Провадження № 1-кп/369/40/16
В И Р О К
іменем України
29.01.2016 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

захисника ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого інспектором відділу впровадження новітніх технологій з питань реєстраційно-екзаменаційної діяльності Центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

встановив:
Органами досудового розслідування ОСОБА_13 обвинувачується в одержанні службовою особою неправомірної вигоди у великому розмірі для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, вчинене повторно, тобто злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 24.03.2011 №363 о/с майор міліції ОСОБА_13 займає посаду інспектора відділу впровадження новітніх технологій з питань реєстраційно-екзаменаційної діяльності Центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС України (підпорядкованого Департаменту Державної автомобільної інспекції).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про міліцію» міліція в Україні це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів" від 23.12.93 органи внутрішніх справ віднесено до правоохоронних органів.

Відповідно до ст. 20 Закону України Про міліцію, працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади.

Працівник міліції при виконанні покладених на нього обов`язків керується тільки законом, діє в його межах і підпорядковується своєму безпосередньому і прямому начальникові.

Згідно ст. 25 Закону України «Про міліцію» працівник міліції у межах повноважень, наданих законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність.

Згідно примітки до ст. 364 Кримінального кодексу України службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади.
Відповідно до функціональних обов`язків, затверджених наказом начальником Центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем МВС України від 29.07.2013 №24, з якими ОСОБА_13 ознайомлений, що підтверджується його підписом 30 липня 2013 року, останній несе персональну відповідальність за роботу по державній реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів, оформлення і видачу свідоцтв про реєстрацію ТЗ, тимчасових реєстраційних талонів та номерних знаків на них, несе персональну відповідальність за якість матеріалів, які прийняті для державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів, оформлення і видачу реєстраційних документів, номерних знаків на них. Підшивку документів в окремі томи та здачу в архів.
Несе персональну відповідальність за повноту та достовірність інформації, яка вноситься до автоматизованих інформаційних систем.
Дотримується у службовій діяльності законності та недопущення корупційних діянь.
Надає адміністративні послуги відповідно до вимог нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері надання адміністративних послуг.
Персонально відповідає за повноту сплати збору під час набуття права власності на легкові автомобілі, що підлягають першій державній реєстрації в Україні та збору за першу реєстрацію транспортного засобу а також повноту і правильність внесення вартості плати за послуги, що можуть надаватися підрозділами ДАІ, а також повноту та правильність відшкодування вартості спеціальної продукції
Контролює роботу баз даних. Формує запити, виконує реєстрацію запитів та направляє адресатам.
Виконує завдання, поставлені керівництвом відділу та несе персональну відповідальність за їх виконання
Відповідає за роботу оператора ПЕОМ по правильному заповненню інформації та карток обліку.
Дотримується вимог законності при виконанні державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них.
Персонально відповідає за перевірку документів та транспортних засобів за наявними базами даних АІС, Інтерпол, Армор, Митний документ, Автомобіль, Документ, АРМ-Розшук.
Несе персональну відповідальність за дотримання транспортної дисципліни.
Перелік службових обов`язків ОСОБА_13 підтверджує те, що він наділений правом вчиняти в межах своєї компетенції юридично значущі дії, що тягнуть за собою настання правових наслідків у вигляді утворення, зміни та припинення прав та обов`язків у фізичних та юридичних осіб, тобто постійно здійснює функції представника влади.

Таким чином, ОСОБА_13 виконував функції представника влади та згідно примітки до ст. 364 КК України є службовою особою.

