Справа № 183/8245/14
№ 1-кп/183/121/15
В И Р О К
іменем України
11.03.2015 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0004003 від 12.10.2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого за трудовим договором, не одруженого, раніше не судимого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
12.10.2014 року близько 00.45 годин ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21124» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю близько 80 км/год. по вул.. Радянській м. Новомосковська Дніпропетровської області зі сторони вул.. Партизанська в напрямку вул.. Сучкова. На перехресті вул.. Радянської та вул.. Куйбишева ОСОБА_7 , проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не діючи таким чином, щоб не піддавати загрозі життя та здоров`я громадян, допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2107» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який виконував маневр повороту вліво на другорядну дорогу по вул.. Куйбишева зі сторони вул.. Сучкова м. Новомосковська та у якого у вищезазначеному автомобілі перебували в якості пасажирів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Своїми діями ОСОБА_7 порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України, а саме: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год.», що з технічної точки зору знаходилося в причинному зв`язку з даною ДТП, а ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2107» держаний номерний знак НОМЕР_3 , зупинивши автомобіль «ВАЗ 2107» державний номерний знак НОМЕР_4 до місця зіткнення.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водію ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у виді: закритого перелому лівого наколінника, струсу головного мозку, садна на голові, які в своїй сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, строком понад 21 день. Пасажирці ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми з лінійним переломом кісток склепіння та основи черепа (правої скроневої кістки з переходом на крило клиноподібної кістки), епідуральної гематоми (крововилив над твердою мозковою оболонкою, об`ємом близько 30 см3), правої скроневої частки, вогневищним забоєм лівої лобної частки, субарахноїдальним (під м`які мозкові оболонки) крововиливом, забоєм головного мозку 2 ст., синця в правій скроневій області, закритого осколкового перелому обох кісток правої гомілки у нижній третині (велико- та малогомілкової), які у своїй сукупності по ступеню тяжкості відносяться до тяжких, як небезпечні для життя. Пасажирці ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у виді: закритого перелому крижової кістки (крижі), забитої рани нігтьового фалангу 4-го пальця правої кістки, синців на правому стегні, лівій гомілці, обличчя справа, садна на обличчі в правій виличній області, які в своїй сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, строком більше 21 дня.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину в скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю, повідомивши суд про те, що дійсно 12.10.2014 року близько 00.45 годин він їхав по вул. Радянській в м. Новомосковську зі швидкістю близько 80 км/год. В районі перехрестя з вул. Куйбишева у зустрічному напрямку побачив як автомобіль став виїздити на його смугу руху. Він застосував гальмування, однак не зміг уникнути зіткнення.

В судовому засіданні були досліджені докази вини обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме:

- показання потерпілої ОСОБА_10 про те, що 12.10.2014 року вона разом з ОСОБА_9 їхала в автомобілі під керуванням ОСОБА_4 . Останній став повертати з вул. Радянської на вул. Гастелло. Вони йому пояснили, що це не та вулиця. ОСОБА_4 вернувся на свою смугу руху та став їхати до потрібної вулиці. Однак, не доїхавши до вул. Куйбишева, він виїхав на зустрічну смугу руху та, рухаючись по ній, наближався до повороту. В цей час вона побачила світло фар зустрічного автомобіля, який рухався по своїй смузі руху;

- показання потерпілого ОСОБА_4 про те, що 12.10.2014 року близько 00.45 годин він рухався по вул. Радянській в м. Новомосковську. В якості пасажирів в автомобілі знаходилися ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Він повинний був повернути на вул. Куйбишева, тобто ліворуч. Він побачив світло фар зустрічного автомобіля, який знаходився на значній відстані та став повертати. В цей момент сталося зіткнення;

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної події від 18.10.2014 року, в ході проведення якого було зафіксовано положення автомобілів після зіткнення та наслідки події

(а.п. 103-113);

- висновок судової автотехнічної експертизи № 70/29-758 від 03.12.2014 року, згідно якого, виходячи з розташування транспортних засобів на проїзній частині дороги після ДТП, подряпини, залишеної виступаючою частиною одного з автомобілів на проїзній частині, та слідів гальмування, місце зіткнення транспортних засобів повздовжньому напрямку розташовувалось перед початком утворення подряпин та в поперечному напрямку відносно меж проїзної частини дороги в районі закінчення слідів гальмування шин коліс автомобіля «ВАЗ 2112» в межах його смуги руху

(а.п. 116-122);

- речовими доказами у вигляді автомобіля «ВАЗ 2112» державний номерний знак НОМЕР_1 , переданого на зберігання ОСОБА_11 та автомобіля «ВАЗ 2107» державний номерний знак НОМЕР_5 , переданого на зберігання ОСОБА_4

(а.п. 123);

- висновок судово-медичної експертизи № 1021/Е від 14.11.2014 року, згідно якого тілесні ушкодження у ОСОБА_9 у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з лінійним переломом кісток склепіння та основи черепа (правої скроневої кістки з переходом на крило клиноподібної кістки), епідуральної гематоми (крововилив над твердою мозковою оболонкою, об`ємом близько 30 см3), правої скроневої частки, вогневищим забоєм лівої лобної частки, субарахноїдальним (під м`які мозкові оболонки) крововиливом, забоєм головного мозку 2 ст., синця в правій скроневій області, закритого осколкового перелому обох кісток правої гомілки у нижній третині (велико- та малогомілкової), які у своїй сукупності по ступеню тяжкості відносяться до тяжких, як небезпечні для життя, виникли від дій тупих твердих предметів, якими могли бути частини салону автомобіля при автомобільній травмі у термін, вказаний в постанові (12.10.2014 року)

(а.п. 126-127);

- висновок судово-медичної експертизи № 1049/Е від 22.11.2014 року, згідно якого тілесні ушкодження у ОСОБА_4 у вигляді: закритого перелому лівого наколінника, струсу головного мозку, садна на голові, які в своїй сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, строком понад 21 день, виникли від дій тупих твердих предметів, якими могли бути частини салону автомобіля при автомобільній травмі, можливо в строк та при обставинах, вказаних у постанові (12.10.2014 року)

(а.п. 129-130);

- висновок судово-медичної експертизи № 1066/Е від 29.11.2014 року, згідно якого тілесні ушкодження у ОСОБА_10 у вигляді: закритого перелому крижової кістки (крижі), забитої рани нігтьового фалангу 4-го пальця правої кістки, синців на правому стегні, лівій гомілці, обличчя справа, садна на обличчі в правій виличній області, які в своїй сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я строком понад 21 день, виникли від дій тупих твердих предметів, якими могли бути частини салону автомобіля при автомобільній травмі, можливо в строк та при обставинах, вказаних у постанові (12.10.2014 року)

(а.п. 131-132);

- протокол проведення слідчого експерименту від 13.11.2014 року з участю ОСОБА_4 , в ході проведення якого він показав та розповів про обставини скоєння ДТП

(а.п. 133-135);

- протокол проведення слідчого експерименту від 14.11.2014 року з участю ОСОБА_7 , в ході проведення якого він показав та розповів про обставини ДТП

(а.п. 136-138);

- протокол проведення слідчого експерименту від 14.11.2014 року з участю ОСОБА_12 , в ході проведення якого він показав та розповів про обставини ДТП

(а.п. 140-142);

- протокол проведення слідчого експерименту від 14.11.2014 року з участю ОСОБА_10 , в ході проведення кого вона показала та розповіла про обставини ДТП

(а.п. 143-145);

- висновок судово-автотехнічної експертизи № 70/27-866 від 20.11.2014 року, згідно якого в даній дорожньо-транспортній обстановці водій ОСОБА_7 повинний був діяти у відповідності з вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходилося в причинному зв`язку з даною ДТП, а ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2107» держаний номерний знак НОМЕР_3 , зупинивши автомобіль «ВАЗ 2107» державний номерний знак НОМЕР_4 до місця зіткнення

(а.п. 147-150).

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_7 встановленою та доведеною, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілим тілесні ушкодження середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_7 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначених ст.. 67 КК України, не встановив. Обставини, які пом`якшують покарання, визначені ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття, добровільне часткове відшкодування заподіяної шкоди.

