Справа №11 -70 Головуючий у І інстанції Старосуд М.І.
Доповідач Шаліна Т.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2007 року колегія суддів Судової палати по кримінальним
справам Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого: Шаліної Т.О.

судців: Топалової В.В., Шапар Ю.І.

за участю прокурора: Марченко О.О.

та
захисника: ОСОБА_1 розглянула у відкритому
судовому засіданні в місті Маріуполі апеляцією захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Жовтневого
районного суду м. Маріуполя від 6.12.2006 року про відмову в задоволенні його
скарги про скасування постанови про порушення кримінальної справи.

ВСТАНОВИЛА:
Постановою прокурора Жовтневого району м.
Маріуполя від 14 червня 2006 року скасована постанова
про відмову в
порушені кримінальної справи
та порушена кримінальна справа щодо ОСОБА_2 за ст.296 ч.1 КК України.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Маріуполя від 6 грудня 2006 року вказана постанова залишена без
зміни, а скарга захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про її
скасування залишена без задоволення.

У апеляції захисник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 просить
постанову Жовтневого районного суду від 6.12.2006 року скасувати, задовольнити його скаргу і скасувати
постанову прокурора Жовтневого району від 14.06.2006 року про скасування постанови про
відмову в порушені кримінальної справи та про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_2 за ст.296ч.1 КК України. Вказує, що
висновки суду не відповідають фактичним обставинам
справи. Так, суд не взяв до уваги, що ОСОБА_2 наносив удар ОСОБА_3 не з хуліганських мотивів, а в наслідок того, що між
ними склалися неприязні відносини, тому в діях ОСОБА_2
відсутні признаки злочину, передбаченого ст.296ч.1 КК України.
Крім того, ні потерпілий, ні його батьки не зверталися с заявою про порушення відносно
ОСОБА_2 кримінальної справи.

Заслухавши суддю-доповідача;
захисника ОСОБА_1, який підтримав доводи своєї апеляції і наполягав на її задоволенні; прокурора, який заперечував проти
доводів апеляції і вважав, що постанова суду законна
і підстав для її скасування не вбачається; дослідивши матеріали кримінальної справи відносно ОСОБА_2 та матеріали по розгляду
скарги захисника; перевіривши доводи
апеляції, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п.4 Постанови №1 від 11 лютого 2005 року „Про деякі питання, що
виникають під час розгляду судами України скарг на

2

постанови органів дізнання, слідчого, прокурора про порушення
кримінальної справи", розглядаючи скаргу на постанову про
порушення кримінальної справи, суддя вправі з'ясувати лише такі питання: чи були наявними на час порушення справи
передбачені ч. 1ст.94 КПК приводи; чи мала особа, яка порушила справу, достатні
дані, що вказували на наявність ознак злочину
(ч.2ст.94 КПК); чи компетентна особа прийняла рішення про порушення кримінально справи і чи було додержано нею встановлений для цього порядок (ст.98 КПК).

Як вбачається з матеріалів, на підставі яких 14 червня 2006 року прокурором Жовтневого району м. Маріуполя була винесена постанова
про скасування постанови про відмову в порушені кримінальної
справи та про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_2 за ознаками злочину, передбаченому ст.296 ч.І КК України. Приводом
для порушення даної справи були матеріали про відмову в
порушені кримінальної справи №1193/06
про причинения ОСОБА_3
тілесних ушкоджень,

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у
п.п.4,16 Постанови №3 від 28 червня 1991 року з подальшими змінами та
доповненнями „Про судову практику в справах про
хуліганство", з особливою увагою судам належить підходити до розгляду справ про хуліганство відносно неповнолітніх та до
призначення їм покарання. При розгляді таких справ необхідно
ретельно та всебічно досліджувати обставини, пов'язані з правопорушеннями, а також умови, при яких воно було вчинено. Суди повинні
відрізняти хуліганство від інших злочинів в
залежності від спрямованості умислу винного, мотивів, цілей та обставин вчинених ним дій. Дії, що супроводжувались погрозами
вбивством, образою, нанесенням побоїв, заподіянням
тілесних ушкоджень, вчиненні в сім'ї, квартирі, відносно родичів, знайомих і викликані особистими неприязними відносинами, неправильними діями потерпілих та інше, повинні
кваліфікуватись за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти
особи. Такі дії можуть кваліфікуватися як
хуліганство лише в тих випадках, коли вони одночасно були поєднані з грубим порушенням громадського порядку і виражали явну неповагу
до суспільства.

Із матеріалів про відмову в порушені кримінальної справи № 1193/06 про причинения тілесних ушкоджень ОСОБА_3, не вбачається в яких саме
діях ОСОБА_2 є ознаки хуліганства. При цьому, із
цих матеріалів вбачається, що 26 березня 2006 року приблизно о 17-00 між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виник конфлікт на грунті того, що останній раніше ображав та погрожував молодшому брату ОСОБА_2 і саме під
час цього ОСОБА_2 наніс удар кулаком в око ОСОБА_3,
чим причинив останньому легке тілесне ушкодження, яке спричинило
короткочасний розлад здоров'я. При цьому ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3 нецензурними
словами не ображали один одного і таким чином громадський порядок не був
порушений.

Від потерпілого ОСОБА_3 та його
батьків заява про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2 по факту спричинення легкого тілесного ушкодження не
надходила. Більш того, від матері потерпілого
ОСОБА_3 на ім'я прокурора Жовтневого району м. Маріуполя була подана заява про закриття кримінальної справи відносно
ОСОБА_2

Таким чином, по справі не
вбачається підстав і приводів, зазначених у статті 94 КПК України для порушення кримінальної справи відносно
ОСОБА_2 по факту спричинення ним легких тілесних ушкоджень, які
спричинили короткочасний розлад здоров'я ОСОБА_3, тому постанову про порушення кримінальної справи від 16 червня 2006 року було винесено з
порушенням вимог ст.98 КПК України.

3

З огляду на це, колегія суддів вважає, що доводи апеляції
захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 є обґрунтованими і
підлягають задоволенню, так як достатніх даних, які
вказують на наявність ознак злочину, передбаченого ст.296ч.1 КК України при порушені кримінальної справи про хуліганство відносно
ОСОБА_2 не було, а тому кримінальну справу було порушено безпідставно, у
зв'язку з чим як постанова суду від 6 грудня 2006 року про відмову в
задоволенні скарги захисника ОСОБА_1, так і постанова прокурора Жовтневого району м. Маріуполя від 14.06.2006 року про скасування
постанови про відмову в порушені кримінальної
справи та про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2 про хуліганство за
ознаками злочину, передбаченого ст.296 ч.І КК України підлягають
скасуванню.

Керуючись ст.. 366,367 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя
від 6
грудня 2006 року про відмову в задоволенні
скарги захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову прокурора Жовтневого району м. Маріуполя від 14 червня 2006 року про відмову в порушені кримінальної справи та про порушення
кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за ст..296ч.1 КК України
скасувати.

Постанову Прокурора Жовтневого
району міста Маріуполя від 14 червня 2006 року про скасування постанови про
відмову в порушені кримінальної справи та про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2 про хуліганство за ознаками злочину, передбаченого
ст.296 ч.1 КК України скасувати.