Справа № 1-101/2010р.
В И Р О К

Іменем України

20 травня 2010р. Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Мельника О.О.

при секретарі Швачко О.О.

за участю прокурора Баклана В.М.

захисника ОСОБА_1

представників потерпілої ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду справу по обвинуваченню ОСОБА_4, 4 квітня 1970р. народження, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 б кв.2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, на утриманні 2 неповнолітніх дітей 17 та 10 років, військовозобовязанного, приватного підприємця, раніше не судимого,

за ст. 286 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_4, 06.11.2006р., близько 09-00г., керуючи автомобілем Пежо, державний номер НОМЕР_1, що йому належить на праві особистої власності та рухаючись на 53 км. автошляху Київ-Харків Бориспільського району Київської області, в напрямку м. Харкова, грубо порушуючи п.2.3.б Правил дорожнього руху України(далі ПДР), за яким для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її змін і не відволікатись від керування транспортним засобом у дорозі та п.12.1 ПДР, відповідно до якого, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не врахувавши дорожньої обстановки, яка виразилась в засніженому дорожньому покритті, не вибравши безпечної швидкості руху, виїхав на зустрічну смугу руху де допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що належить потерпілій ОСОБА_5, під керуванням свідка ОСОБА_6, який рухався в напрямку м.Київа, вслід чого пасажирка вищевказаного автомобіля - потерпіла ОСОБА_7 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, що тягнуть за собою тривалий розлад здоровя в строк понад 21 день, у вигляді множинних саден лоба та обличчя, забійної рани перенісся, струсу головного мозку, відкритого перелому кісток носу, перелому передньої стінки лобної пазухи та проникаючого поранення склери з випадінням склоподібного тіла лівого ока, а автомобілі отримали механічні пошкодження.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину не визнав та показав, що 06.11.2006р. керуючи вищевказаним автомобілем на вказаній ділянці дороги, яка була частково заметена снігом та мокра, його автомобіль раптово наїхав на ділянку дороги з пошкодженим покриттям в вигляді пагорбів з асфальту та яка не була позначена відповідними знаками, вслід чого він не мав змоги своєчасно це виявити. Тому, враховуючи вказані обставини він застосував гальмування, але автомобіль почало нести на розподільчу смугу де його розвернуло, винесло на зустрічну смугу руху в зворотному напрямку де він зупинився на першій смузі. В цей час, по даній смузі рухався вантажний автомобіль, який своєчасно, щоб уникнути зіткнення прийняв вправо та зупинився на узбіччі. А вищевказаний автомобіль „Фольксваген, що рухався позаду вантажного, враховуючи дистанцію, мав можливість уникнути зіткнення шляхом гальмування або обїзду, щоб обїхати вантажний автомобіль прийняв вліво на ліву смугу, а потім раптово прийняв в право та зіткнувся з його автомобілем. Від зіткнення потерпіла отримала тілесні ушкодження із-за того що не була пристебнута ременем безпеки. Водій вантажівки надав працівникам міліції клаптик паперу зі своїми даними та поїхав, пояснивши, що поспішає. Схему ДТП він підписував, але зазначені в ній розміри не відповідають дійсності. Просить його виправдати.

