Справа №469/1339/13-к 28.01.2015 28.01.2015 28.01.2015
УХВАЛА
28 січня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України
провадження №11-кп/784/51/15 головуючий суду першої інстанції: ОСОБА_9
категорія: ст. 186 ч. 2 КК України доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1 .
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_10
захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_11
обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 .
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок суду змінити, призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі та звільнити від відбування покарання з застосуванням ст.75 КК України з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, звільнивши його від відбування покарання з застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 3 роки.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду змінити, звільнити від відбування покарання з застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 3 роки.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.
ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.
ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.
Цим же вироком постановлено стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у солідарному порядку на користь ОСОБА_12 3000 гривень, ОСОБА_13 - 500 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_5 вважає, що судом не враховано ряд обставин, які пом`якшують покарання, а саме: часткове відшкодування шкоди потерпілим ( грошових коштів у сумі 3000 гривень та повернення потерпілому планшету і відсутність матеріальних претензій до ОСОБА_6 ). Також вважає, що суд залишив поза увагою те, що на утриманні у ОСОБА_6 знаходиться малолітній син і літня матір та стан здоров`я самого обвинуваченого.
На обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що суд не врахував ряд пом`якшуючих обставин, а саме те, що до нього не заявлявся цивільний позов потерпілими, часткове відшкодування шкоди потерпілим. Також вважає, що не врахований його стан здоров`я.
На обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 теж зазначив про неврахування судом пом`якшуючих покарання обставин: часткового відшкодування шкоди потерпілим та його стан здоров`я.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 13.08 2013 року ОСОБА_7 перебуваючи в зоні відпочинку в с. Коблево Березанського району Миколаївської області на грунті довготривалих неприязних стосунків вчинив сварку з громадянином республіки Конго ОСОБА_12 .
В подальшому ОСОБА_7 13.08.2013 року у вечірній час зателефонував своєму знайомому ОСОБА_14 та попросив його допомогти у вирішенні ранкового конфлікту з ОСОБА_12
ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та невстановлена в ході досудового розслідування та судового розгляду особа, 13.08.2013 року приблизно о 23.00 год. прибули на територію бази відпочинку «Валерія», яка розташована в с. Коблево Березанського району Миколаївської області.
В ході розмови з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і невстановлена особа почали реалізовувати спільно виниклий умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та почали вимагати у них гроші.
При цьому ОСОБА_6 завдав декілька ударів рукою в область обличчя ОСОБА_12 , а ОСОБА_8 заздалегідь пристосованим предметом, ззовні схожим на ніж «бабочка» спричинив ОСОБА_12 легкі тілесні ушкодження.
Після чого ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 , реалізуючи спільний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_12 , змусили останнього піти до банкомату ПАТ КБ «Приват Банк» з метою зняття в банкоматі ПАТ КБ «Приват Банк» грошових коштів з банківської картки ОСОБА_12 . Однак грошових коштів на вказаній картці не було і вони повернулися до бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
В період відсутності ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , ОСОБА_6 та невстановлена особа відкрито заволоділи належним ОСОБА_12 планшетом марки НТС Sensation Flyer вартістю 2800 грн., та належним ОСОБА_13 плеєром марки Ipod touch 8 Gb вартістю 1352 грн.
Також з метою заволодіння майном ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 заволоділи належною ОСОБА_12 банківською карткою ПАТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , на якій на їхню думку знаходилися грошові кошти, та яка на той час знаходилася у знайомої ОСОБА_12 . ОСОБА_15 , яка перебувала на подвір`ї біля будинку, розташованого на території бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Висновки суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 на підтримку доводів поданих ними апеляційних скарг, думку прокурора, який просив залишити апеляційні скарги без задоволення, а вирок суду - без змін; обговоривши доводи апеляційних скарг, повторно дослідивши обставини кримінального провадження в порядку ч.3 ст. 404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 у відкритому заволодінні чужим майном із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і в цій частині вирок не оскаржується.

Не оскаржується апелянтами і кваліфікація їх дій за ч.2 ст. 186 КК України.

При визначенні покарання обвинуваченим суд виконав вимоги ст.65 КК України, врахувавши вчинення ними тяжкого злочину, дані про особи обвинувачених, які раніше не судимі, за місцем проживання, навчання, а ОСОБА_8 і за місцем роботи характеризуються позитивно, на обліку у психіатра та нарколога не перебувають і призначив їм покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст. 186 КК України.

На думку апеляційного суду призначене судом покарання відповідає ступеню тяжкості злочину та особам обвинувачених.

Разом з тим апеляційний суд не погоджується з висновком суду про неможливість виправлення ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 без відбування призначеного їм покарання.

Будучи опитаними в апеляційній інстанції, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 визнали себе винними повністю, показали про обставини вчинення грабіжу відносно потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , розкаялися у скоєному, критично оцінивши свою протиправну поведінку через її щирий осуд.

Крім того, апеляційний суд враховує те, що під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачені повністю відшкодували майнову шкоду, про що свідчить заява потерпілого ОСОБА_12 , який матеріальних претензій до обвинувачених не мав.

В апеляційній інстанції досліджені надані стороною захисту квитанції про грошові перекази в сумі 3000 грн. та 500 грн. на ім`я ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, обвинуваченими добровільно були відшкодовані завдані збитки, що є обставиною, яка пом`якшує покарання.

Також суд першої інстанції належним чином не врахував дані про особу обвинувачених, а саме: наявність у них родини, а у ОСОБА_6 на утриманні малолітньої дитини; стан здоров`я обвинувачених, що підтверджується медичними документами із медичної частини Миколаївського слідчого ізолятору; Миколаївської обласної лікарні; міської лікарні №3; лікарні швидкої медичної допомоги.

З огляду на наведене апеляційний суд вважає, що наведені дані про особу обвинувачених, їх ставлення до вчиненого ними злочину, наявність обставин, які пом`якшують покарання і відсутність обставин, які обтяжують покарання, свідчать про можливість виправлення обвинувачених без відбування покарання у виді позбавлення волі.

У зв`язку з чим апеляційний суд на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 від відбування призначеного їм судом першої інстанції покарання, з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.

Таким чином, апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 підлягають задоволенню, а вирок суду у відповідності із вимогами ст. 408 КПК України підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419, 376, 532 КПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Березанського районного суду Миколаївської області від 11 листопада 2014 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 змінити.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 від відбування призначеного їм вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 11 листопада 2014 року покарання у виді 4 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

На підставі п.п. 2,4 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчі інспекції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши їх з-під варти із залу суду.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3