Також суд враховує, що ОСОБА_7 раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно, займається суспільно-корисною працею.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі. З урахуванням обставин скоєння кримінального правопорушення, його наслідків, позиції потерпілих, які вважали, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити не суворе покарання без реального позбавлення волі, а також обраної позиції обвинуваченого, суд вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді мінімального покарання не сприятиме виправленню його та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому суд вважає, що призначення максимального покарання, визначеного санкцією вказаної статті, буде занадто суворим. Суд з підстав, зазначених раніше, вважає можливим призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.. 75 КК України, тобто з іспитовим строком.

Також суд вважає, що з урахуванням того, що ОСОБА_7 займається суспільно-корисною працею, яка пов`язана з керуванням транспортними засобами, та ця праця є його єдиним джерелом доходів, про що свідчить надана ним довідка, можливо призначити покарання без позбавлення його права керувати транспортними засобами.

Потерпілою ОСОБА_9 подана позовна заява про відшкодування матеріальних збитків в сумі 24.454 грн. 81 коп. Суд вважає, що наданими потерпілою доказами, сума спричинених їй матеріальних збитків підтверджується на суму 11.639 грн. 93 коп. При цьому, обвинуваченим ОСОБА_7 надана суду розписка потерпілої ОСОБА_9 про відшкодування в добровільному порядку їй 8.000 грн. Тому суд вважає, що позов в цій частині повинний бути задоволений на суму 3.639 грн. 93 коп.

Крім того, в позовній заяві потерпіла ОСОБА_9 просить суд стягнути з ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 200.000 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що тривалий час знаходилася в лікарні, продовжує лікування й на теперішній час. За вказаний період втратила нормальні життєві зв`язки, не може продовжувати навчання в навчальному закладі та інше. Суд вважає, що потерпілій ОСОБА_9 дійсно діями ОСОБА_7 спричинено моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню.

Потерпілою ОСОБА_10 подано позовну заяву про відшкодування матеріальних збитків на суму 1.760 грн. 66 коп. Суд вважає, що наданими потерпілою доказами, сума спричинених їй матеріальних збитків підтверджується на суму 1.676 грн. 86 коп. При цьому обвинуваченим ОСОБА_7 надана суду розписка потерпілої ОСОБА_10 про відшкодування в добровільному порядку їй 2.000 грн. Тому суд вважає, що матеріальні збитки потерпілій відшкодовані в повному обсязі.

Крім того, в позовній заяві потерпіла ОСОБА_13 просить суд стягнути з ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 20.000 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що у зв`язку з ДТП отримала нервовий зрив, має постійне нервове напруження, не змогла виїхати працювати за кордон, а тому втратила нормальні життєві зв`язки, не може продовжувати активне суспільне життя. Суд вважає, що потерпілій ОСОБА_13 дійсно діями ОСОБА_7 спричинено моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню.

Потерпілим ОСОБА_4 подана позовна заява про відшкодування моральної шкоди в сумі 20.000 грн. Свої позовні вимоги потерпілий мотивує тим, що в результаті ДТП отримав сильний моральний стрес, який продовжується й до теперішнього часу, в результаті чого втратив нормальні життєві зв`язки. Суд вважає, що потерпілому ОСОБА_4 дійсно діями ОСОБА_7 спричинено моральну шкоду, однак при визначенні її розміру, суд вважає, що вона повинна бути визначена в розмірі 10.000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370 КПК України, ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїздити за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця свого проживання, а також періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 3.639 грн. 93 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 200.000 грн.

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20.000 грн.

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10.000 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави в особі науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Дніпропетровській області за проведення судових автотехнічних експертиз 1.769 грн. 04 коп.

Речові докази у вигляді: автомобіля «ВАЗ 2112» державний номерний знак НОМЕР_1 , переданого на зберігання ОСОБА_11 та автомобіля «ВАЗ 2107» державний номерний знак НОМЕР_2 , переданого на зберігання ОСОБА_4 - залишити у власників.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1