В серпні 2014 року ОСОБА_13 , працюючи на посаді інспектора відділу впровадження новітніх технологій з питань реєстраційно-екзаменаційної діяльності Центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС України (підпорядкованого Департаменту Державної автомобільної інспекції), усвідомлюючи, що до саме його обов`язків входить здійснення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів, оформлення і видача свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, тимчасових реєстраційних талонів та номерних знаків на них та має доступ до автоматизованих інформаційних систем, в останнього виник злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе шляхом її вимагання у осіб, які звертаються з приводу державної реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів і видачу державних номерних знаків особливої комбінації цифр (наприклад парні цифри «3030» чи з двома першими нулями «0075» та інші), а особливо з чотирьох однакових цифр і в межах від 0001 до 0009.
30 вересня 2014 року до ОСОБА_13 звернувся його знайомий ОСОБА_15 з питанням щодо можливості здійснення операції «Перереєстрація при заміні номерного знаку» легкового автомобілю ВАЗ 217030, 2007 року випуску кузов НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_16 з державного номерного знаку НОМЕР_2 на державний номерний знак з комбінацією цифр на початку два нулі, а в кінці дві однакові цифри, а також щодо можливості здійснення операції «Перереєстрація при заміні номерного знаку» легкового автомобілю BMW X5, 2010 року випуску кузов НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_17 з державного номерного знаку НОМЕР_4 » на державний номерний знак з комбінацією цифр НОМЕР_5 .
Відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388 та Інструкції про здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 №379 державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов`язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.
Реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів, що належать фізичним особам, здійснюється за місцем звернення власника або його уповноваженої особи незалежно від місця реєстрації (проживання) власника. При цьому в реєстраційних документах зазначається місце реєстрації (проживання) особи, за якою реєструється транспортний засіб.
Однак, 30 вересня 2014 року ОСОБА_13 , будучи службовою особою, достовірно знаючи, що при здійснення операції «Перереєстрація при заміні номерного знаку» власники транспортних засобів сплачують, передбачені законодавством податки і збори (обов`язкові платежі), а також вносять в установленому порядку платежі за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків, при цьому сплата будь-які інших платежі за здійснення операції «Перереєстрація при заміні номерного знаку» вимогами чинного законодавства України не передбачена, окрім сплати вартості номерних знаків легкових автомобілів, виготовлених відповідно до вимог державних стандартів, які мають комбінацію з чотирьох однакових цифр і в межах від 0001 до 0009, що передбачено Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.10.2007 №432 і для комбінації цифр на номерному знаку 0007 становить 20000 (двадцять тисяч) гривень, зловживаючи своїм службовим становищем, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе шляхом її вимагання, висловив незаконну вимогу ОСОБА_15 за здійснення операції «Перереєстрація при заміні номерного знаку» легкового автомобілю ВАЗ 217030, 2007 року випуску кузов НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_16 з державного номерного знаку НОМЕР_2 на державний номерний знак НОМЕР_6 передати неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 500 (п`ятсот) доларів США, а за здійснення операції «Перереєстрація при заміні номерного знаку» легкового автомобілю BMW X5, 2010 року випуску кузов НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_17 з державного номерного знаку НОМЕР_4 на державний номерний знак НОМЕР_7 передати неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 20000 (двадцять тисяч) доларів США, що підтверджується заявою ОСОБА_15 від 30 вересня 2014 року, його протоколом допиту, результатами негласної слідчої дії знятті інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (мереж, що забезпечують передавання знаків, сигналів, письмового тексту, зображень та звуків або повідомлень будь-якого виду між підключеними до неї телекомунікаційними мережами доступу) відносно номеру НОМЕР_8 передплачуваної послуги оператору мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» щодо особи ОСОБА_13 та іншими матеріалами кримінального провадження.
У подальшому, в другій половині того ж дня, ОСОБА_13 , будучи службовою особою, використовуючи надану йому владу та службове становище, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе, перебуваючи на третьому поверсі будівлі АДРЕСА_2 , діючи умисно в інтересах ОСОБА_16 , з корисливих мотивів, шляхом вимагання неправомірної вигоди, в порушення своїх функціональних обов`язків, одержав обумовлено раніше суму неправомірної вигоди в розмірі 500 (п`ятсот) доларів США від ОСОБА_15 , в національній валюті України в еквівалентному розмірі 6500 (шість тисяч п`ятсот) гривень за вирішення питання щодо надання державного номерного знаку НОМЕР_6 та частину обумовлених раніше грошових коштів неправомірної вигоди в сумі 13000 (тринадцять тисяч) гривень, еквівалентну 1000 (одній тисячі) доларів США за вирішення питання щодо надання державного номерного знаку НОМЕР_7 , після чого здійснив операцію «Перереєстрація при заміні номерного знаку», а саме замінив на легковому автомобілю ВАЗ 217030, 2007 року випуску кузов НОМЕР_1 власник ОСОБА_16 державний номерний знак НОМЕР_2 на державний номерний знак НОМЕР_6 з видачею нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що підтверджується протоколом допиту заявника ОСОБА_15 , протоколами про використання заздалегідь ідентифікованих засобів, результатами негласної слідчої дії з аудіо-, відеоконтролю щодо особи ОСОБА_13 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Наступного дня, 1 жовтня 2014 року в період часу з 16.00 до 18.00 години ОСОБА_13 , будучи службовою особою, використовуючи надану йому владу та службове становище всупереч інтересам служби, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе шляхом її вимагання, перебуваючи на третьому поверсі будівлі АДРЕСА_2 , діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом вимагання неправомірної вигоди, з метою уникнення кримінальної відповідальності та завуалювання отримання неправомірної вигоди, наказав ОСОБА_15 частину грошових коштів за здійснення операції «Перереєстрація при заміні номерного знаку» легкового автомобілю BMW X5, 2010 року випуску кузов НОМЕР_3 , залишити для нього в приміщенні каси, яка знаходиться на третьому поверсі тієї ж будівлі.
У зв`язку з цим, ОСОБА_15 , в зазначений період часу, знаходячись на третьому поверсі будівлі АДРЕСА_2 , виконуючи незаконну вимогу ОСОБА_13 , передав частину неправомірної вигоди у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень в касу безпосередньо начальнику відділення №15 ПАТ «Радикал Банк» ОСОБА_18 для ОСОБА_13 , що підтверджено останньою в ході допиту в якості свідка. Крім того, вказані грошові кошти виявлено в касі в ході обшуку 1-2 жовтня 2014 року.
Надалі ОСОБА_13 , отримавши від ОСОБА_15 два номерні знаки НОМЕР_4 та необхідні документи для здійснення операції «Перереєстрація при заміні номерного знаку» легкового автомобілю BMW X5, 2010 року випуску кузов НОМЕР_3 , продовжуючи реалізовувати свій корисний умисел, з метою приховання своєї протиправної діяльності, через раніше знайомого йому заступника директора ТОВ «ММС-Буд» ОСОБА_19 передав іншому інспектору відділу впровадження новітніх технологій по реєстраційно-екзаменаційній діяльності Центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС України (підпорядкованого Департаменту Державної автомобільної інспекції) ОСОБА_20 , який не був необізнаний про злочинну діяльність
ОСОБА_13 та здійснив операцію «Перереєстрація при заміні номерного знаку» легкового автомобілю BMW X5, 2010 року випуску кузов НОМЕР_3 власник ОСОБА_17 з державного номерного знаку НОМЕР_4 на державний номерний знак НОМЕР_7 , після чого документи та нові державні номерні знаки повернув ОСОБА_13 , який їх видав ОСОБА_17 , що підтверджуються протоколами допиту в якості свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_17 . Документи щодо реєстрації вказаного автомобілю в ході обшуку виявлені на робочому місці ОСОБА_13 .
Після цього, в період часу з 17.30 до 18.00 ОСОБА_13 , будучи службовою особою, використовуючи надану владу та службове становище всупереч інтересам служби, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе, перебуваючи на третьому поверсі будівлі АДРЕСА_2 , діючи повторно, з корисливих мотивів, в інтересах ОСОБА_17 , в порушення своїх службових обов`язків, шляхом вимагання неправомірної вигоди, отримав від ОСОБА_15 другу частину неправомірної вигоди у розмірі 147000 (сто сорок сім тисяч) гривень, після чого відразу ж був затриманий співробітниками ГВ БКОЗ ГУ СБУ у м. Києві та Київській області та в результаті обшуку біля нього виявлено вказані грошові кошти. Крім того, в результаті особистого обшуку ОСОБА_13 здійснено змиви з правої та лівої долоні рук, які згідно висновку судово-хімічної експертизи від 29.10.2014 №220/5, проведеної Українським науково-дослідним інститутом спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України, виявлена хімічна речовина на серветках із змивами з долоні лівої та правої руки ОСОБА_13 однакова за своїми фізико-хімічними властивостями зі слідами хімічного спеціального порошку під назвою «Люмінор-496т», який міститься на грошових коштах, а саме 147000 (сто сорок сім тисяч) гривень.
Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_13 обвинувачується в одержанні службовою особою неправомірної вигоди у великому розмірі для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, вчинене повторно, тобто злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_13 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та суду пояснив, що він працював на посаді інспектора Центру безпеки дорожнього руху при ДДАІ МВС України з 2006 року, який знаходився на вул. Великій Кільцевій в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського районного суду Київської області. В його обов`язки входило здійснення прийому громадян, перереєстрація транспортних засобів. Вважав матеріали справи сфальсифікованими, жодного вимагання грошових коштів з його боку не було, незаконну винагороду він не отримував. В подальшому надавати покази та відповідати на запитання відмовився.

