Справа №: 1-150/2011
Провадження №: -
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2011 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Пулика В.В.,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_1,

прокурора Попадинець О.В.,

адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, не судимого -

у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 умисно заподіяв тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, потерпілому ОСОБА_4.

Злочин скоєно при наступних обставинах.

17 травня 2011 року близько 20 години ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного спяніння та знаходячись у будинку по місцю проживання, розташованому в с. Слобода Долинська Долинського району Івано-Франківської області, почув крик матері і через вікно побачив, що між його матірю ОСОБА_5 та сусідом ОСОБА_4 виникла сварка, яка відбувалася на дорозі поблизу його будинку.

Побоюючись, що ОСОБА_4 може спричинити матері тілесні ушкодження, він підбіг до останнього і умисно наніс ОСОБА_4 удар рукою в поперекову ділянку зліва та удар в ділянку грудної клітки, спричинивши потерпілому тяжке тілесне ушкодження і вигляді закритої травми органів черевної порожнини з розривом селезінки, яка ускладнилась масивною внутрішньою кровотечею, перелому шостого ребра зліва та забою лівої нирки.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні злочину, вказавши, що по сусідству з ним проживає ОСОБА_4, який живе один у власному будинку. З ОСОБА_4 він перебуває в дружніх стосунках, часто зустрічаються.

17 травня 2011 року він весь день працював вдома по господарству, в обідній час вживав спиртне. Стомившись, вечором мав намір лягти спати, однак близько 20 години почув на вулиці крик. Виглянувши у вікно, побачив біля воріт на дорозі свою матір ОСОБА_5 та сусіда ОСОБА_4, які між собою голосно сварились. Подумавши, що ОСОБА_4В має намір побити його матір, він швидко вибіг на вулицю, підбіг до матері і наніс ОСОБА_4, який стояв біля його матері, удар кулаком правої руки в спину та в живіт.

Його мати стала кричати на нього, схопила його за руку і відвела до будинку, а ОСОБА_4 пішов до свого будинку.

Наступного дня дізнався про те, що ОСОБА_4 звернувся за медичною допомогою в Долинську ЦРЛ, а ще трохи пізніше дізнався, що ОСОБА_4 прооперували і що в останнього зламане ребро, розірвана селезінка та забита нирка.

Мав намір захистити матір, тому кілька разів вдарив ОСОБА_4.

Наміру спричинити потерпілому тяжкі тілесні ушкодження не мав.

Він одразу надав фінансову допомогу потерпілому, пізніше відшкодував останньому завдані злочином збитки, помирився з потерпілим, кається у вчиненому, просить суворо не карати його, оскільки він один в матері, яка потребує догляду та підтримки.

За клопотанням підсудного суд визнає недоцільним проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду проти цього не заперечують, підсудний визнає свою вину, його показання відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, просить суд не допитувати потерпілого та свідків по даній справі і не досліджувати інші докази, його позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає доведеною вину підсудного у вчиненні злочину, правильною кваліфікацію його дій за ст. 121 ч.1 КК України, оскільки він

умисно заподіяв тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, потерпілому ОСОБА_4.

Обираючи покарання підсудному, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину та його особу: те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнав себе винним у вчиненні злочину, щиросердечно розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризуються за місцем проживання, відшкодував потерпілому завдані злочином збитки, останній просить суворо не карати підсудного.

Щире каяття підсудного, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування потерпілому завданих злочином збитків суд визнає за обставини, які помякшують покарання підсудного; обставиною, яка обтяжує покарання підсудного, суд визнає вчинення ним злочину в стані алкогольного спяніння.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого підсудним злочину, обставин, які помякшують його покарання та особи підсудного, який визнав себе винним у вчиненні злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у психоневрологічному та наркологічному кабінетах не перебуває, потерпіла просить суворо не карати підсудного, суд вважає за можливим призначити підсудному покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у межах, установлених у санкції ч.1 ст.121 КК України та з застосуванням ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обовязки, передбачені ст.76 КК України.

Долинським міжрайонним прокурором в ході досудового слідства заявлено вимоги про відшкодування витрат в сумі 2905,31 гривень, які були витрачені закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування ОСОБА_4, потерпілого від злочинних дій підсудного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні в Долинській ЦРЛ з 18.05.2011 року по 01.06.2011 року, про що свідчить довідка № 966/01-19/12 від 07.07.2011 року, видана Долинською ЦРЛ (а.с.63) і вартість цього лікування становила 2905,31 гривень.

Суд вважає, що позовна заява прокурора про відшкодування коштів в сумі 2905,31 гривень, витрачених закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 93-1 КПК України, кошти, витрачені закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочинних дій, стягуються судом з винної в цьому особи, а згідно вимог ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину.

Керуючись ст. ст. 323, 324 Кримінально-процесуального кодексу України, суд -

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним за ст.121 ч.1 Кримінального кодексу України та покарати позбавленням волі на строк 5 (п»ять) років.

Застосувати ст.75 Кримінального кодексу України, звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки.

Відповідно до ст.76 Кримінального кодексу України, покласти на засудженого ОСОБА_3 обовязки: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи; періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_3 - підписку про невиїзд залишити без зміни до вступу вироку в законну силу.

Стягнути із засудженого ОСОБА_3 на користь держави в особі Долинського районного відділу Держказначейства кошти в сумі 2905 (дві тисячі девятсот пять) гривень 31 копійку, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочинних дій (код 24060300 МФО 836014 р/р 0155).

Апеляція на вирок суду може бути подана протягом пятнадцяти діб з часу його проголошення через Долинський районний суд до апеляційного суду Івано-Франківської області.

Суддя: