УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22
червня 2007 року м. Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Івано-Франківської області в складі:

головуючої
- судді Стефанів
Н.С.

суддів Шкрібляка
Ю.Д., Хруняка Є.В.

з участю прокурора Вирсти Т.П.3ахисника Лютак Л.Л.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого
ОСОБА_1 на вирок Тлумацького районого суду від 24 жовтня 2006 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, уродженець с Піддубці Славуцького району Хмельницької області, житель АДРЕСА_1, не працює,
з середною освітою, одружений, на утриманні одна неповнолітня дитина, несудимий,
громадянин України,

засуджений
за ст.
364 ч.3 КК України із застосуванням
ст. 69 КК України на п"ять
років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних
органах строком на один рік, без
конфіскації майна; за 190 ч. 1 КК України до штрафу в розмірі 650 грн.

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_1 покарання -
п"ять років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в
правоохоронних органах строком на один рік,
без конфіскації майна.

На підставі ст. 75
КК України ОСОБА_1. звільнено від відбування основного покарання з
випробуванням з іспитовим строком один рік. Відповідно до ст. 76
КК України на засудженого покладено обов"язки не виїжджати за межі України
на постійне місце проживання без дозволу органів

Справа
11-253 2007 рік Головуюча
1 інстанції Бондаренко Г.Ю.

Кат. ст.
190 ч.1, 364 Ч.3КК України Доповідач
Стефанів Н.С.

2

кримінально-виконавчої
системи, повідомляти органи
кримінально-Виконавчої системи про зміну місця проживання чи роботи.

Запобіжний
захід відносно засудженого до вступу вироку в законну силу залишено підписку
про невиїзд.

Цивільні
позови задоволено повністю, постановлено
стягнути з засудженого ОСОБА_1. на користь потерпілого ОСОБА_2. 1845 грн. матеріальної
шкоди та 1000 грн. моральної шкоди, на
користь потерпілого ОСОБА_3
- 430 грн. матеріальної шкоди та 300 грн. моральної шкоди.

За
вироком суду ОСОБА_1. визнано винним в тому,
що він працюючи дільничим інспектором Тлумацького РВ УМВС в Івано-Франківській
області, будучи службовою особою, умисно використав своє службове
становище, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним
законом державним інтересам, яка
полягала в підриві авторитету та престижу правоохоронних органів, шляхом обману вимагав та отримував у жителів
сіл, які обслуговував, грошові винагороди за непритягнення
порушників до адміністративної відповідальності.

В
апеляції ОСОБА_1 вважає своє засудження незаконним через невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи,
неправильне застосування норм матеріального та процесуального права та
зазначає, що злочину не вчиняв, потерпілі його обмовили, їх показання є суперечливими. Вважає, що в його діях відсутній склад злочину, передбачений
ст. 364 ч.3 КК України, він вчинив дисциплінарний проступок, що не було враховано судом.

Просить
вирок суду скасувати, а провадження в
справі закрити за відсутністю в його діях складу злочину.

Прокурор
в запереченні на апеляцію вважає вирок суду законним та обгрунтованим. Просить залишити апеляцію без
задоволення, а вирок без зміни.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення засудженого
та його захисника, які підтримали
апеляцію, думку прокурора, яка заперечила доводам апеляції засудженого, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція до задоволення не підлягає з
таких підстав.

Суд
першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок
про доведеність вини ОСОБА_1. у злочинах,
за які його засуджено, є
обґрунтованим.

Зокрема, вина засудженого підтверджується такими
доказами:

· показаннями
потерпілого ОСОБА_4 , який суду
пояснив, що після того, як дільничий інспектор ОСОБА_1 повідомив його
про наявність у нього на розгляді заяви про притягнення до адміністративної
відповідальності, він тричі передавав
ОСОБА_1 гроші загальною сумою 290 доларів США
та 300 грн.

· показаннями
потерпілого ОСОБА_3. про те,
що він передав 430 грн. ОСОБА_1, який сказав оплатити йому особисто штраф, оскільки у нього на розгляді заява дружини
про вчинення ним вдома скандалу, а
інакше до нього застосують адмінарешт на 15 діб.

показаннями
свідків ОСОБА_5 ОСОБА_6., ОСОБА_7.,
які підтвердили показання потерпілих,
оголошеними показаннями свідка ОСОБА_8.про

3

те, що він дійсно звертався з заявою до
дільничого інспектора ОСОБА_1. про свій конфлікт з ОСОБА_4.,
потім йому стало відомо,
що заяву ОСОБА_1 не зареєстрував.

Твердження
в апеляції про те, що зазначені
показання були суперечливими, а
потерпілі обмовили його через неприязні стосунки, є необгрунтованими, показання потерпілих щодо розміру коштів, переданих ОСОБА_1 були послідовними, в судовому засіданні встановлено, що потерпілі та свідки раніше не були знайомі
з дільничим інспектором ОСОБА_1., жодних неприязних стосунків між ними не існувало, як не було й інших підстав для його оговору.

Тому
посилання в апеляції на те, що за ст.
364 ч.3 КК України його засуджено необгрунтовано, не заслуговує на увагу і спростоване наведеними
у вироку доказами, яким суд дав належну
оцінку.

Що
стосується посилання в апеляції засудженого на порушення його права на захист
через зміну прокурором обвинувачення, то
вони є безпідставними, оскільки прокурор
змінив обвинувачення в межах тих же фактичних обставин справи, кваліфікації злочину, по яких проводилось досудове та судове
слідство.

Враховуючи
те, що потерпілі були впевнені, що дають кошти засудженому із власної
волі, в своїх інтересах, будучи введеними ним в оману, твердження засудженого про неправильну
кваліфікацію його дій за ст. 190 ч. 1 КК України є необгрунтованими.

Дії
засудженого за ст. ст.
364 ч.3, 190 ч.1 КК України
кваліфіковано правильно.

Призначаючи
покарання засудженому, суд першої
інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, в повній мірі врахував суспільну
небезпечність вчиненого, особу винного
та обставини, які пом'якшують покарання.

Апеляційних
підстав для скасування вироку та закриття провадження в справі, про що йдеться в апеляції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.
ст. 365, 366
КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1, залишити без
задоволення, а вирок Тлумацького
районного суду від 24 жовтня 2006 року відносно нього, - без зміни.