Так, в обґрунтування винуватості ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, сторона обвинувачення, посилається на наступні докази, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, а саме:

- свідок ОСОБА_15 суду повідомив, що він познайомився з ОСОБА_13 в 2013 році з приводу робочої діяльності останнього та спілкувався з ним з приводу оформлення «цікавих» номерних знаків для автомобілів, які допомагав оформлювати ОСОБА_13 за грошову винагороду. Він спілкувався з ОСОБА_13 як особисто так і по мобільному телефону. Номер телефону ОСОБА_13 . . Зустрічі між ними в основному відбувались в МРЕО за робочим місцем ОСОБА_13 . Одного разу до нього звернувся його знайомий на ім`я ОСОБА_21 за допомогою в оформленні номерного знаку 0007. Він в свою чергу зателефонував до ОСОБА_13 , який повідомив, що може оформити цей номер за грошову винагороду в сумі 20 000 доларів США. На його питання щодо зменшення вказаної суми ОСОБА_13 відповів, що не може її зменшити. Оскільки вказана сума була дуже велика, то це його обурило і він звернувся до СБУ про вимагання в нього хабара. В СБУ йому надали технічні засоби для аудіо та відео зйомки його зустрічей з ОСОБА_13 та надали грошові кошти власнику автомобіля, який потім ці кошти передав йому, грошові кошти нічим не помічались. Грошові кошти за номер 0007 він передавав ОСОБА_13 в два етапи, спочатку, перед оформленням номерних знаків, він передав ОСОБА_13 грошові кошти в сумі приблизно 120-140 тис. грн., а другу частину в сумі 130 тис. грн. він передав ОСОБА_13 після оформлення номерних знаків. Вказані грошові кошти він передавав особисто ОСОБА_13 в службовому приміщенні МРЕО, яке має обмежений доступом для сторонніх осіб, оскільки обладнане дверима з кодовим замком. До вказаного приміщення його впускав ОСОБА_13 , при передачі коштів вони були лише вдвох, вказані грошові кошти передавались протягом одного дня. Номерні знаки отримував власник автомобіля. З приводу оформлення номерного знаку 0033 повідомив, що за оформлення вказаного номеру він передав для ОСОБА_13 грошові кошти в сумі чи 300, чи 500 доларів США, більш точно вже не пам`ятає, касиру в віконці пункту обміну валют, який знаходився в приміщенні МРЕО, де працював ОСОБА_13 , сказавши, що ця для ОСОБА_22 . Суму грошових коштів для оформлення вказаного номеру йому озвучив ОСОБА_13 , він же і сказав передати вказані кошти касиру. Вказані грошові кошти йому надав власник автомобіля. Зазначив, що раніше він неодноразово передавав грошові кошти ОСОБА_13 за оформлення номерних знаків в сумі від 300 до 1000 доларів США.

- свідок ОСОБА_23 суду повідомив, що він працює начальником відділу Центру безпеки дорожнього руху. ОСОБА_13 працював на посаді інспектора та був його підлеглим. В обов`язки ОСОБА_13 входило здійснення прийому громадян, реєстрація та перереєстрація транспортних засобів та інше. Рішення про проведення реєстрації транспортних засобів приймає безпосередньо інспектор. Постановою Кабінету Міністрів України передбачена вартість за номерні знаки від 0001 по 0009 та з усіма однаковими цифрами. Вартість номерних знаків від 0001 до 0009 становить 20 тис. грн. За номерний знак 0033 потрібно сплатити лише 135 грн. за матеріал номерного знаку. Процедура реєстрації транспортного засобу регламентована наказом МВС України №379. Оформлення номерного знаку НОМЕР_7 проводив старший інспектор МРЕВ ОСОБА_20 , вказана інформація йому відома з документів, які вилучали працівники СБУ. Про отримання грошових коштів ОСОБА_13 за оформлення номерного знаку 0007 та 0033 йому нічого не відомо. Він ніякого відношення до оформлення номерного знаку 0007 та 0033 не має.

- свідок ОСОБА_17 суду повідомив, що він знає ОСОБА_24 , до якого він звертався за юридичною допомогою з питань закриття приватного підприємства. ОСОБА_25 пообіцяв знайти йому номера на його власний автомобіль BMW Х5, які він хотів замінити оскільки його плутали з попереднім власником. ОСОБА_26 йому подзвонив і повідомив, що можна поміняти його старий державний номерний знак на новий 0007, сказав що це буду йому подарунком від нього і сказав, що потрібно приїхати в МРЕВ, що знаходиться на Кільцевій біля автосалону «Шкода». Він під`їхав до МРЕВ, зняв номерні знаки з свого автомобіля та передав ОСОБА_25 . Через деякий час ОСОБА_25 повернувся і сказав, що він може піти отримати нові номерні знаки. Після цього він пішов до приміщення МРЕВ, підійшов до віконця, надав свій паспорт і йому видали нові номери. Хто саме видавав йому номери він не пам`ятає. Про злочин йому стало відомо через декілька днів, після того як його викликали в прокуратуру. За номерні знаки нікому грошові кошти не сплачував та не передавав, ОСОБА_26 йому сказав, що номерні знаки йому в подарунок.

- свідок ОСОБА_16 суду повідомив, що до нього їздить обслуговуватись постійний клієнт на ім`я ОСОБА_25 . Він запитав у нього чи може він зробити йому номерні знаки, на що він відповів, що може це вирішити за 300 доларів США. Він дав ОСОБА_25 300 доларів США, а ОСОБА_25 сказав йому підійти в МРЕВ ДАІ і отримати номерні знаки. Він прийшов в МРЕВ, в віконці інспектор надав йому квитанцію, яку він оплатив і віддав інспектору та отримав номерні знаки. Особисто інспектору він ніяких коштів не передавав. В ОСОБА_25 він не запитував куди підуть кошти, які він йому надав. При видачі номерів його автомобіль не оглядали. В той день ОСОБА_25 в МРЕВ він не бачив та спілкувався з ним лише по телефону.

