Провадження № 11-кп/780/63/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 26.01.2016

УХВАЛА
Іменем України
26 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2015 року, щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, українця, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , неодруженого, офіційно не працюючого, маючого неповну середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 06.06.2013 року вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, 21.01.2015 ухвалою Прилуцького міського суду Чернігівської області звільненого умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 11 (одинадцять) місяців 25 (двадцять п`ять) днів,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначено йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частковому приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 06.06.2013 року Києво-Святошинського районного суду Київської області у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі, та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 ухвалою від 22.09.2015 року слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області запобіжний захід у виді взяття та тримання під вартою в Київському СІЗО УДПтС України в м. Києві та Київській області, - залишено без змін.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рахується з 22 вересня 2015 року.
Стягнуто на користь ОСОБА_11 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , 2000 (дві тисячі) грн. матеріальної шкоди та 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. моральної шкоди.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, маючого неповну середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.
До набрання вироком законної сили застосований до обвинуваченого ОСОБА_9 ухвалою від 22.09.2015 року слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області запобіжний захід у виді домашнього арешту, - залишено без змін.
Стягнуто на користь ОСОБА_11 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , 250 (двісті п`ятдесят) грн. матеріальної шкоди та 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. моральної шкоди.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Петрівське Києво-Святошинського району Київської області, українця, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , неодруженого, офіційно не працюючого, який маєпрофесійно-технічну освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.
До набрання вироком законної сили застосований до обвинуваченого ОСОБА_10 ухвалою від 22.09.2015 року слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області запобіжний захід у виді домашнього арешту, - залишено без змін.
Стягнуто на користь ОСОБА_11 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , 250 (двісті п`ятдесят) грн. матеріальної шкоди та 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. моральної шкоди.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, ОСОБА_8 , будучі раніше судимим вироком від 06.06.2013 року Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, звільнившись 21.01.2015 року з Прилуцької ВК на підставі ухвали Прилуцького міського суду Чернігівської області умовно-достроково, не відбутий строк 11 (одинадцять) місяців 25 (двадцять п`ять) днів, на шлях виправлення не став, та 18 вересня 2015 року близько першої години, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , маючи прямий умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, перебуваючи на площадці між 6 та 7 поверхом будинку АДРЕСА_5 , в той час як ОСОБА_9 з метою введення в оману потерпілого імітував побиття ОСОБА_10 , підійшов до ОСОБА_11 та застосовував фізичну силу, а саме наніс один удар кулаком правої руки в область лівої частини обличчя, після чого ОСОБА_9 наніс один удар в область живота, та в подальшому діючи спільно нанесли потерпілому декілька ударів ногами, одягненими в кросівки, по всім частинам тулуба, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_11 , згідно висновку експерта № 147 від 22.09.2015 року отримав тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, вушних раковин, правому плечовому суглобі, грудях справа, крововиливах на слизовій оболонці верхньої губи, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В подальшому, продовжуючи наносити удари потерпілому, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 , в той час як ОСОБА_10 спостерігав за навколишньою обстановкою з метою не бути викритим у вчинені злочину, повторно відкрито заволодів майном потерпілого, а саме чоловічим гаманцем, який матеріальної цінності для потерпілого не представляє, в якому знаходилось 2500 гривень, мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy S 111 GT-19300» вартістю 2544 грн., навушниками до нього марки «Panasonic» вартістю 197 грн., сім-карткою оператора «Лайф» вартістю 18 грн., чохлом до вказаного мобільного телефону вартістю 103 грн., після чого з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд, заподіявши потерпілому матеріального збитку на загальну суму 5362 грн.
Не погоджуючись з вироком суду, не оспорюючи фактичні обставини скоєння кримінального правопорушення та кваліфікацію дій, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити в частині призначеного покарання та призначити більш м`яке покарання. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що покарання за тяжкістю не відповідає особі засудженого, оскільки судом не враховано даних про особу обвинуваченого, та обставини справи.

Заслухавши доповідача,

пояснення обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив задовольнити її, пояснив, що щиро розкаюється у скоєному, злочин вчинив в зв`язку з тяжкими сімейними обставинами,

пояснення захисника, який апеляційну скаргу обвинуваченого підтримав та просив її задовольнити,

думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги,

перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_8 та кваліфікація його дій, обвинуваченим не оскаржується.

Як свідчить аналіз матеріалів кримінального провадження, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, ґрунтується на сукупності зібраних у справі, та належним чином оцінених і наведених у вироку доказів.

Суд, розглянувши кримінальне провадження, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини та правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст.186 КК України, як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_8 , що покарання за тяжкістю не відповідає особі засудженого, оскільки судом не враховано обставини справи, колегія вважає їх слушними.

Згідно до статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 за № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання у кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 неповною мірою дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону.

Враховуючи обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який в апеляційній інстанції визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному, зазначив, що буде вживати всі можливі заходи для відшкодування потерпілому завданої шкоди, те, що злочин ч.2 ст. 186 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, відсутність обставин, що обтяжують покарання, колегія прийшла до висновку за можливе пом`якшити призначене ОСОБА_8 судом першої інстанції покарання за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Отже, вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання зач.2 ст.186 КК України підлягає зміні, в решті вирок Києво-Святошинського районного суду від 4.11.2015 року необхідно залишити без змін.

Інших істотних порушень вимог кримінального чи кримінально-процесуального закону, які б давали безумовні підстави для зміни чи скасування судового вироку, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2015 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити. Призначене покарання ОСОБА_8 пом`якшити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.06.2013 року у виді 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

В строк відбування покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення з 22.09.2015 по 26.01.2016 роки з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С У Д Д І: