Справа № 1-425/2008 р. В И Р О К
27 жовтня 2008 року. Крюківський районний суд м.Кременчука
в складі судді Кобзія Б.І.,
при секретарі Герасименко Л.М.,
з участю прокурора Шляхова М.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Кременчука, українця, громадянина України, з
середньою освітою, холостого, не судимого, працюючого охоронцем охоронної фірми
«Явір 2000», проживаючого АДРЕСА_1
в скоєнні злочину, передбаченого
ст.164 ч.1 КК України, -
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 1987 року
перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали 13.10.2004 року. Мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який на
Ться на 3 курсі денного відділення Кременчуцького коледжу Кременчуцького
державного політехнічного університету. Термін його навчання з 01.09.2006 року
Згідно рішення Крюківського
районного суду м.Кременчука від 20
грудня 2006 року. ОСОБА_1 зобов'язаний
виплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 в
зв'язку його навчанням в розмірі ј
частини з усіх видів його доходу щомісячно на період навчання до досягнення дитиною 23-річного віку.
ОСОБА_1 злісно ухиляється від
сплати аліментів, неодноразово викликався
до Крюківського відділу Державної виконавчої служби для сплати заборгованості,
неодноразово попереджався про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів за ст. 164 КК України.
Незважаючи на попередження ОСОБА_1
в добровільному порядку матеріальну допомогу
сину не надає, допустив заборгованість по сплаті аліментів станом з 1 лютого 2007 року по 1 липня 2008 року на загальну суму
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину
визнав, суду показав, що в 1987 році
познайомився з ОСОБА_2. Зареєстрували
шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3. В 2004 році сім»я розпалася,
розірвали шлюб. 13 жовтня в зв'язку з неприязними відносинами між ними вони розірвали шлюб. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 05.11.2003 року він був зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини
з усих видів заробітку до досягнення ним 18 річного віку. Однак аліменти не платив, ніякої допомоги дитині не надавав. В 2006 році його колишня дружина подала заяву до
суду про стягнення з нього аліментів на період навчання сина. Згідно рішення суду від 20.12.2006 року він
зобов'язаний виплачувати аліменти, але аліменти
не сплачував, так як не мав постійного місця роботи та заробітку. З січня 2008 року він працює неофіційно
охоронником в охоронній фірмі «Явір 2000», про що увідомляв
держвиконавця, який його неодноразово попереджав
про кримінальну відповідальність за
злісне ухилення від сплати аліментів.
ОСОБА_2 суду показала, що в 1987 році
одружилась з ОСОБА_1. У
них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3.
13 жовтня 2004 року розірвали
шлюб. ОСОБА_2 подала заяву до Крюківського районного
суду м. Кременчука про стягнення аліментів з ОСОБА_1.
Рішенням суду від 05.11.2003
року ОСОБА_1 був зобов'язаний виплачувати аліменти до
досягнення сином повноліття, але від сплати аліментів ухилявся і фактично
ніколи їх не сплачував. Інколи невеликі суми по 20 - 30 грн. пересилала замість ОСОБА_1 його мати. В подальшому син поступив на навчання в
коледж КДПУ, але батько ніякої допомоги не надавав. Вона була вимушена знову
звертатися до суду з заявою про стягнення аліментів на період навчання. Рішенням суду від 20.12.2006 року ОСОБА_1 був зобов»язаний сплачувати такі
аліменти, але жодного разу їх не сплатив, злісно ухилявся від їх сплати.

Крім показів вказаних осіб вина
підсудного підтверджується заявою
потерпілої (а.с.6); рішенням суду
від 20.12.2006 року (а.с.17); офіційними
попередженнями державного виконавця (а.с.37-38); розрахунком заборгованості по
аліментам (а.с.43); протоколом допиту свідка державного виконавця ОСОБА_4(а.с.47), покази якої підсудний не
заперечує, та іншими матеріалами справи і суд вважає вину підсудного доведеною повністю.

Кваліфікацію дій підсудного по
ст.164 ч.1 КК України суд визнає вірною, так як він злісно ухилявся від сплати
встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей.

Призначаючи покарання суд
враховує характер та ступінь суспільної небезпекки скоєного, особу підсудного,
який вину визнав, розкаявся, судиться вперше, і суд визнає ці обставини пом»якшуючими
відповідальність.

Обтяжуючих відповідальність
обставин суд не вбачає і вважає за можливе призначити підсудному покарання, не
пов»язане з ізоляцією від суспільства.

Керуючись ст.ст.323,324 КПК
України, суд -

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним і призначити йому покарання по ст. 164 ч.1 КК
України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбуття
призначеного покарання з випробуванням, якщо він на протязі іспитового строку 2
(два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом
обов»язки.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_1 залишити
підписку про невихзд.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов»язати засудженого не виїжджати за
межі України на постійне місце проживання без згоди органів
кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця
проживання та роботи, з»являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої
системи.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду
Полтавської області на протязі 15 діб з дня його проголошення.

Суддя: