуратурою України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000266 за підозрою ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 371, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 375 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у тому, що, перебуваючи на посаді слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних справ слідчими Генеральної прокуратури України Головного управління з розслідування особливо важливих Генеральної прокуратури України, вчинив завідомо незаконне затримання та гримання під вартою ОСОБА_8 , що у подальшому спричинило тяжкі наслідки, а також у підбурюванні до постановлення Печерським районним судом м. Києва завідомо неправосудної постанови про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

26.05.2015 року скаржник в інтересах ОСОБА_4 звернувся до старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 з клопотанням № 018-ВС/2015 про проведення слідчих дій .

У вказаному клопотанні скаржник просив слідчого провести допит в якості свідків у кримінальному провадженні № 0000266, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 грудня 2012 року осіб, які проводили перевірку та збирали матеріали, на підставі яких ОСОБА_6 було порушено кримінальну справу № 49-3028 за фактом зловживання службовим становищем колишнім керівництвом Міністерства внутрішніх справ України в інтересах ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ч. З ст. 364 КК України із обов`язковою участю скаржника.

Всупереч чинному кримінальному процесуальному законодавству України, слідчий ОСОБА_5 своєю постановою від 29.05 2015 року відмовив у задоволенні мого клопотання.

Вважає вищевказану, оскаржувану постанову слідчого незаконною та необґрунтованою оскільки слідчим залишено поза увагою положення частини 2 ст. 91 КПК України (в постанові ним процитовано лише положення ч. 1 ст. 91 КПК України), згідно з якою доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Враховуючи наведене просив скаргу задовольнити.

В заяві на адресу суду скаржник просив порозводити розгляд скарги в його відсутності.

Дослідивши матеріали провадження слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання виходячи з наступного.

Генеральною прокуратурою України здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000266 за підозрою ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 371, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 375 КК України.

Постановою заступника Генерального прокурора України ОСОБА_9 від 28.08.2015 року кримінальне провадження № 0000266 за підозрою ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 371, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 375 КК України закрито.

ОСОБА_4 підозрювався у тому, що, перебуваючи на посаді слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних справ слідчими Генеральної прокуратури України Головного управління з розслідування особливо важливих Генеральної прокуратури України, вчинив завідомо незаконне затримання та гримання під вартою ОСОБА_8 , що у подальшому спричинило тяжкі наслідки, а також у підбурюванні до постановлення Печерським районним судом м. Києва завідомо неправосудної постанови про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Захисник ОСОБА_4 ОСОБА_10 звернувся до Генеральної прокуратури України з клопотаннями від 26.05.2015 року в якому просив слідчого провести допит в якості свідків у кримінальному провадженні № 0000266, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 грудня 2012 року осіб, які проводили перевірку та збирали матеріали, на підставі яких ОСОБА_6 було порушено кримінальну справу № 49-3028 за фактом зловживання службовим становищем колишнім керівництвом Міністерства внутрішніх справ України в інтересах ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ч. З ст. 364 КК України із обов`язковою участю скаржника.

Оскарженою постановою в задоволенні клопотання відмовлено.

Прийняте слідчим рішення є обґрунтованим виходячи з наступного

Статтею 84 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому ним Кодексом порядку, па підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ст. 75 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Статтею 91 КПК України передбачено:

«1.У кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу) обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально- правового характеру.»

Таким чином, обставини з метою встановлення яких заявлено клопотання не є предметом доказування в рамках вказаного кримінального провадження, не стосується обставин вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень у зазначеному провадженні та не впливає на кваліфікацію його дій у провадженні.

Враховуючи наведене у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого в ОВС першого слідчого слідчого відділу управління з розслідування ОВС Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 29.05.2015 року про відмову у задоволенні клопотання відмовити повністю.

Ухвала оскарженню не підлягає

Повний текст ухвали проголосити о 13 год. 10 хв.08.10.2015 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1