-свідок ОСОБА_20 суду повідомив, що він працює старшим інспектором центру безпеки дорожнього руху МВС України. 01.10.2014 року він був на робочому місці. До нього підійшов знайомий на ім`я ОСОБА_27 та сказав, що ОСОБА_13 просив зробити заміну номерного знаку на автомобіль BMW Х5 та передав ОСОБА_20 набрану заяву на автомобіль BMW Х5, свідоцтво про реєстрацію, технічний паспорт, квитанцію про сплату за номерний знак, паспорт особи. Він думав, що ОСОБА_13 зайнятий іншими справами і тому взяв документи, перевірив по базам особу та автомобіль та здійснив в електронному вигляді заміну номерного знаку на 0007, заніс документи до іншого службового приміщення та пішов займатись іншими матеріалами. Коли він пішов до приміщення де друкувався технічний паспорт, то в цей час зайшли працівники СБУ. Рішення про заміну номерів приймав він. Особисто власник автомобіля до нього не підходив. Особисто ОСОБА_13 з приводу заміни вказаного номерного знаку до нього не звертався. ОСОБА_13 і сам міг зробити заміну номерного знаку. Він не оглядав автомобіль, оскільки хотів його оглянути при видачі номерних знаків. Заява на видачу номерного знаку було надрукована, але не підписана, хто її друкував йому не відомо також йому була надана квитанція про оплату на суму 20350 грн. До ОСОБА_28 він документи не заносив. Хто видавав документи та номери власнику автомобіля він не знає. Хто поклав документи на стіл ОСОБА_13 він не знає. Номера 0007 перебувають у вільному доступі, вони знаходяться в електронній базі. Він бачив кошти біля ОСОБА_13 , які були в сміттєвому бачку та бачив сліди на руках у ОСОБА_13 , що світились під інфрачервоним світлом.

- свідок ОСОБА_18 суду повідомила, що працювала в ПАТ "Радикал Банк" на посаді начальник відділення банку, що знаходиться за адресою вул. Велика Кільцева 4 в с. Софіївська Борщагівка. Банк знаходиться в приміщенні, де також знаходиться МРЕО. В її обов`язки входило здійснення банківських операцій, в тому числі і з приводу прийняття платежів за здійснення реєстрації автомобілів. ОСОБА_13 вона знала, оскільки вони працювали в одному приміщенні, відносини між ними були виключно робочі. Їй відомо, що існували «платні» номерні знаки, за які особи сплачували додаткові грошові кошти, крім обов`язкових платежів, які встановлені при видачі номерних знаків. Всі необхідні реквізити платежів містяться в неї в комп`ютері. Прийнявши грошові кошти від особи за номерні знаки, вона друкує квитанцію про оплату, видає її особі, отримані грошові кошти кладе до сейфу. Щодо затримання ОСОБА_13 та проведення слідчих дій в приміщенні МРЕО та відділення банку повідомила, що в той день вона формувала документи за місяць. До віконця каси, де вона сиділа підійшла людина і кинула їй гроші, дві пачки по 500 гривень, сказавши що це для ОСОБА_13 . Вона перерахувала гроші в присутності цієї особи на машинці, було 100 тисяч гривень. Кошти вона поклала в тумбочку в столі, в тумбочці більше нічого не було. Зазначила, що вказані дії були порушенням з її боку, оскільки вона не мала права приймати грошові кошти, які не оприбутковані та зберігати їх в приміщенні каси, проте вона була дуже зайнята в той момент, тому не звернула на це уваги, оскільки вважала, що ОСОБА_13 вирішує якісь питання з номерними знаками. ОСОБА_13 їй не дзвонив і не просив щоб вона прийняла кошти. Про те, що ОСОБА_13 принесли кошти вона його не повідомляла. Також вказала, що під вечір до неї прийшов знайомий - ОСОБА_27 та попросив оформити квитанції про сплату 20 000 грн. за номерні знаки та надав паспорт особи, на прізвище якої потрібно було провести вказану операцію та сказав, що гроші він принесе пізніше. Вона оформила вказану квитанцію, оскільки довіряла ОСОБА_25 , вказані дії також були порушенням з іі боку. В подальшому, після приходу працівників СБУ вона анулювала вказану операцію, оскільки грошові кошти їй ОСОБА_25 так і не приніс. Також зазначила, що після проведення слідчих дій в МРЕО працівники СБУ прийшли до каси і вилучили грошові кошти, які були передані для ОСОБА_13

- свідок ОСОБА_29 суду повідомив, що він працює в СБУ. В 2014 році в кінці вересня на початку жовтня він здійснював оперативне супроводження кримінального провадження щодо вимагання хабара одним із співробітників департаменту ДАІ МВС України за видачу номерного знака 0007. Його завданням було затримання хабарника та участь в проведенні обшуку приміщення. Він знаходився в приміщенні підрозділу ДАІ і після умовного сигналу заявника мав здійснити заходи направлені на затримання, фіксацію протиправних дій обвинуваченого. Після того як заявник подав сигнал він забіг до приміщення, де був ОСОБА_13 , який на той момент щось викидав в смітник, через 2-3 секунди забігли інші працівники СБУ. В подальшому в ході обшуку слідчий дістав із смітника грошові кошти купюрами по 500 грн. Тілесні ушкодження ОСОБА_13 не наносив, ОСОБА_13 опору при затриманні не чинив, допускає, що ОСОБА_13 міг сам заподіяти собі тілесні ушкодження.

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.09.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_15 повідомив про факти вимагання в нього хабарів старшим інспектором ДДАІ МВС України ОСОБА_13 (т. 3 а.с. 30-31);

-протокол обшуку від 1.10.2014-2.10.2014, відповідно до якого було проведено обшук третього поверху будівлі АДРЕСА_2 (т.3 а.с. 41-53);

-протокол освідування особи від 02.10.2014 року, відповідно до якого проведено освідування ОСОБА_13 (т.3 а.с. 80-81)

-протокол обшуку від 03.10.2014 року, відповідно до якого проведено обшук в приміщенні квартири АДРЕСА_3 (т. 3 а.с. 150-154);

-протокол обшуку від 02.10.2014 року, відповідно до якого проведено обшук автомобіля «Ауді» без державних номерних знаків, що знаходився на паркувальному майданчику за адресою м. Київ, вул. Велика Кільцева, 4 (т. 3 а.с. 155-161);

-протокол обшуку від 03.10.2014 року, відповідно до якого проведено обшук в приміщенні квартири за адресою АДРЕСА_4 (т.3 а.с. 163-167).

-протокол про використання заздалегідь ідентифікованих засобів від 01.10.2014 року, відповідно до якого було оглянуто грошові кошти, а саме 494 купюри по номіналом 500 грн. кожна на загальну суму 247 тис. грн. та виготовлено їх ксерокопії . Купюри на загальну суму 100 тис. грн. не були помічені, а поміщені до лівої внутрішньої кишені піджаку ОСОБА_15 . Інші купюри на загальну суму 147 тис. грн. були складені в стопку та помічені за допомогою спеціального люменісцентного барвника Люмінор 496Т, купюри номіналом 500 грн. з серійними номерами АА2251620, БР5264505, ЛБ9665815 помічені за допомогою спеціального люменісцентного фломастеру шляхом нанесення на частину купюри напису «Неправомірна вигода СБУ» ( т. 4 а.с. 2-47);

-протокол про використання заздалегідь ідентифікованих засобів від 30.09.2014 року, відповідно до якого було оглянуто грошові кошти, а саме 130 купюр номіналом 100 грн. кожна на загальну суму 13 тис. грн. та виготовлено їх ксерокопії. Вказані грошові кошти були завернуті в білий аркуш паперу формату А4 та передані ОСОБА_15 для поміщення до лівої внутрішньої кишені його куртки (т. 4 а.с. 48-71).

-протокол про використання заздалегідь ідентифікованих засобів від 30.09.2014 року, відповідно до якого було оглянуто грошові кошти, а саме 65 купюр номіналом 100 грн. кожна на загальну суму 6500 грн. та виготовлено їх ксерокопії. Вказані грошові кошти були завернуті в білий аркуш паперу формату А4 та передані ОСОБА_15 для поміщення до лівої внутрішньої кишені його куртки (т. 4 а.с. 72-84).

-протокол за результатами виконання постанови від 29.09.2014 року №21/2-2284т про проведення контролю за вчиненням злочину від 30.09.2014 року (т. 4 а.с. 125-128);

-Протокол за результатами проведення негласного слідчого (розшукового) заходу від 30.09.2014 року ( т.4 а.с. 129-130);

-протокол за результатами виконання постанови від 29.09.2014 року №21/2-2284т про проведення контролю за вчиненням злочину від 02.10.2014 року (т. 4 а.с. 131-135);

-протокол за результатами проведення негласного слідчого (розшукового) заходу від 02.10.2014 року ( т.4 а.с. 136-137);

- протокол за результатами проведення невідкладних слідчих (розшукових) дій зі зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 28.10.2014 року (т. 4 а.с. 140-145);

-висновок експерта №220/5 від 29.10.2014 року (т.4 а.с. 159-168)

-висновок експерта №261/1 від 14.11.2014 року ( т.4 а.с. 180-186)

-протокол огляду від 13.12.2014 року, відповідно до якого оглянуто мобільний телефон «IPhone», службове посвідчення ОСОБА_13 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 11.02.2014 НОМЕР_9 , які було вилучено в ході проведення обшуку 1-2 жовтня 2014 року (т. 5 а.с. 35)

-протокол огляду від 10.12.2014 року, відповідно до якого оглянуто грошові кошти в сумі 3200 грн., які було вилучено на робочому місці ОСОБА_13 в ході проведення обшуку 1-2 жовтня 2014 року (т. 5 а.с. 43)

-витяг з наказу МВС України №363 о/с від 24.03.2011 року відповідно до якого майора міліції ОСОБА_13 призначено інспектором відділу впровадження новітніх технологій з питань реєстраційно-екзаменаційної діяльності Центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС (т.5 а.с. 88)

-функціональні обов`язки інспектора ЦБДРтаАС, з якими ознайомлений під підпис ОСОБА_13 (т.5 а.с. 90-91)

Також в судовому засіданні було проведено відтворення інформації, що міститься на дисках VIDEX DVD+RW №51/378 (т.4 а.с. 138) та Arena CD-R 51/3189 (т.4 а.с. 146), які були долучені прокурором до матеріалів справи.
Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

При аналізі доказів сторін кримінального провадження, суд керуються такими вимогами кримінального процесуального закону. Так, у відповідності до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Згідно з приписами ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Статтею 86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Виходячи з положень ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20.10.2011 р. визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Надаючи оцінку протоколу обшуку від 1.10.2014-2.10.2014, відповідно до якого було проведено обшук третього поверху будівлі АДРЕСА_2 (т.3 а.с. 41-53) суд враховує наступне.

Відповідно до ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 30.09.2014 року про надання дозволу на проведення обшуку (т.3 а.с. 38-40) , надано дозвіл слідчому відділу прокуратури м. Києва на проведення обшуку за місцем роботи старшого інспектора ДДАІ МВС України ОСОБА_13 на третьому поверсі будівлі АДРЕСА_5 , за місцем знаходження Департаменту. В той же час адресою складання протоколу обшуку зазначено м. Київ (т. 3 а.с. 41), а в протоколі взагалі не зазначено населений пункт, де проводився обшук зазначено, лише що проведено обшук третього поверху будівлі АДРЕСА_2 (т.3 а.с. 42)

Відповідно до ч. 3 ст. 236 КПК України перед початком виконання ухвали слідчого судді особі, яка володіє житлом чи іншим володінням, а за її відсутності - іншій присутній особі повинна бути пред`явлена ухвала і надана її копія. Відповідно до протоколу обшуку вказану ухвалу пред`явлено ОСОБА_30 та запропоновано видати зазначені в ухвалі грошові кошти, документи та предмети, на що ОСОБА_31 заявив, що видати не може. В той же час відповідно до вказаного протоколу ОСОБА_31 приймав участь в проведенні обшуку в якості спеціаліста і є провідним спеціалістом ІСТЕ СБУ.

Відповідно до ч. 3 ст. 104 КПК України вступна частина протоколу повинна містити відомості про всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії, в той же час в даному протоколі обшуку зазначено, що участь в проведенні обшуку приймають співробітники СБУ без зазначення їх кількості та прізвищ.

Відповідно до протоколу обшуку (т.3 а.с. 47) в касі виявлені грошові кошти, які знаходились не в сейфі, а в шухляді тумбочки , що знаходяться в двох пачках. Зі слів касира вона їх по базі не провела, а їх залишила особа на ім`я ОСОБА_25 для ОСОБА_13 . Відповідно до показань свідка ОСОБА_18 наданих в судовому засіданні, вона повідомила, що вона працювала в ПАТ «Радікал Банк», на посаді начальника відділення, що знаходилось в с. Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, 4 і саме в її присутності проводився обшук. Проте, як встановлено судом, ухвала на проведення обшуку в приміщенні відділенні банку, їй не вручалась, в протоколі як учасник слідчої дії вона не зазначена і дозвіл слідчим суддею надавався лише на проведення обшуку за місцем роботи ОСОБА_13 в Департаменті ДАІ МВС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 241 КПК України слідчий, прокурор здійснює освідування підозрюваного, свідка чи потерпілого для виявлення на їхньому тілі слідів кримінального правопорушення або особливих прикмет, якщо для цього не потрібно проводити судово-медичну експертизу. Відповідно до ч. 2 ст. 241 КПК України освідування здійснюється на підставі постанови прокурора. Відповідно до ч.3 ст. 241 КПК України перед початком освідування особі, яка підлягає освідуванню, пред`являється постанова прокурора. Після цього особі пропонується добровільно пройти освідування, а в разі її відмови освідування проводиться примусово. Відповідно до ч. 5 ст. 241 КПК України про проведення освідування складається протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Відповідно до постанови про проведення освідування особи від 01.10.2014 року (т.3 а.с. 78-79), прокурор постановив провести освідування підозрюваного ОСОБА_13 з метою встановлення на його тілі слідів кримінального правопорушення, а саме хімічної речовини, яка була використана в ході проведення досудового розслідування для помітки грошових коштів. В той же час, в порушення вимог ст. 241 КПК України, без пред`явлення ОСОБА_13 постанови прокурора, пропозиції пройти освідування, складання окремого протоколу, під час обшуку було фактично проведено освідування ОСОБА_13 , про що зазначено в протоколі обшуку (т. 3 а.с. 52) , що на правій і лівій руці при засвічуванні ультрафіолетовою лампою «Tank 007» виявлено свічіння світло-зеленого кольору в зв`язку з чим з правої та лівої рук ОСОБА_13 здійснено змиви з допомогою серветок, просочених спиртовим розчином. В той же час, відповідно до протоколу освідування особи від 02.10.2014 року (т. 3 а.с. 80-81) освідування ОСОБА_13 відбувалось 02.10.2014 року з 02:50 по 03:20 (обшук закінчився відповідно до протоколу обшуку т. 1 а.с. 41 02.10.2014 року о 00:41), в ході якого встановлено, що у підозрюваного ОСОБА_13 розбита нижня губа з внутрішньої сторони, інших тілесних ушкоджень на тілі не виявлено, будь які змиви з його рук не робилися.

З урахуванням наведеного, суд визнає недопустимим доказом дані, що містяться в протоколі обшуку від 01.10.2014-02.10.2014 року та відкидає їх як доказ сторони обвинувачення.
З мотивів встановлення недопустимого джерела походження речових доказів, суд не може прийняти відомості, що містяться в висновку експерта №220/5 від 29.10.2014 року (т.4 а.с. 159-168), висновку експерта №261/1 від 14.11.2014 року ( т.4 а.с. 180-186) як доказ вини ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Надаючи оцінку матеріалам, які були отримані в ході виконання негласних слідчих (розшукових) дій суд виходить з наступного.
Щодо даних протоколу за результатами проведення негласного слідчого (розшукового) заходу від 30.09.2014 року ( т.4 а.с. 129-130), протоколу за результатами проведення негласного слідчого (розшукового) заходу від 30.10.2014 року ( т.4 а.с. 136-137), протоколу за результатами проведення невідкладних слідчих (розшукових) дій зі зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 28.10.2014 року (т. 4 а.с. 140-145), суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 270 КПК України, ч. 1 ст. 263 КПК України вказані слідчі (розшукові дії) проводиться на підставі ухвали слідчого судді. У вступній частині протоколів за результатами проведення негласного слідчого (розшукового) заходу від 30.10.2014 року ( т.4 а.с. 129-130, 136-137) зазначено, що вказані дії проводяться на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_32 №01-7070 цт від 25.09.2014 року, у вступній частині протоколу за результатами проведення невідкладних слідчих (розшукових) дій зі зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 28.10.2014 року (т. 4 а.с. 140-145) зазначено, що що вказані дії проводяться на підставі ухвали №01-7069 цт від 25.09.2014 року Апеляційного суду м. Києва, однак, незважаючи на клопотання захисту, стороною обвинувачення на надано жодних доказів, які б підтверджували факт санкціонування таких дій, хоча в судовому засіданні 27.08.2015 року прокурор виразив готовність їх надати.
Крім того в протоколі за результатами проведення негласного слідчого (розшукового) заходу від 02.10.2014 року ( т.4 а.с. 136-137) зазначено, що матеріали негласного слідчого (розшукового) заходу знаходяться на оптичному магнітному диску DVD-R Verbatim №51/3178т, в протоколі за результатами проведення невідкладних слідчих (розшукових) дій зі зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 28.10.2014 року (т. 4 а.с. 140-145) зазначено, що матеріали негласного слідчого (розшукового) заходу знаходяться на оптичному магнітному диску DVD-R №51/3189т, в той же час стороною обвинувачення суду надано диск VIDEX DVD+RW №51/378 (т.4 а.с. 138) та диск Arena CD-R 51/3189 (т.4 а.с. 146), походження яких є незрозумілим. Відповідно до постанови про визнання речовими доказами в рамках кримінального провадження від 13.12.2014 року ( т.5 а.с. 41-42) речовими доказами по справі визнано оптичний магнітний диск DVD-R Verbatim №51/3178т та DVD-R Verbatim №51/3189т, в той же час вказані диски суду для огляду не надавались, місце їх знаходження не відоме.

