У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_8,
суддів ОСОБА_9, ОСОБА_10,
при секретарі ОСОБА_11,
за участю прокурора ОСОБА_12,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000244 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_6,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29 липня 2014 року

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянку України, не судиму,

засуджено:

- за ч. 1 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців та з покладенням обов'язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 жовтня 2014 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

Згідно з вироком місцевого суду ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за те, що вона на початку травня 2014 року у м. Надвірна незаконно придбала у невстановленої слідством особи наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін (субітекс) вагою 0,0078 г, який зберігала при собі з метою збуту.

28 травня 2014 року на вул. Чорновола у м. Надвірна ОСОБА_6 незаконно збула ОСОБА_7 за 150 грн наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін (субітекс) вагою 0,0033 г.

Близько 15 год. 29 травня 2014 року на вул. Кобринської у м. Надвірна ОСОБА_6 повторно незаконно збула ОСОБА_7 за 150 грн наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін (субітекс) вагою 0,0045 г.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої, порушує питання про скасування судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Зазначає, що суд, призначаючи покарання із застосуванням ст. 69 КК України, не в повній мірі врахував, що злочини, вчинені ОСОБА_6 в сфері обігу наркотичних засобів, є тяжкими та безпідставно звільнив її від відбування покарання з випробуванням, а апеляційний суд свою ухвалу належним чином не мотивував.

В запереченнях на касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, засуджена ОСОБА_6 просить судові рішення щодо неї залишити без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, за які її засуджено, та кваліфікація її дій у касаційній скарзі прокурора не оскаржуються.

Посилання прокурора на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок м'якості, як і на необґрунтоване звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, є безпідставними.

Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Частиною 3 цієї статті встановлено, що підстави для призначення більш м'якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинений злочин, визначаються ст. 69 цього Кодексу.

Статтею 69 вказаного Кодексу передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи покарання ОСОБА_6, суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, один з яких є тяжким, особу винної, яка позитивно характеризується, обставини, що пом'якшують покарання, - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, те, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, відшкодувала судові витрати на проведення експертиз. За таких умов місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 307 КК України в межах санкції даної частини статті та за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України.

Також суд правильно призначив засудженій ОСОБА_6 покарання на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів та звільнив її від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Апеляційний суд переглянув цю кримінальну справу і виніс мотивовану ухвалу, якою визнав вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 законним та обґрунтованим, а призначене їй покарання таким, що повною мірою відповідає вимогам ст. 65 КК України. При цьому доводи, наведені в апеляційній скарзі прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, належним чином перевірив апеляційний суд та мотивовано відхилив їх.

Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та такою, що повною мірою відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Оскільки в касаційній скарзі прокурора не наведено переконливих доводів на обґрунтування невиправданої м'якості призначеного ОСОБА_6 покарання, то скарга задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування судових рішень у справі, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ____________________ ________________

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10