Не дивлячись на особисте невизнання, вина підсудного в скоєні злочину, підтверджується даними протоколу огляду місця ДТП від 06.11.2006р. з схемою та фотоілюстраціями (т.1 а.с.15-21), даними протоколів огляду транспортних засобів (т.1 а.с.22,23), даними довідки Бориспільської лікарні від 06.11.2006р. про наявність у потерпілої ОСОБА_7 вищевказаних тілесних ушкоджень (т.1 а.с.32), даними копій свідоцтв про реєстрацію вищевказаних транспортних засобів та посвідчень водія на імя підсудного та свідка ОСОБА_6І.(т.1 а.с.33,34), даними висновків автотоварознавчого дослідження від 23.10.2007р. та від 04.-9.2009р., якими визначено вартість матеріальних збитків, спричинених пошкодженням автомобіля „Фольксваген(т.1 а.с.68-98, 145-172), даними акту судово-медичного обстеження № 177д від 20.09.2007р. та висновку судово-медичної експертизи №93 д від 22.04.2008р., за якими у потерпілої ОСОБА_7 виявлені вищевказані тілесні ушкодження, які могли утворитись за вищевказаних обставин(т.1 а.с.46,47,101,102), даними висновку авто-технічної експертизи № 300 від 20.08.2009р. за яким, підсудний в даній дорожній обстановці при встановленій швидкості руху та за умови дотримання вимог п. 12.1 ПДР України, мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем під керуванням свідка ОСОБА_6І.(т.1 а.с.107-113), даними повідомлення Київського дорожнього управління про параметри ділянки автошляху де, сталось ДТП зі схемами(т.1 а.с.277-229) даними постанов про залучення вищевказаних автомобілів „Пежо та „Фольксваген до справи в якості речових доказів(т.1 а.с. 222,223), даними протоколу відтворення обстановки та обставин події за участю свідка ОСОБА_6 за яким останній відтворив на місці розташування транспортних засобів після зіткнення(т.2 а.с.22), даними копії угоди про часткове відшкодування підсудним потерпілій ОСОБА_7 матеріальних збитків(т.2 а.с.149), даними копії медичної документації потерпілої ОСОБА_7 з якої вбачається наявність у останньої вищевказаних тілесних ушкоджень(т.2 а.с.151, 156-179, 207-215), даними показів потерпілих, їх представників, свідків.

Так, потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що 06.11.2006р. вона в якості пасажира на передньому сидінні вищевказаного автомобіля „Фольксваген рухалась в напрямку м. Києва, на дорогу не дивилась, а коли почула звук автомобільного гальма, подивилась вперед і побачила, що попереду інших автомобілів немає, а на їх смугу руху зліва винесло вищевказаний автомобіль „Пежо під керуванням підсудного, водій „Фольксвагена застосував екстрене гальмування, але із-за слизької дороги це не допомогло і автомобілі в процесі руху майже миттєво зіткнулись, вслід чого вона отримала вищевказані тілесні ушкодження. Під час руху вона була пристебнути ременем безпеки. Письмовий текст позовної заяви підтримує та просить стягнути з підсудного на її користь 60 000 грн. матеріальних збитків, які виражаються в відшкодуванні витрат на оплату медичних послуг, які вона понесла у звязку з отриманими тілесними ушкодження та на відновлення стану здоровя в майбутньому. А також моральні збитки в сумі 500 000 грн., які виражаються в погіршенні, внаслідок ДТП, стану здоровя, перенесенні фізичного болю та довго триваючих душевних стражданнях із-за понівеченого обличчя, в порушенні звичного способу життя та необхідності докладання додаткових зусиль для його відновлення.

Представник потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що потерпіла є власником автомобіля „Фольксваген. Коли в той день близько 09-00 год. він прибув на місце ДТП, то працівники ДАІ оформляли протокол огляду. Вантажного автомобіля на місці ДТП не було. Водій „Фольксвагена працював в нього як найманий працівник та був виписаний подорожній лист. Письмовий текст позову підтверджує та просить стягнути з підсудного на користь потерпілої 54470 грн. 68 коп. матеріальних збитків, які виражаються в вартості відновлюваного ремонту, оплаті телеграми, перевезення автомобіля та оплаті послуг експерта, а також моральні збитки в сумі 38000 грн., які виражаються в моральних стражданнях, спричинених пошкодженням майна та довготриваючою неможливістю ним користуватись.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що в якості понятого він разом зі свідком ОСОБА_9 приймав участь у замірах вищевказаного місця ДТП, які проводили працівники ДАІ та складали схему в якій він розписався і в якій все зафіксовано правильно та зауважень не було. Очевидців він не бачив та щодо записок нічого пояснити не може.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні дав покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що вона знаходилась в якості пасажира в автомобілі під керуванням підсудного. Дорога була мокра, частково вкрита снігом. Автомобіль сколихнуло та понесло вперед, а потім винесло на зустрічну смугу де зупинився і через декілька секунд відчули удар і автомобіль нахилився. Потім вона побачила, що перед ними на узбіччі зупинилась вантажівка. Водій останньої комусь залишив записку та поїхав.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні в судовому засіданні дала покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_10, зазначивши, що відчула що автомобіль перед заносом начебто попав в ямку, але ту ділянку дороги, не оглядали.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що сиділа на передньому сидінні автомобіля під керуванням підсудного, коли автомобіль почало кидати і їх винесло на зустрічну смугу. По ній їхала вантажівка, а позаду вищевказаний автомобіль „Пежо, який через 5-10 с. як вони зупинились, обїхав вантажний автомобіль зліва, його занесло і він вдарився в їх автомобіль. Водій вантажівки написав записку, віддав потерпілому, а потерпілий віддав записку слідчому.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що керуючи вищевказаним автомобілем „Фольксваген рухався в праві смузі руху з пасажиркою - потерпілою ОСОБА_7, яка була пристебнута ременем безпеки, коли на його смугу боком винесло автомобіль під керуванням підсудного. Він вжив заходів до екстреного гальмування, не змінюючи напрямок руху, але уникнути зіткнення не вдалось і за секунду він вдарив в автомобіль „Пежо. Інших автомобілів між ним та автомобілем „Пежо до зіткнення не було.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні дав покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_10, додавши, що перед ударом між вищевказаними автомобілями на узбіччі зупинилась вантажівка, а автомобіль „Фольксваген , не обїжджаючи останню, вдарив в їх автомобіль. Вони оглядали те місце де їх сколихнуло і бачили напливи на асфальті.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що в той день працював оператором на АЗС, що знаходиться навпроти місця зіткнення та коли почув звук гальма і секунду підняв очі, то побачив вищевказані автомобілі, що вже стояли. Інших автомобілів поряд з ними в цей час не було.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні дала покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_11, додавши, що через секунду як вони зупинились, відчула удар в їх автомобіль.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показав, що в якості слідчого, в т.ч. допитував свідків по дані справі. Останні давали покази добровільно, без тиску. Було встановлено, що свідок ОСОБА_14 був очевидцем даної ДТП. Перевіряв покази підсудного щодо записки, залишеної водієм вантажівки, але такий факт встановлений не був.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показала, що вона приїхала на роботу на АЗС, коли ДТП вже сталось. Вона заступила на зміну замість свідка ОСОБА_14 Поряд з місцем ДТП було багато автомобілів. На дорозі були вибоїни.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показав, що частково проводив досудове слідство по даній справі. Даних про те, що очевидцями ДТП були ще особи, які не були встановленні по справі, до нього не надходило.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показав, що як працівник ДАІ виїжджав на вказане місце ДТП. Оглядали місце ДТП. Всі сліди, які були в наявності, зафіксовані документально. З приводу очевидців, вантажівки та записок до нього ніхто не звертався.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні підтвердив свої покази на досудовому слідстві (т.2 а.с.8), які є аналогічними вищевказаним показам свідка ОСОБА_19

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні показав, що в той день працював на АЗС, коли почув звук удару та подивившись в ту сторону побачив вищевказані два автомобіля, які стояли зіткнувшись. Інші автомобілі при цьому поряд з ними не зупинялись.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні показав, що в якості чергового слідчого в той день виїжджав на місце ДТП. Проводив огляд. Всі сліди ДТП зафіксовано документально. На схемі підписався той з водіїв хто на той час був на місці ДТП. Заяв про те, що хтось з очевидців уїхав та залишив записку, про те, що на час зіткнення поряд був ще один автомобіль, про зовнішній вплив, який призвів до ДТП, до нього не поступало.