Крім цього, з вступної частини протоколу про використання заздалегідь ідентифікованих засобів від 30.09.2014 року (т. 4 а.с. 48-71), протоколу про використання заздалегідь ідентифікованих засобів від 30.09.2014 року (т. 4 а.с. 72-84), протоколу за результатами виконання постанови від 29.09.2014 року №21/2-2284т про проведення контролю за вчиненням злочину від 30.09.2014 року (т. 4 а.с. 125-128), протоколу за результатами виконання постанови від 29.09.2014 року №21/2-2284т про проведення контролю за вчиненням злочину від 02.10.2014 року (т. 4 а.с. 131-135) вбачається, що вони складені на виконання постанови про проведення контролю за вчиненням злочину прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 №21/2-2284т від 29.09.2014 року, водночас прокурором вказана постанова суду не надавалась, незважаючи на клопотання сторони захисту, хоча в судовому засіданні 27.08.2015 року прокурор виразив готовність її надати.
Між тим, дослідження вказаного процесуального документу має важливе значення, для оцінки допустимості вказаного доказу, оскільки відповідно до ч. 7 ст. 271 КПК України прокурор у своєму рішенні про проведення контролю за вчиненням злочину, крім відомостей, передбачених ст. 251 цього Кодексу, зобов`язаний: 1) викласти обставини, які свідчать про відсутність під час негласної слідчої (розшукової) дії провокування особи на вчинення злочину; 2) зазначити про застосування спеціальних імітаційних засобів

Крім того відомості викладені в протоколі про використання заздалегідь ідентифікованих засобів від 01 жовтня 2014 року від 01.10.2014 року (т.4 а.с. 2-8), зокрема те що огляд та помітка грошових коштів номіналом по 500 грн. в кількості 494 шт. проводилась в присутності понятих ОСОБА_33 та ОСОБА_34 , суперечать відомостям викладених в протоколі за результатами виконання постанови від 29.09.2014 року №21/2-2284т про проведення контролю за вчиненням злочину від 02.10.2014 року (т. 4 а.с. 131-135), відповідно до якого дії з вказаними коштами проводились в присутності понятих ОСОБА_35 та ОСОБА_36 .

Також долучені стороною обвинувачення матеріали не містять будь-яких відомостей про вручення технічних засобів за допомогою яких здійснювався ауді-, відео контроль стосовно ОСОБА_13 (хто, кому та коли саме вручав ці технічні засоби, їх технічні характеристики).
Відповідно до ч. 2 ст. 92 КПК України обов`язок доказування належності та допустимості доказів, покладається на сторону, що їх подає, а відтак, суд визнає відомості, що містяться в протоколі за результатами проведення негласного слідчого (розшукового) заходу від 30.09.2014 року ( т.4 а.с. 129-130), протоколі за результатами проведення негласного слідчого (розшукового) заходу від 30.10.2014 року ( т.4 а.с. 136-137), протоколі за результатами проведення невідкладних слідчих (розшукових) дій зі зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 28.10.2014 року (т. 4 а.с. 140-145) протоколі про використання заздалегідь ідентифікованих засобів від 30.09.2014 року (т. 4 а.с. 48-71), протоколі про використання заздалегідь ідентифікованих засобів від 30.09.2014 року (т. 4 а.с. 72-84), протоколі за результатами виконання постанови від 29.09.2014 року №21/2-2284т про проведення контролю за вчиненням злочину від 30.09.2014 року (т. 4 а.с. 125-128), протоколі за результатами виконання постанови від 29.09.2014 року №21/2-2284т про проведення контролю за вчиненням злочину від 02.10.2014 року (т. 4 а.с. 131-135) та на дисках VIDEX DVD+RW №51/378 (т.4 а.с. 138), Arena CD-R 51/3189 (т.4 а.с. 146) недопустимими доказами та відкидає їх як доказ сторони обвинувачення.
Надані прокурором : протокол обшуку від 03.10.2014 року (т. 3 а.с. 150-154), протокол обшуку від 02.10.2014 року (т. 3 а.с. 155-161), протокол обшуку від 03.10.2014 року (т.3 а.с. 163-167), в ході яких нічого не виявлялось та не вилучалось; протокол огляду від 13.12.2014 року (т. 5 а.с. 35), протокол огляду від 10.12.2014 року (т. 5 а.с. 43), відповідно до яких було оглянуто предмети та грошові кошти, які були вилучені під час обшуку1-2 жовтня 2014 року на третьому поверху будівлі АДРЕСА_2 ; витяг з наказу МВС України №363 о/с від 24.03.2011 року (т.5 а.с. 88), функціональні обов`язки інспектора ЦБДРтаАС (т.5 а.с. 90-91) жодним чином не підтверджують винуватість ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Аналізуючи показання свідків з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, суд приходить до наступних висновків.
Так показання свідка ОСОБА_15 , що грошові кошти за номерний знак 0007 він отримав від власника автомобіля BMW Х5, якому їх надали працівники СБУ, спростовуються показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_17 , який повідомив, що будь-яких грошових коштів він ОСОБА_15 не передавав, а вказаний номерний знак, як повідомив йому ОСОБА_15 , буде йому в якості подарунка. Показання свідка ОСОБА_15 , що грошові кошти він передав особисто ОСОБА_13 в два етапи, спочатку 120-140 тис. грн., а потім 130 тис. грн., спростовуються показаннями свідка ОСОБА_18 , яка суду пояснила, що грошові кошти в сумі 100 тис. грн.. були передані їй в касу для ОСОБА_13 .
Водночас, не логічними видаються дії свідка ОСОБА_15 , який діючи фактично в інтересах власника автомобіля BMW Х5 ОСОБА_17 та звернувшись до правоохоронних органів про вимагання у нього хабара ОСОБА_13 за оформлення номерного знаку 0007, повідомив ОСОБА_17 , що оформить йому номерний знак НОМЕР_5 в якості подарунку та не повідомив останнього про факт вимагання коштів за оформлення номерного знаку.
Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Згідно з п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 р., Суд повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

З урахуванням наведеного, показання свідка ОСОБА_15 суд вважає не щирими, не логічними і недостовірними та такими, що критерію поза розумним сумнівом не відповідають, а тому відкидає їх як доказ обвинувачення.

