Дело № 523/3460/15-к
Пр. № 1-кп/523/264/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2015 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участю захисника ОСОБА_4
у присутності обвинуваченого ОСОБА_5
представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт з угодою про примирення між потерпілою та підозрюваним, законним представником неповнолітнього підозрюваного по кримінальному провадженню за № 0004772 за підозрою:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ліски, Комінтернівського району, Одеської області, українця, з початковою загальною освітою, учня 8-го класу СШ №92 м. Одеси, раніше не засудженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту під час досудового розслідування встановлено, що 22.09.2014 року у період часу з 11:40 до 12:35годин, ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні спортзалу загальноосвітньої середньої школи №92, розташованої по вул. Ген. Бочарова, буд. 67 у м. Одесі, маючи корисливий намір, з метою таємного викрадення чужого майна, будучи впевненим, що його дії ніхто не бачить, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон «Nokia Lumia 610 RM» вартістю 1700 гривен, який знаходився в кармані штанів неповнолітнього ОСОБА_8 , після чого покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши своїми діями ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 1700 гривен.
Одночасно з обвинувальним актом до суду надано угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_5 , законним представником неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , яка була складена 27.02.2015року.
Органом досудового слідства ОСОБА_5 висунута підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Відповідно за змістом вказаної угоди сторони домовились на призначення ОСОБА_5 покарання за ст. 185 ч.1 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Крім того, сторони свідомо погодились із обмеженням процесуальних прав на оскарження вироку, для підозрюваного та його законного представника відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, для потерпілої позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення та змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Також відповідно до ст.476 КПК України було з`ясовано питання, що підозрюваному та його законному представнику зрозуміло про наслідки невиконання угоди про примирення, а саме що у разі невиконання угоди потерпілий або прокурор мають право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку.
В якості обставин, що пом`якшують покарання, в угоді зазначається щире каяття, повне визнання своєї провини, вчинення злочину неповнолітнім.
Обставини, які обтяжують покарання під час досудового слідства не встановлені.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні за наявності підстав вважав за можливе затвердити угоду про примирення, так як вона відповідає вимогам діючого КПК України, вид і розмір покарання на його думку співвідносяться з характером та ступенем скоєного ОСОБА_5 діяння.
Захисник обвинуваченого не заперечувала проти затвердження угоди про примирення, так як вважає, що скоєне кримінальне правопорушення відноситься до категорії середньої тяжкості відповідно до положень ст. 12 КК України, від потерпілої не має ніяких претензій, ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в скоєнні інкримінованого йому діяння.
Обвинувачений, законний представник обвинуваченого та потерпіла, будучи ознайомленими зі своїми правами та наслідками затвердження угоди про примирення, передбаченими ст.ст. 473-474 КПК України, повністю підтвердили добровільність укладення цієї угоди, при цьому не оспорюючи викладені у обвинувальному акті фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленої підозри та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування, дослідження яких не здійснювалось згідно зі ст.ст. 314 ч.3 п.1, 474 ч.2 КПК України. Крім того, потерпіла підтвердила відсутність майнової шкоди та позивних вимог щодо підозрюваного, оскільки все викрадене майно повернуто. Також відповідно до ст. 476 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд переконався, що обвинуваченому та його законному представнику зрозуміло про наслідки невиконання угоди про примирення.
З`ясувавши думку сторін, приймаючих участь у підготовчому судовому засіданні, прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди; захисника, яка підтримала угоду; законного представника обвинуваченого, яка просила затвердити угоду, запевнив, що вони в змозі сплати штраф; обвинуваченого ОСОБА_5 , який погодився з кваліфікацією його дій за ознаками ст. 185 ч.1 КК України та пояснивши, що дійсно при вказаних обставинах місці та часу, знаходячись в роздягальні спортзалу у школі, де він навчається скоїв крадіжку мобільного телефону «Nokia Lumia», при цьому завірив, що має власні кошти, які назбирав під час дарування на свята; потерпілої, яка погодилась на затвердження угоди та просила суд призначити ОСОБА_5 покарання, яке визначене в угоді про примирення, дослідивши обвинувальний акт та угоду, приймаючи до уваги наведені обставини, суд дійшов до висновку, що складені процесуальні документи відповідають формальним вимогам, встановленими ст.ст. 291, 471 КПК України, та умови угоди не суперечать правовій кваліфікації інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, визначена міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань і співвідносяться з видом та розміром покарання, яке остаточно узгоджене між сторонами у підготовчому судовому засіданні.
Таким чином, суд вважає, що існує достатньо обґрунтованих підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_5 , законним представником підозрюваного ОСОБА_6 .
При визначенні міри покарання ОСОБА_5 суд враховує умови угоди, характер та ступінь тяжкості вчиненого діяння, особу обвинуваченого, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив кримінальне правопорушення, будучи неповнолітнім, має міцні соціальні зв`язки, а саме родину, його негативне ставлення до скоєного, відсутність матеріальних збитків.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України є щире каяття, визнання своєї провини в повному обсязі, вік, в якому він скоїв кримінальне правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.
Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження щодо підозрюваного ОСОБА_5 не застосовувалися та за відсутністю клопотань учасників процесу суд дійшов до висновку, що потреби в вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу не існує.
З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням обвинувального акту встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучався речовий доказ, а саме мобільний телефон «Nokia Lumia», який переданий потерпілій ОСОБА_7 на відповідальне зберігання під розписку.
Також встановлено, що залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим судові витрати відсутні.
Матеріали кримінального провадження № 0004772 від 25.09.2014року до обвинувального акту не долучалися.
Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінюючи обставини скоєного кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості вчиненого діяння, суд, враховуючи умови угоди, особу ОСОБА_5 , його ставлення до скоєного, відсутність матеріальних збитків, вважає, що міра покарання у вигляді штрафу є необхідною та достатньою для виправлення неповнолітнього обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.
Керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373-374, 394-395, 471, 473-476 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 27.02.2015року укладену між потерпілою ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_5 , законним представником підозрюваного ОСОБА_6 .
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України та призначити йому узгоджене між сторонами покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 850 гривень.
Речовій доказ - мобільний телефон марки «Nokia Lumia», який переданий потерпілій ОСОБА_7 на відповідальне зберігання під розписку, вважити повернутими за належністю.
Матеріали кримінального провадження № 0004772 від 25.09.2014 року зберігати в прокуратурі Суворовського району м. Одеси.
Міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 не застосовувалися, тому після набрання вироком чинності скасуванню не підлягають.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням обмеження права оскарження вироку відповідно до положень ст. 473 КПК України.

СУДДЯ: