У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Редьки А.І.

суддів

Лавренюка М.Ю., Заголдного В.В.

за участю прокурора

Морозової С.Ю.

та захисника

ОСОБА_1

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 26 квітня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на постановлені щодо ОСОБА_2 судові
рішення.

Вироком Подільського районного суду м.
Києва від 7 лютого 2005 року

ОСОБА_2,

раніше судимого
17.09.2002р.

Шевченківським
районним судом

м. Києва за ч. 1 ст.
309 КК України

на 1 рік позбавлення
волі, на підставі

ст. 75 КК України
звільненого від

відбування покарання
з випробуванням

з іспитовим строком
1 рік, -

засуджено
за ч. 2 ст. 307 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, яке є його власністю.

На підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків ОСОБА_2 остаточно визначено 5 років 6 місяців позбавлення
волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Вирішено питання про стягнення з
ОСОБА_2 49 грн. 57 коп. за проведення експертизи.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
28 березня 2006 року з вироку щодо ОСОБА_2 виключено посилання суду, як на
доказ - на постанову про огляд місця події від 28 грудня 2002 року. У решті
вирок залишено без зміни.

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він,
будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України,
25 грудня 2002 року, приблизно о 18 годині, на ринку “Куренівський” у м. Києві
у невстановленої слідством особи незаконно з метою збуту придбав шприц з
наркотичним засобом - ацетильованим опієм, який незаконно перевіз до свого
помешкання у кв. АДРЕСА_1, де незаконно його зберігав, і частину зазначеного
наркотичного засобу (0,12г) 27 грудня 2002 року, приблизно о 21 годині,
незаконно збув ОСОБА_3 за 60 грн.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1
посилається на численні порушення кримінально-процесуального закону під час
проведення досудового слідства та в суді, стверджує, що справу щодо ОСОБА_2
було сфальсифіковано, достовірні та допустимі докази винуватості останнього у
вчиненні злочину відсутні. Просить постановлені щодо засудженого судові рішення
скасувати та звільнити засудженого з місць позбавлення волі, чи змінити,
виключивши конфіскацію належної йому частини квартири.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав
касаційну скаргу, прокурора, яка просила відмовити у задоволенні касаційної
скарги, перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 67 КПК
України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності.

Як убачається із вироку суду та ухвали апеляційного суду,
судові інстанції прийшли до висновку про винуватість ОСОБА_2 у незаконному придбанні,
перевезенні, зберіганні з метою збуту і збуті особливо небезпечних наркотичних
засобів, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК
України.

За основу були взяті показання під час досудового
слідства та судового розгляду справи у 2003 році свідка ОСОБА_3, яка брала участь в
проведенні контрольної закупки. При цьому, в суду виник сумнів у автентичності
наданих йому зразків підписів тим, які містяться в акті огляду покупця. Крім
того, судом не враховано, що даний акт, згідно ч. 2 ст. 65 КПК України не є
джерелом доказів.

Крім того, висновки суду ґрунтувалися на показаннях
свідка ОСОБА_4, який
був залучений у якості понятого, в присутності якого ОСОБА_3 пояснила, що на прохання
працівників міліції придбала у ОСОБА_2 наркотичний засіб, про що було складено протокол
оперативної закупки. При цьому суд не дав оцінки тому факту, що даний протокол
було складено через певний проміжок часу після оперативної закупки, в
службовому кабінеті ВБНОН Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві.

Що стосується огляду житла ОСОБА_2, то він був проведений з
порушенням кримінально-процесуального закону, про що було зазначено в ухвалі
апеляційного суду.

Також судом не взято до уваги, що відповідно з довідкою
Київської міської наркологічної лікарні “Соціотерапія” та актом медичного
висновку цієї ж лікарні ОСОБА_2страждає синдромом залежності від опіоїдів з психічними
та поведінковими розладами, що могло вплинути на його спроможність самому
реалізувати своє право на захист.

На зазначені порушення не звернув уваги і апеляційний
суд, а тому вирок та ухвала щодо ОСОБА_2 підлягають скасуванню в зв'язку з істотними порушеннями кримінально-процесуального
закону, а справа - направленню на новий судовий розгляд, під час якого слід
врахувати вищенаведене, допитати ОСОБА_3, за необхідності призначити судово-почеркознавчу та
судово-психолого-психіатричну експертизи і винести законне та обґрунтоване
рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 394-396 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_1
задовольнити частково.

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 7 лютого 2005 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 28 березня
2006 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

С у д д і :

Редька А.І. Лавренюк
М.Ю. Заголдний В.В.

С у д д і :

Заголдний В.В. Верещак
В.М. Колесник М.А.