ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
№ 336-10137-14к
№ 1кп-336-80-2015
25 березня 2015 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжі, має середню спеціальну освіту, не працює, не одружений, є громадянином України, українцем, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
18.11.2014 року близько 11 години 50 хвилин водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «BMW 525I», реєстраційний номер НОМЕР_1 , стояв біля буд. 25 по вул. Іванова в м. Запоріжжі, за межами лівого краю проїжджої частини, передньою частиною у напрямку вул. 8-го березня в м. Запоріжжі.
В той же час водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «БОГДАН 211140», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по проїжджій частині вул. Іванова, рухаючись з боку вул. Кругової у напрямку вул. 8-го Березня в м. Запоріжжі.
В салоні вказаного автомобіля на передньому пасажирському місці знаходилась пасажир ОСОБА_8 .
Водій ОСОБА_4 при наближенні автомобіля «БОГДАН 211140» під керуванням водія ОСОБА_7 , діючи у порушення вимог п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, де сказано:
п.10.1.: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»
п.10.2.: «Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає»,
не переконався, що початок руху та виїзд на проїжджу частину буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, почав виїжджати на проїжджу частину вул. Іванова, виконуючи маневр розвороту праворуч, з виїздом на смугу руху автомобіля «БОГДАН 211140» під керуванням водія ОСОБА_7 .
Водій ОСОБА_7 , виявивши маневр розвороту та виїзд на його смугу автомобіля «BMW 525I», застосував екстрене гальмування, але не мав технічної можливості уникнути зіткнення.
В результаті порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 , сталося зіткнення лівою передньою частиною керованого ним автомобіля «BMW 525I» з передньою частиною автомобіля «БОГДАН 211140» під керуванням водія ОСОБА_7 .
В ході дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «БОГДАН 211140» ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження.
Згідно висновку судової медичної експертизи № 5160 від 23.12.2014 року, пасажиру ОСОБА_8 в ході дорожньо-транспортної пригоди були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого оскольчатого перелому бокової маси С1 зліва (дужка) зі зміщенням кісткових фрагментів та пошкодженням каналу артерії хребта, які кваліфікуються як ТЯЖКІ тілесні ушкодження за ознаками небезпеки для життя в момент спричинення.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 796/14 від 17.12.2014 року в даній дорожній ситуації дії водія автомобіля «BMW 525I» ОСОБА_4 не відповідали вимогам пп. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.
Водій ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом виконання вимог пп. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України.
Водій автомобіля «БОГДАН 211140» ОСОБА_7 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «BMW 525I» під керуванням водія ОСОБА_4 .
Обвинувачений свою провину в викладеному визнав повністю та пояснив, що вдень 18.11.2014 року він перебував за кермом автомобіля «BMW», який стояв на вул. Іванова у напрямку вул. 8-го Березня в м. Запоріжжі, але за межами проїжджої частини. Надалі, ОСОБА_4 , належно не переконавшись в безпеці, почав виїжджати на проїжджу частину вул. Іванова, виконуючи маневр розвороту. При цьому він виїхав на іншу смугу руху, але по ній назустріч рухався автомобіль «БОГДАН», який він запізно помітив, в результаті чого сталося зіткнення названих транспортних засобів. В ході дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «БОГДАН» ОСОБА_8 отримала перелічені в обвинуваченні тілесні ушкодження. В скоєному щиро розкаявся.
Зважаючи на відсутність з боку учасників судового розгляду будь-яких заперечень, суд в порядку ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину при вище викладених обставинах повністю доведена, а його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, судом визнано його щире каяття.
При призначенні покарання обвинуваченому суд бере до уваги вищевказану обставину, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який закон відносить до категорії тяжких злочинів, фактичні обставини вчиненого, зокрема, наслідки злочину - спричинення тяжких тілесних ушкоджень людині, суд враховує і особу винного, склад його сім`ї та стан здоров`я: ОСОБА_4 раніше не судимий, не одружений, не інвалід, на обліках у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, тимчасово не працює, має постійне місце проживання, зареєстроване у встановленому законом порядку, де характеризується позитивно. Суд при цьому також враховує і суб`єктивне ставлення обвинуваченого до вчиненого ним кримінально-караного діяння - у скоєному щиро розкаявся, критично ставиться до вчиненого.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання у вигляді позбавлення волі.
При цьому суд при призначенні вказаного покарання, враховуючи і встановлену тяжкість вчиненого з необережності названого злочину, і перераховані позитивні відомості про особу винного та конкретні обставини справи, зокрема, те, що обвинувачений добровільно вжив заходів до часткового відшкодування потерпілій спричиненої шкоди, дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тобто про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.
Крім того, за наявності вказаної обставини, що пом`якшує покарання, з урахуванням особи винного, який, хоча і не працевлаштований, але добровільно вжив заходів до часткового відшкодування потерпілій спричиненої шкоди, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, суд вважає можливим та доцільним при призначенні покарання не застосовувати до обвинуваченого позбавлення права керувати транспортними засобами, яке хоча і не є обов`язковим покаранням, але передбачене санкцією ч.2 ст. 286 КК України в якості можливого додаткового покарання.
На думку суду, покарання, що призначається, буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, тобто досягне мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Обвинуваченому у кримінальному провадженні був обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, клопотань про зміну чи скасування запобіжного заходу не надійшло.
Оскільки проведення автотехнічної експертизи здійснювалося за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділялися експертній установі з Державного бюджету України, відповідно до вимог ч.2 ст. 122, ч.2 ст. 124 КПК України суд має стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати у справі, які складають документально підтверджені витрати на проведення експертизи в загальній сумі 589,68 гривень.
Питання про речові докази судом вирішується у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, на підставі чого призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців не вчинить нового злочину.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в орган кримінально-виконавчої інспекції.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в сумі 589,68 гривень: рахунок № 0009; одержувач УК у Шевч. р-ні м.Зап./Шевче./24060300, код банку 813015, , назва банку ГУДКСУ у Запорізькій області.
Речові докази: автомобіль «BMW 525I», реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль «БОГДАН 211140», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що передані на зберігання, відповідно, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , залишити останнім за належністю.
До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області, шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку обвинувачений та прокурор мають право отримати в суді негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1