Дата документу Справа № 321/1704/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/375/15 Головуючий в 1-й інстанції:
ОСОБА_1
Доповідач в 2-й інстанції:
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2015 року м.Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_2 , розглянувши матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Михайлівського районного суду Запорізької області від 18 листопада 2014 року,

встановила:
27.01.2015р. до Апеляційного суду Запорізької області надійшла та була передана судді-доповідачу 28.01.2015р. апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні, подана 12.12.2014р., на вирок Михайлівського районного суду Запорізької області від 18 листопада 2014 року, яким ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.3-4 ч.1 ст.76 КК України.

Згідно з п.6 ч.1 ст.393 КПК України прокурор має право подати апеляційну скаргу, в якій відповідно до ст.396 КПК України зазначаються: 1) найменування суду апеляційної інстанції; 2) прізвище, ім`я та по батькові (найменування), місце проживання (перебування) особи, яка подає апеляційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; 3) судове рішення, яке оскаржується, і назва суду, який його ухвалив; 4) вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; 5) клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу, про дослідження доказів; 6) перелік матеріалів, які додаються.

Однак з тексту апеляційної скарги вбачається, що вона не відповідає вимогам ст.396 КПК України.

Так, ставлячи в апеляційній скарзі питання про скасування вироку, прокурор при цьому не зазначає в якій частині він оскаржує вирок та в якій частині у зв`язку з цим вирок підлягає скасуванню (повністю чи частково).

Крім того, відповідно до ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідності застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок.

Разом з тим, зі змісту скарги вбачається, що прокурор не оскаржує висновки суду про доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, не вказує і на невідповідність призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі, а викладені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до обставин, за яких суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок.

Зазначене свідчить про те, що прокурором не наведено жодної обставини, за наявності якої суд апеляційної інстанції згідно зі ст.420 КПК України скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок.

Також порушуючи питання про скасування вироку та ухвалення нового вироку, прокурор просить призначити ОСОБА_3 те саме покарання, що й було призначено судом першої інстанції, при цьому ставлячи питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України і покладення на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, прокурор не зазначає, які конкретно обов`язки слід покласти на обвинуваченого.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що справа відносно ОСОБА_3 була розглянута судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, тобто суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Разом з тим прокурор, порушуючи в апеляційній скарзі питання про дослідження всіх матеріалів кримінального провадження, не зазначив які конкретно матеріали підлягають дослідженню (з урахуванням застосування судом першої інстанції положень ч.3 ст.349 КПК України) та правові підстави для цього, передбачені кримінальним процесуальним законом, за яких він порушує зазначене питання.

Вищевикладені обставини свідчать про те, що апеляційна скарга прокурора не відповідає вимогам, передбаченим ст.396 КПК України, тому підлягає залишенню без руху з наданням апелянту строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.399 КПК України

ухвалила:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 на вирок Михайлівського районного суду Запорізької області від 18 листопада 2014 року залишити без руху.

Надати прокурору строк для усунення недоліків апеляційної скарги 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_2