справа 1 -216
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2007
року

Рівненський
районний суд Рівненської області

в особі
головуючої судді Кушнір
Н.В.

при
секретарі Шевцовій
Р.В.

, з участю прокурора Ідрісова P.M.

потерпілих ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівному кримінальну справу про
обвинувачення ОСОБА_1ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.,
уродженця с. Шпанів Рівненського району Рівненської області, українця,
громадянина України, з повною
середньою освітою, непрацюючого, студента МЕГУ м. Рівного, неодруженого,
військовозобов"язаного,
проживаючого АДРЕСА_1, несудимого

у скоєнні
злочинів, передбачених ч.1 ст. 296,
ч.1 ст. 122 КК України,

встановив:

27
травня 2007 року приблизно о 2 год.
поблизу кафе-бару „Крокус" в с. В.Олексин Рівненського району
Рівненської області ОСОБА_1, перебуваючи
в стані алкогольного сп"яніння,
грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до
суспільства, з особливою
зухвалістю, безпричинно, з хуліганських мотивів умисно наніс два удари
рукою в голову ОСОБА_2, від яких
потерпілий впав на землю, після чого
наніс три удари ногами по закритій руками голові потерпілого, в результаті чого останній отримав тілесні
ушкодження у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи зліва в ділянці кута
справа в підборідній ділянці зі зміщенням,
які відносяться до середнього ступеня тяжкості по критерію
довготривалого розладу здоров "я та осаднення шкіри обох кистей, правого ліктьового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи
свої хуліганські дії, ОСОБА_1 умисно
наніс один удар рукою в голову ОСОБА_3,
від якого потерпілий впав на землю,
в результаті чого отримав тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в
правій навколоочній ділянці з наявністю садна в ділянці зовнішнього кута
правого ока, трьох саден в ділянці
лівого ліктьового суглобу, садна в
ділянці правого ліктьового суглобу, ,
які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Підсудний
в судовому засіданні свою вину у скрєному визнав повністю, підтвердивши встановлені судом обставини та
показав, що 27 травня "2007 року
біля 2 год. він
знаходився біля кафе-баре „Крокус",
який вже завершував роботу. Будучи в стані

алкогольного сп"яніння, на подвір'ї він випадково зустрів раніше
незнайомого ОСОБА_2, який у його адресу
щось сказав, що саме не
пам"ятає, а потім виразився до
нього нецензурним словом. У відповідь
ОСОБА_2 він зробив зауваження, після
чого до ОСОБА_2 почав підходити його брат,
який теж йому не був знайомий - ОСОБА_3. Вважаючи, що його можуть побити, і тому випередивши надуману ним
ситуацію, першим наніс удар кулаком
правої руки в головуОСОБА_2, від чого
він нагнувся, але не впав. Після
цього, він наніс йому другий удар
кулаком правої руки в район шиї, від
чого ОСОБА_2 впав на землю. Далі він побачив,
що до нього підбігає ОСОБА_3, і
йому знову здалося, що він намагався
вдарити, замахнувшись у його
сторону, і він знову ж випередивши
ситуацію, наніс йому удар кулаком правої
руки в голову, від якого ОСОБА_3 відразу
впав на землю. Після цього він відійшов від ОСОБА_2, які піднявшись, підійшли до нього з'ясовувати обставини їх
побиття. Також він заспокоїв жінку, яка
почала кричати. На цьому конфлікт закінчився.

Оцінюючи
зібрані по справі докази в їх сукупності,
суд вважає, що вина підсудного у
скоєному повністю доведена.

У
зв"язку з тим, що учасники судового
розгляду не оспорюють фактичні обставини справи, суд вважає за можливе визнати дослідження
доказів щодо цих обставин недоцільним.
При цьому дані факти вважаються дослідженими та встановленими в судовому
засіданні, оскільки сторони
вважають, що фактичні обставини справи
доведені наявними у справі доказами, які
не потребують дослідження у ході судового розгляду справи. При цьому суд
переконався у тому, що підсудний правильно
розуміє зміст всіх обставин справи, які
б підлягали б доказуванню і ним не заперечуються і сумнівів у добровільності та
істинності його позиції немає. Підсудному роз"яснено, що він при відмові від дослідження доказів
щодо фактичних обставин справи буде позбавлені можливості оспорювати їх в
апеляційному порядку. Усвідомивши це,
підсудний настояв на істинності своєї позиції у визнанні вини і
викладених обставинах справи.

Крім
визнання підсудним своєї вини, його вина
у скоєному підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема протоколом огляду місця події / а.с.
18 /, висновками експертизи / а.с.
26, 30-31 /, допитом свідків ОСОБА_5 / а.с. 37 /, протоколами очної ставки між ОСОБА_1. та
ОСОБА_2 і ОСОБА_4/ а.с. 38, 39 /.

Потерпілий
ОСОБА_2 показав, що 27 травня 2007 року
біля 2 год. він з
братомОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_5 вийшли з кафе-бару „Крокус", що у с. В.Олексин Рівненського району. Йдучи
попереду, він зайшов за приміщення і
побачив перед собою незнайомого раніше - ОСОБА_1, який без будь-яких пояснень наніс йому удар
кулаком в обличчя, від чого він відчув
різку біль в щелепі та впав на землю. Після чого ОСОБА_1йому наніс біля 3-ох
ударів ногами по голові, яку він
прикривав руками. Після крику дружини брата підсудний перестав його бити.
Згодом він довідався, що ОСОБА_1його
братові також наніс удар кулаком в обличчя.

Згідно
показань потерпілого ОСОБА_3 27 травня 2007 року біля 2 год. він з братом
ОСОБА_2 та дружиною ОСОБА_5 вийшли з кафе-бару „Крокус", що у с. В.Олексин Рівненського району. Брат
йшов попереду, а він з дружиною дещо
позаду. Зайшовши за приміщення, він
побачив лежачого на землі ОСОБА_2, поруч
якого стояв ОСОБА_1, який наносив йому
удари ногами по голові, яку він
прикривав руками. Відразу він підбіг до ОСОБА_2, щоб загородити собою лежачого брата, і ОСОБА_1наніс йому удар кулаком в
обличчя, від якого він впав на землю.

Таким
чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 умисно наніс ОСОБА_2 середньої
тяжкості тілесні ушкодження, тобто
умисні ушкодження, що не є небезпечними
для життя і не потягли за собою наслідків,
передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але такі,
що спричинили тривалий розлад здоров»я та грубо порушив громадський
порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, тому в його діях вбачаються ознаки
злочинів, передбачених ч.1 ст.
122 та ч. 1 ст. 296 КК України.

При обранні виду
і визначенні міри покарання, принципу
складання призначених покарань, суд
враховує, що злочини, в яких обвинувачується підсудний, згідно
ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, він позитивно характеризується за місцем
навчання, працездатний, злочини скоєно протягом нетривалого часу.

Обставин, що пом"якшують покарання
підсудного, суд не вбачає. Обставиною, що обтяжує його покарання, суд відносить скоєння злочину в стані
алкогольного сп"яніння.

Щодо
цивільного позову прокурора Рівненського району в інтересах держави в особі
Центральної міської лікарні М. Рівне до підсудного про відшкодування витрат за
перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні, то суд вважає, що позов доведений і підлягає до задоволення
повністю і не заперечується підсудним - цивільним відповідачем.

На підставі
наведеного та керуючись ст. ст. 323,
324, 335 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_1
визнати винним у скоєнні злочинів,
передбачених ч.1 ст. 122, ч.1
ст. 296 КК України і призначити покарання

за ч.1 ст. 122 КК України у вигляді обмеження волі
строком на два роки.

за ч. 1 ст. 296 КК України у вигляді обмеження волі
строком на один рік.

На
підставі ст. 70 КК України остаточне
покарання визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у
вигляді обмеження волі строком на два роки.

Запобіжний
захід підсудному до вступу вироку в закону силу змінити з підписки про невиїзд
на тримання під варту, взявши під варту
негайно із залу суду.

Цивільний
позов прокурора Рівненського району в інтересах держави в особі Центральної
міської лікарні м. Рівне до ОСОБА_1про відшкодування витрат за перебування потерпілого
від злочину на стаціонарному лікуванні задоволити повністю.

Стягнути з
ОСОБА_1в прибуток держави 805 грн. 35 коп.

Вирок
може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський
районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту
отримання його копії.