Справа № 716/1715/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.12.2014 року м.Заставна
Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3

з участю сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна кримінальне провадження внесене до ЄРДР під №0000317 від 16.09.2014 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , має на утриманні малолітню дитину, освіта середня, не працює, інвалід 2 групи, раніше не судимого,
в скоєнні злочину передбаченого ст.164 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в:
Відповідно до рішення Джанкойського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 06.03.2009 року обвинуваченого ОСОБА_4 зобов`язано сплачувати аліменти на користь потерпілої ОСОБА_6 на утримання їхнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі по 600 гривень щомісячно починаючи з 10 листопада 2008 року до настання повноліття дитини. 06.03.2009 року Джанкойській міськрайонний суд Автономної Республіки Крим видав виконавчий лист №2-731/09 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 аліментів. 17.07.2009 року головним державним виконавцем відділу ДВС Заставнівського РУЮ в Чернівецькій області свідком ОСОБА_8 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. В період часу з 22.09.2009 року по 01.08.2014 року обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово попереджався про необхідність сплатити заборгованість по аліментам. Незважаючи на це та знаючи про існування рішення суду про стягнення з нього аліментів злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання свого сина ОСОБА_7 . Внаслідок вказаних дій останнього у нього утворилася заборгованість перед потерпілої ОСОБА_6 по сплаті аліментів, яка станом на 01.09.2014 року складає 41500 гривень.

В судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що в 2006 році він з потерпілою ОСОБА_6 зареєстрував шлюб. Перебуваючи в шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_7 . В подальшому у них погіршилися стосунки і вони розірвали шлюб. В 2010 році він виїхав з Автономної Республіки Крим, де вони разом проживали і повернувся проживати зі своєю матір`ю в с.Добринівці. Цього ж року він дізнався про існування рішення суду про стягнення з нього на користь потерпілої аліментів, однак не сплачував їх, оскільки не мав коштів для цього. 29.05.2011 року у нього народилася ще одна дитина ОСОБА_9 , яка перебуває на його утриманні. В 2012 році, він з метою заробити кошти виїхав в Росію. Там же 14.01.2014 року отримав закриту черепно-мозкову травму, внаслідок чого його визнано інвалідом 2 групи та призначено соціальну допомогу. Вказав, що він отримував повідомлення з виконавчої служби, але не реагував на них. Вказав, що він щиросердечно розкаюється.

Щодо цивільного позову потерпілої, то він його не визнав, подавши письмові заперечення на нього, однак в подальшому погодився з його вимогами та погодився про стягнення з нього суми боргу на користь потерпілої ОСОБА_6 .

Вислухавши думку прокурора, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, суд в порядку ст.325, ч. 3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд без участі потерпілої та визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого, допитом свідка ОСОБА_8 , дослідженням матеріалів провадження в частині боргу по сплаті аліментів та документів, що характеризують особу.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що на виконання в відділ ДВС Заставнівського РУЮ в Чернівецькій області надійшов виконавчий лист з Джанкойського міськрайонного суду АРК про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 аліментів на утримання сина в розмірі по 600 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття. 17.07.2009 року він відкрив виконавче провадження і з того часу вживав передбачених законом заходів для виплати боргу по аліментам. На його виклики та попередження про наявність заборгованості обвинувачений ОСОБА_4 не реагував. В подальшому виявилося, що останній стоїть на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Заставнівської РДА, а тому згідно постанови від 02.09.2014 року з нього почалися проводитися стягнення. Вказав, що станом на 01.09.2014 року заборгованість обвинуваченого ОСОБА_4 , з урахуванням часткової сплати боргу, становить 41500 гривень.

Покази свідка ОСОБА_8 підтверджуються також довідкою-розрахунком від 09.09.2014 року №6619 (а.с. 70) з якої видно, що заборгованість обвинуваченого ОСОБА_4 по сплаті аліментів перед потерпілої ОСОБА_6 становить 41500 гривень станом на 01.09.2014 року.

В решті змісту в обвинувальному акті правильно викладені всі обставини справи.

Аналізуючи та оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена, його дії кваліфіковано органом досудового слідства правильно по ст.164 ч.1 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до ст.65 КК України, п.1 Постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин, які полягали в тому, що він став батьком ще однієї дитини (а.с. 58), у зв`язку з чим виїхав на заробітки в Росію де отримав тяжку черепно-мозкову травму, проходив тривалий час лікування та реабілітації, став інвалідом 2 групи.

Обставин, які б обтяжували покарання у відповідності до ст.67 КК України, судом не встановлені.

Суд також враховує те, що обвинувачений ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується позитивно, раніше несудимий, вчинив кримінальне правопорушення, що відноситься до категорії невеликої тяжкості, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Всі ці обставини та данні про особу обвинуваченого пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, і з врахуванням особи винного дають підстави суду призначити йому покарання за ст.164 ч.1 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини КК України за це кримінальне правопорушення із застосуванням ст. 69 КК України. Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

У відповідності до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч.1 ст.128, ч.1 ст.129 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

За змістом ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Враховуючи все вищевикладене, те, що по кримінальному провадженню доведено вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.164 ч.1 КК України і внаслідок його дій потерпілій ОСОБА_6 завдано майнової шкоди у формі заборгованості, яка виникла внаслідок несплати обвинуваченим аліментів, суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований та доведений, а тому підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 127-129, 366-376, 395, 532 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_10 визнати винуватим за ст.164 ч.1 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України в виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 41900 (сорок одна тисяча дев`ятсот) гривень.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_1