Крім того, вина підсудного підтверджується даними протоколів очних ставок між підсудним та потерпілою ОСОБА_7 і свідком ОСОБА_6 де останні дали покази, аналогічні їх показам в судовому засіданні (т.1 а.с.130-133).

Покази підсудного та свідків ОСОБА_13, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_10 та ОСОБА_25 про те, що на поведінку автомобіля під його керуванням негативно вплинуло наявність не відмічених пагорбів на автошляху, про те, що між вищевказаними автомобілями „Пежо та „Фольксваген безпосередньо перед зіткненням перебувала невстановлена вантажівка, яка встигла зупинитись, а водій „Фольксвагена, що їхав позаду тим більше мав можливість зупинитись, суд оцінює критично як неправдиві, направлені на спробу вигородити підсудного з метою уникнення, останнім, відповідальності, оскільки дані факти не встановлені обєктивними письмовими доказами по справі та не підтверджують безпосередні очевидці ДТП вищевказані працівники АЗС і працівники органів внутрішніх справ, що буди на місці ДТП, в правдивості та обєктивності показів яких в суду немає підстав сумніватись, тоді як вищевказані пятеро свідків є знайомими підсудного, з яким в автомобілі останнього здійснюють дальні поїздки та які в той час знаходились в автомобілі підсудного, тобто в певній мірі залежними він нього особами, вслід чого, на думку суду є зацікавленими в певному вирішенні справи особами. Крім того, дані свідки на потязі 3-х років після ДТП, прямо не вказували на наявність вищевказаних фактів, хоча були допитані слідчим і мали таку можливість, а в судовому засіданні на початку своїх вільних показів, одразу почали зазначити дані факти про пошкодження автошляху та наявність вантажівки. При цьому, частина свідків вказує на напливи на асфальті, частина на ями, а свідок ОСОБА_23І.Ю яка є дружиною підсудного, взагалі вказувала що автомобіль „Фольксваген перед зіткненням рухався по правій смузі руху, потім зліва обїхав вантажівку та безпосередньо перед зіткненням знов повернувся на праву смугу, де за її ж показів вже 10 секунд стояв автомобіль підсудного, що суперечить здоровому глузду та в сукупності з вищенаведеним також викликає сумнів в щирості показів вищевказаних свідків.

Також безпідставні доводи підсудного та захисту про відсутність частини тілесних ушкоджень встановлених судово-медичною експертизою відносно потерпілої ОСОБА_7 та невідповідність характеру ушкоджень ступеню тяжкості, оскільки дані доводи не підтвердженні жодним з доказів, а відсутність частини медичної документації, або наявність документації в більшому розмірі ніж було досліджено експертом само по собі не вказує на відсутність тілесних ушкоджень. Сам же факт перебування потерпілою на стаціонарному лікуванні менше 21 дня, не вказує на відсутність такої ознаки, як тривалий розлад здоровя на строк понад 21 день, оскільки ступінь тяжкості за цією ознакою не визначається періодом перебування в лікарні чи вдома на амбулаторному лікуванні, а характером тілесних ушкоджень та терміну їх вилікування.

Крім того, сама по собі наявність або відсутність на автошляху пошкоджень не впливає на ступінь вини підсудного, оскільки жодним з обєктивних доказів не встановлено, що причиною заносу були саме вказані пошкодження, а відповідно до п.12.1 ПДР України водій зобовязаний при виборі швидкості руху враховувати в т.ч. стан дорожнього покриття та дорожні умови, якими в той день були слизька дорога та наявність снігового покриття, яке частково ускладнювало видимість дорожнього покриття. Вслід чого, підсудний зобовязаний був передбачити можливість наявності асфальтових пошкоджень, для чого вибрати безпечну швидкість, що він не зробив, і саме його винні дії призвели до виїзду на зустрічну смугу та створенню не передбачуваної перешкоди для автомобіля „Фольксваген. І саме це є причиною даної ДТП з всіма вказаними наслідками. Тому, можливість зі сторони водія автомобіля „Фольксваген уникнути зіткнення та факт не пристебнення потерпілою ременем безпеки має значення лише для визначення ступеня вини підсудного, хоча вищевказані факти і не підтверджені вищевказаними обєктивними доказами по справі в їх сукупності.

Таким чином, своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, підсудний ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ст.286 ч.1 КК України.

При призначенні підсудному виду і міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного.

Підсудний раніше не судимий, займається суспільно-корисною працею, тому суд вважає, що виправлення і перевиховання останнього, можливе без ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання в виді обмеження волі, з звільненням від покарання на підстав ст.75 КК України та застосуванням обмежень, передбачених ст.76 КК України.

Крім того, враховуючи, що підсудний не усвідомив ступінь своєї вини, суд вважає, що його слід позбавити права керування транспортними засобами.

Разом з тим, враховуючи, що на час скоєння злочину підсудний мав на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, не є особою, на яку не розповсюджується амністія, але сам підсудний не визнав своє вини та просить його виправдати, що перешкоджає звільненню його від відповідальності та закриттю провадження по справі, підсудного слід звільнити від відбуття основного та додаткового покарань на підставі п. «б» ст.1 Закону України „Про амністію від 19.04.2007р.

Приймаючи до уваги, що ст.ст. 1166, 1167 ЦК України передбачено відшкодування в повному обсязі матеріальної та моральної шкоди, завданих неправомірними діями особою, що її завдала, за наявності її вини, і вина підсудного в скоєні протиправних вищезазначених дій повністю доведена в ході судового слідства та підтверджується вказаними вище доказами по справі, вслід чого потерпілій ОСОБА_26 було заподіяно матеріальна шкода на суму 54 407 грн. 68 коп., що підтверджується в т.ч. даними квитанцій щодо вартості перевезення автомобіля з місця ДТП, вартості послуг з оцінки матеріальних збитків, заподіяних пошкодженням її автомобіля, послуг експерта з цього приводу та вартості телеграми підсудному (т.1 а.с.63-66,142-172) та моральні які виразились в моральних стражданнях, викликаних пошкодження майна, неможливість певний час ним користуватись та необхідності докладання додаткових зусиль для відновлення порушеного права і які суд оцінює в 5000 грн., а потерпілій ОСОБА_7 заподіяно моральної шкоди, яка виразилась в моральних стражданнях, викликаних фізичним болем із-за заподіяних тілесних ушкоджень, порушення звичного способу життя та необхідності докладання додаткових зусиль на його відновлення та яку суд оцінює в 20 000 грн., цивільні позови потерпілих слід задовольнити частково, стягнувши з підсудного вказані суми.

Підстав стягувати з підсудного на користь потерпілої ОСОБА_7 матеріальні збитки суд не вбачає, оскільки даний факт не знайшов свого підтвердження жодним з доказів.

Речові докази по справі, на підставі ст.81 КПК України, слід повернути власникам.

Керуючись ст.ст. 323,324 КПК України,

суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України і призначити покарання в виді 2-х років обмеження волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування

основного покарання, з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки

На підставі ст.76 КК України, зобовязати засудженого ОСОБА_4 періодично зявлятись в органи кримінально-виконавчої інспекції на реєстрацію.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування основного та додаткового покарань на підставі на підставі п. «б» ст.1 Закону України „Про амністію від 19.04.2007р.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4, до вступу вироку в законну силу, залишити - підписку про невиїзд з місця постійного проживання.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 54407 грн. 68 коп. матеріальних збитків та 5000 грн. моральних збитків. а всього стягнути 59407 грн. 68 коп.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_7 20 000 грн. моральних збитків.

Речові докази по справі: автомобіль Пежо 104-14 СК, а також автомобіль „Фольксваген д/н НОМЕР_3 залишити у власників.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Київської області через Бориспільський міськрайсуд протягом 15 діб з дня оголошення.

Суддя О.О. Мельник