Справа № 729/1543/14
1-кп/729/80/15 р.

В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

24.11.2015 м. Бобровиця
Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі :
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 30.10.2014 року в період часу з 18 години по 20 годину перебуваючи в будинку за місцем свого проживання, який розташований в АДРЕСА_1 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 , під час сварки яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень завдав їй кілька ударів кулаками рук в область живота та грудної клітки. У результаті отриманих тілесних ушкоджень остання померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в Бобровицькій центральній районній лікарні.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №90 від 02.11.2014 року у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді одного крововиливу на обличчі, одного крововиливу на правому плечі, закритої травми грудної клітки: переломів ІХ-Х ребер справа по середньо-паховій лінії, закритої травми органів черевної порожнини: розриву стінки тонкого кишківника. Закрита травма органів черевної порожнини, розрив тонкої кишки, які ускладнились розлитим гнійним перитонітом відносяться до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеня за ознакою небезпеки для життя. Смерть ОСОБА_7 настала на фоні наростаючої інтоксикації, яку викликав розповсюджений перитоніт внаслідок розриву тонкої кишки.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, підтверджується дослідженими в суді доказами, зокрема:
- показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив, що 30 жовтня 2014 року його дочка ОСОБА_7 ввечері пішла до ОСОБА_3 з яким деякий час співмешкала. Через деякий час вона прийшла додому та повідомила що її побив ОСОБА_3 Скаржилась дружині на болі в животі та приймала знеболююче. 01 листопада їй викликали швидку допомогу, ввечері цього ж дня в лікарні зробили операцію і через деякий час вона померла. Щодо міри покарання, то просить призначити покарання відповідно до закону. Заявлений ним цивільний позов просить задовольнити в повному обсязі;
показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які пояснили, що вони були запрошені працівниками міліції в якості понятих при слідчому експерименті за участю ОСОБА_3 . Останній розповідав, що він в будинку за місцем свого проживання, на подвір`ї господарства та на вулиці наносив удари кулаком в область живота ОСОБА_7 . При даній слідчій дії проводилась відео зйомка та складався протокол, який вони особисто підписали, тим самим підтвердивши правильність викладеного в ньому;
показаннями свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що її дочка 30 жовтня 2014 року пішла до господарства ОСОБА_3 з яким деякий час співмешкала та який часто її бив. В цей же день вона повернулась ввечері і повідомила що її знову побив ОСОБА_11 . Вона пила знеболююче, але не хотіла, щоб викликали швидку допомогу, а вже 1 листопада їй стало гірше і швидкою її забрали в лікарню, де їй зробили операцію, а через деякий час вона померла;
показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що 01 листопада 2014 року до нього телефонував потерпілий ОСОБА_5 і повідомив, що дочка знаходиться в тяжкому стані і щоб ОСОБА_3 , вирішував питання щодо лікування, оскільки в нього відсутні кошти;
показаннями експерта ОСОБА_13 який пояснив, що при розтині трупа ОСОБА_7 у неї виявлені тілесні ушкодження легкого, середнього та тяжкого ступеня. Тілесні ушкодження могли виникнути від ударів кулаком в обличчя, область живота та грудної клітки ОСОБА_14 тілесні ушкодження це закрита травма органів черевної порожнини, розрив тонкої кишки, які ускладнились розлитим гнійним перитонітом. Дані тілесні ушкодження знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_7 . Переломи ребер не впливали на розрив кишківника, він виник тільки від ударів;
- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що 01 листопада 2014 року вона як лікар екстреної медичної допомоги приїжджала на виклик до ОСОБА_7 за місцем її проживання на АДРЕСА_2 . Остання перебувала в тяжкому стані, скаржилась на болі в животі та говорила, що її побив чоловік. Поставивши попередній діагноз - закрита травма черевної порожнини, вона привезла її до лікарні для подальшого обстеження;
- протоколом огляду господарства АДРЕСА_1 від 01.11.2014 року в якому відображено місцезнаходження будинку та кімнат в яких обвинуваченим наносились удари потерпілій 30.10.2014 року. (т. 1 а.с. 3-14);
- протоколом огляду трупа від 02.11.2014 року та висновком судово-медичної експертизи № 90 від 02.11.2014 року, з яких вбачається, що у ОСОБА_7 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді одного крововиливу на обличчі, одного кровиливу на правому плечі, закритої травми грудної клітки, переломів ІХ-Х ребер справа по середньо-пахововій лінії, закритої травми органів черевної порожнини розриву стінки тонкого кишківника. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів за механізмом удару могли виникнути 30.10.2014 року при нанесенні ударів руками і мають ознаки тілесних ушкоджень ЛЕГКОГО ступеня за ознакою розладу здоров`я крововиливи на обличчі та правому плечі; ознаки тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня за ознакою розладу здоров`я понад 21 день-перелом ребер та ознаки тілесних ушкоджень ТЯЖКОГО ступеня за ознакою небезпеки для життя-закрита травма органів черевної порожнини, розрив тонкої кишки, які ускладнились розлитим гнійним перитонітом.
Смерть ОСОБА_7 настала на фоні наростаючої інтоксикації, яку викликав розповсюджений перитоніт внаслідок розриву тонкої кишки, що підтверджуються морфологічними ознаками цього захворювання (наявність серозно-гнійного вмісту в черевній порожнині, ділянками гнійного нальоту на окремих ділянках сальника, кишківника та очеревини, наявність розриву тонкої кишки, виявленому при оперативному втручанні) та даними судово-гістологічного дослідження ( у відповідності до висновку судово-гістологічної експертизи №2280 від 28.11.2014 року зони некрозу та крововиливів у поданому фрагменті стінки тонкої кишки з вираженими реактивними змінами; крововиливи у тканині очеревини з вираженими реактивними змінами, цироз печінки, найбільш ймовірно алкогольного ґенезу). Настання смерті знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, а саме з закритою травмою органів черевної порожнини, розриву тонкої кишки. Після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 здатна була здійснювати самостійні дії-пересуватись, викликати допомогу. ( т. 1 а.с. 15-16, 31-33, т.2 а.с. 180-181 );
- протоколом проведення слідчого експерименту від 02.11 2014 року за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , в якому зазначено, що останній добровільно розповів про події, які відбувались 30.10.2014 року та показав як саме та при яких обставинах він наносив удари кулаком в живіт потерпілій ОСОБА_7 в будинку, на подвір`ї та на вулиці. ( т. 1 а.с. 59-65);
Вищевказані докази є належними та допустимими, які судом приймаються до уваги при розгляді даного кримінального провадження, оскільки порушення норм КПК України при зборі даних доказів не було встановлено.
Покази допитаних в судовому засіданні вищезазначених свідків узгоджуються між собою а також з показами експерта та матеріалами кримінального провадження. Будь-яких даних про те, що вони зацікавлені у розгляді кримінального провадження на користь органів досудового розслідування, або з будь-яких підстав залежні від них, або мали б підстави обмовити обвинуваченого, у судовому засіданні не встановлено.
Суд критично відноситься до показів свідка ОСОБА_16 , - матері обвинуваченого, відносно того, що останній не наносив потерпілій тілесних ушкоджень, оскільки вони спростовуються показами самого обвинуваченого, який не заперечував щодо нанесення ударів ОСОБА_7 , про що детально розповів під час проведення слідчого експерименту та при судовому розгляді даного кримінального провадження.
Твердження обвинуваченого відносно того, що він не мав умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень не може бути враховане судом, оскільки він в судовому засіданні детально розповів про кількість та спрямованість ударів кулаками в різні частини тіла ОСОБА_7 , в тому числі і в живіт. Крім того, експерт ОСОБА_13 в суді підтвердив, що тяжкі тілесні ушкодження виникли від ударів кулаками рук, і розрив тонкої кишки, який і спричинив смерть потерпілої міг виникнути, як від комплексу ударів, так і від одного цілеспрямованого удару в живіт.
Суд також не приймає до уваги твердження ОСОБА_3 відносно того, що переломи ребер могли викликати розрив кишківника, оскільки в судовому засіданні вищезазначений експерт зазначив, що переломи ребер могли пошкодити діафрагму, легке, печінку, але жодним чином не могли пошкодити тонку кишку, а тому виключається заподіяння тяжких тілесних ушкоджень переломами ребер.