Показання допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , жодним чином не підтверджують винуватість ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому злочину та свідчать лише про те, що з ОСОБА_13 про видачу номерних знаків вони не домовлялись, ніяких грошових коштів йому не передавали, оформленням номерних знаків для їх автомобілів займався ОСОБА_15 .

Показання свідка ОСОБА_37 , жодним чином не підтверджує винуватість ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому злочину та свідчать лише про те, що ОСОБА_13 був його підлеглим, про обставини оформлення номерних знаків НОМЕР_5 та 0033 та про отримання грошових коштів за вказані номерні знаки ОСОБА_13 йому нічого не відомо.

Показання свідка ОСОБА_20 підтверджують, що процедурою оформлення номерного знаку 0007 займався він, проте йому не було відомо про наміри ОСОБА_13 отримати за оформлення вказаного номеру грошової винагороди, особисто ОСОБА_13 з проханням провести перереєстрацію номерного знаку 0007 до нього не звертався.

Показання свідка ОСОБА_18 підтверджують факт передачі їй грошових коштів в сумі 100 тис. грн. для ОСОБА_13 , проте ОСОБА_13 про прийняття вказаних грошових коштів її не просив і вона їх прийняла автоматично, в зв`язку з великим обсягом роботи.

За таких обставин суд не приймає показання свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_18 на підтвердження винуватості ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому злочині.

Суд не приймає на підтвердження винуватості ОСОБА_13 показання свідка ОСОБА_29 та свідка ОСОБА_20 , в частині того, що він бачив кошти біля ОСОБА_13 в сміттєвому бачку та сліди на руках у ОСОБА_13 , що світилися під інфрачервоним світлом, в зв`язку з визнанням недопустимими доказів отриманих в результаті проведення обшуку в приміщенні ЦБДР ДДАІ МВС України.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, а також п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Суд з огляду на вимоги принципу безпосередності позбавлений можливості давати оцінку іншим фактичним даним, які можливо і одержані органом досудового розслідування, проте не були предметом дослідження судом.
Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення, яка проти закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами не заперечувала, в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів причетності обвинуваченого ОСОБА_13 до злочину, в якому він обвинувачується.
Згідно із ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Зазначена норма закону повністю узгоджується з вимогами ст. 62 Конституції України, відповідно до положень якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№ 475/97-ВР). Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 6 грудня 1998р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.» (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77). Згідно із ст.370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.
За таких обставини суд приходить до переконання про недоведеність причетності обвинуваченого ОСОБА_13 до вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Відтак, ОСОБА_13 у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України необхідно визнати невинуватим та виправдати.
При цьому суд приймає до уваги, що кримінальне провадження перебувало на розгляді в суді досить тривалий час і прокурор мав можливість надати відповідні докази на підтвердження пред`явленого обвинувачення або ж відмовитись від нього, проте цього не зробив.
З урахуванням прийняття рішення про виправдання обвинуваченого, суд скасовує запобіжний захід ОСОБА_13 у виді застави та скасовує арешт накладений на майно останнього.
Долю речових доказів по кримінальному провадженні суд вирішує згідно зі п.1 ч.9 ст. 100 КПК України.

Оскільки відповідно до постанови про визнання речовими доказами в рамках кримінального провадження від 13.12.2014 року ( т.5 а.с. 41-42) речовими доказами по справі визнано оптичний магнітний диск DVD-R Verbatim №51/3178т та DVD-R Verbatim №51/3189т, в той же час вказані диски суду для огляду не надавались, місце їх знаходження не відоме, тому суд не вирішує долю вказаних речових доказів.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,
засудив:
ОСОБА_13 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 368 КК України та виправдати за недоведеністю винуватості у вчиненні цього злочину.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_13 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.10.2014 року у виді застави у розмірі 365 400 (триста шістдесят п`ять тисяч чотириста ) грн. (т.3 а.с. 121-126) скасувати, грошові кошти, внесені в якості застави, повернути заставодавцям.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19.11.014 року на майно ОСОБА_13 (т. 5 а.с. 8-9), а саме на гараж № НОМЕР_10 , будинку АДРЕСА_4 та транспортні засоби VOLKSVAGEN JETA номер кузова НОМЕР_11 д.н.з. НОМЕР_12 , TOYOTA LANDCRUISER номер кузова НОМЕР_13 д.н.з. НОМЕР_14 , HUNDAI GETZ номер кузова НОМЕР_15 д.н.з. НОМЕР_16 , MAZDA CX-7 номер кузова НОМЕР_17 д.н.з. НОМЕР_18 скасувати.

Речові докази по справі, а саме:
- мобільний телефон «IPhone» ІМЕІ НОМЕР_19 , картку оператору мобільного зв`язкуПрАТ «Київстар», на якій містяться надписи НОМЕР_20 та НОМЕР_21 , службове посвідчення ОСОБА_13 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 11.02.2014 НОМЕР_9 повернути ОСОБА_13 ;
- серветки, просочені спиртовим розчином та на які зроблено змиви лівої та правої долоні рук підозрюваного ОСОБА_13 ; ватний тампон, яким зі спеціального невидимого люмінесцентного барвника взятий зразок; аркуш паперу формату А4, на який зроблено спеціальним люмінесцентним фломастером зразковий напис «неправомірна вигода СБУ» - знищити;
- грошові кошти у розмірі 247000 ( двісті сорок сім тисяч) гривень, які складаються з 494 (чотириста дев`яносто чотири) купюр номінальною вартістю 500 (п`ятсот) гривень, передані на зберігання до відділу фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури м. Києва повернути фінансовому відділу ГУ СБ України в м. Києві та Київській області

- грошові кошти на загальну суму 3200 ( три тисячі двісті) гривень, які складаються з 10 (десяти) купюр номінальною вартістю 200 (двісті) гривень та 12 (дванадцяти) купюр номінальною вартістю 100 (сто) гривень, передані на зберігання до відділу фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури м. Києва повернути ОСОБА_13 .

Процесуальні витрати на загальну суму 3 786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) грн. 96 коп. - віднести на рахунок держави.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) діб з часу його проголошення прокурором, захисником та обвинуваченим.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1