Справа №195/137/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.12.2013 року с-ще
Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд
Дніпропетровської області в
складі:

головуючого судді - Кондус Л.А., при
секретарі Горват Н.Є.,

за участю прокурора - Скрипченко О.С.,

обвинуваченого - ОСОБА_1,

потерпілої - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт.Томаківка
кримінальне провадження, яке внесене
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за №0000864 від 03.10.2013
року стосовно обвинуваченого ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Сергіївка
Томаківського району
Дніпропетровської області, українця,
громадянина України, з середньою
освітою, непрацюючого, неодруженого,
який проживає за адресою: АДРЕСА_1, на
підставі ст. 89 КК України не судимий,

в скоєні кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 рішенням Томаківського
районного суду Дніпропетровської
області від 17.03.2010 року був зобов'язаний
до сплати аліментів на утримання свого
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/4 частини усіх
видів його доходів, але не менше як 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 08.09.2009 року і до повноліття
сина, на користь ОСОБА_2.

Проте, ОСОБА_1, будучи ознайомленим з
рішенням Томаківського районного суду
Дніпропетровської області від 17.09.2009
року про стягнення з нього аліментів на
користь ОСОБА_2 на утримання його
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_5, а також будучи
попередженим державним виконавцем
ВДВС Томаківського районного
управління юстиції про кримінальну
відповідальність за ст. 164 УК України за
ухилення від сплати аліментів, будучи
працевлаштованим до ПП «ОСОБА_4»,
згідно трудового договору між
працівником і фізичною особою, яка
використовує найману працю від 12.04.2012
року на посаду оператор лінії для
виробництва борошна та гранул,
головного державного виконавця
відділу ДВС Томаківського РУЮ Вентляд
І.В. про своє працевлаштування не
повідомив.

Таким чином, ОСОБА_1, маючи реальну
можливість сплачувати аліменти злісно,
умисно, грошових коштів на утримання
дитини не виплачував, ніякої іншої
матеріальної допомоги не надавав,
внаслідок чого у нього в період з 01.11.2011
року по 27.09.2013 року утворилася
заборгованість по сплаті аліментів на
утримання його неповнолітнього сина
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у розмірі 10912
грн. 81 коп. Загальна сума
заборгованості становить 19812 гривень 28
коп.

В судовому засіданні обвинувачений
підтвердив вищезазначені обставини,
визнав себе винним у скоєнні
інкримінованого йому злочину при
викладених у обвинувальному акті
обставинах, розкаюється в тому, що
допустив несплату аліментів на
утримання дитини, а також прохає суд
його суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини
обвинуваченим, його вина у скоєному
підтверджується свідченнями
потерпілої в судовому засіданні, яка
підтвердила вищезазначені обставини
та суду пояснила, що з 01.11.2013 року дійсно
припинились виплати по аліментах
згідно рішення суду на її користь для
утримання дитини.

Свідчення обвинуваченого відповідають
обставинам справи, які ніким не
оспорюються. Обставини справи
об'єктивно, повно і всесторонньо
підтверджені письмовими доказами у
справі у встановленому об'ємі.

У суду немає сумнівів у тому, що
обвинувачений дає правдиві свідчення
добровільно.

Так як ОСОБА_1 свою провину визнав
повністю та підтвердив обставини
скоєння кримінального правопорушення,
погодився на спрощену форму судового
розгляду, а саме просив не досліджувати
докази які він не оспорює, що
передбачено ст.349 КПК України,
наслідки якої роз'яснені учасникам
розгляду, суд, з'ясувавши думку
учасників судового процесу, визнав
недоцільним дослідження доказів щодо
тих обставин, які ніким не оспорюються
і судовий розгляд було обмежено
допитом потерпілої, обвинуваченого та
дослідженням документів, що
стосуються його особи.

Дії обвинуваченого ОСОБА_1 суд
кваліфікує за ч.1 ст.164 КК України -
злісне ухилення від сплати
встановлених рішенням суду коштів на
утримання дітей (аліментів).

До обставин, пом'якшуючих покарання
обвинуваченого суд відносить його щире
каяття.

Обставин, обтяжуючих покарання
обвинуваченого, суд не вбачає.

Переходячи до обрання міри покарання
обвинуваченому, суд враховує його
особу та суспільну небезпечність, вину
визнав та розкаявся у скоєному,
характеристику з місця проживання,
ступінь тяжкості вчиненого
кримінального правопорушення, і вважає
можливим обрати йому міру покарання
достатню для його виправлення та
перевиховання у виді обмеження волі та
застосувати до нього ст.75 КК України, з
покладанням на нього обов'язків,
передбачених ст. 76 КК України.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні
кримінального правопорушення.
злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК
України і призначити йому покарання у
виді одного року шести місяців
обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_1 від відбування покарання у
вигляді обмеження волі з
випробуванням, строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов'язати
ОСОБА_1 не змінювати місце мешкання та
роботи без дозволу органів
кримінально-виконавчої системи, а
також періодично з'являтися на
реєстрацію в органи виконання
покарання, повідомляти ці органи про
зміну свого місця проживання.

Копія вироку негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому, прокурору та
потерпілій.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Томаківський районний
суд на протязі 30 днів з моменту його
проголошення.

Суддя: /підпис/
Л.А.Кондус

З оригіналом згідно:

Суддя Л.А.Кондус

25.12.2013