Відповідно до положень п. 22 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року « Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я особи» суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки». Тому суд враховуючи спосіб вчинення кримінального правопорушення, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку обвинуваченого, яка передувала події, а також те, що він свідомо наносив удари кулаками в живіт, приходить до висновку про відсутність у його діях злочинної самовпевненості або злочинної недбалості, а отже відсутні підстави для перекваліфікації дій останнього з ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 119 КК України.
Таким чином, вина в скоєному кримінальному правопорушенні обвинуваченим знайшла своє повне підтвердження зібраними в ході досудового розслідування і дослідженими в суді доказами, а тому дії ОСОБА_3 , вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 121 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть потерпілої ОСОБА_7 ,
Згідно висновків судово - психіатричної експертизи № № 728, 729, 116 від 25.11.2014 року та 24.02.2015 року ОСОБА_3 психічними захворюванням у період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого він підозрюється не страждав та не страждає на теперішній час, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, тому примусові заходи медичного характеру йому не показані. Він здатний правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження та давати про них правильні свідчення. У нього мають місце психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, на даний час утримання F10.20- за Міжнародною класифікацією хвороб Х перегляду), тому відповідне протиалкогольне лікування йому не показано. Він міг перебувати у стані емоційної напруги, на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється, при цьому даний стан не міг суттєво вплинути на його поведінку. ( т. 1 а.с. 91-95, 98-101, т. 2 а.с. 78-84)
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України судом не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, його характер, особу винного, його вік, стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, характеризуючі дані, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, думку потерпілого, вік загиблої, і вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень має бути покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією статті за якою він обвинувачується.
Оскільки відсутні обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тому суд не знаходить підстав для застосування до останнього ст.69 КК України.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 , обрати у виді тримання під вартою і взяти його під варту з залу суду, оскільки покарання пов`язане з позбавленням волі.
Заявлений потерпілим цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на суму 9844 гривень підлягає задоволенню частково, а про відшкодування моральної шкоди на суму 100000 в повному обсязі, виходячи з слідуючого.
Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Розглядаючи вимогу про відшкодування матеріальної шкоди необхідно врахувати, що відповідно до ст.1201ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодовувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.
Стаття 2 Закону України „Про поховання та похоронну справу" визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству.
Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.
Тобто, виходячи із визначення поняття поховання, відповідно до закону, до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.
Отже, витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодовувати які винний не зобов`язаний згідно ст.1201 ЦК України, а відтак вони не підлягають стягненню, а тому матеріальна шкода підлягає відшкодуванню в сумі 3905грн. 73 коп. ( т. 2 а.с. 32-39,42- 43).
За змістом ст. ст. 23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Тому визначаючи розмір моральної шкоди заподіяної ОСОБА_5 , суд враховує характер та обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнав останній у зв`язку з позбавленням життя дочки, після смерті якої залишився син - студент, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що стягненню з ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди підлягає 100000 гривень.
Питання про речові докази слід вирішити, відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 ( сім) років.
Обрати ОСОБА_3 запобіжний захід - тримання під вартою в Чернігівському слідчому ізоляторі Управління Державної Пенітенціарної служби України в Чернігівській області і взяти його під варту з залу суду. В строк відбування покарання ОСОБА_3 зарахувати строк перебування його під вартою з 01 листопада по 03 листопада 2014 року.
Стягнути з ОСОБА_3 і/н НОМЕР_1 на користь ОСОБА_5 у відшкодування: матеріальної шкоди 3905 ( три тисячі дев`ятсот п`ять) гривень 73 коп., моральної шкоди 100000( сто тисяч ) гривень.
Речові докази: мобільний телефон « Самсунг» та гроші номіналом 50 грн. які передані для зберігання ОСОБА_3 після вступу вироку в законну силу залишити в розпорядженні власника.
Пакет із зрізами нігтьових пластин з рук ОСОБА_3 , ОСОБА_7 пакет з зразками крові ОСОБА_3 , які зберігаються в камері речових доказів Бобровицького відділення поліції Ніжинського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області знищити.
Електромагнітний носій на якому знаходиться відеозапис слідчого експерименту по показах обвинуваченого - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Бобровицький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_3 в цей же строк з моменту вручення йому копії даного вироку.
Суддя