АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №2024/6989/12
Провадження №11/790/192/15 Головуючий в суді 1 інстанції
Категорія: ч.4 ст.368 КК України ОСОБА_1
У Х В А Л А
Іменем України
16 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підсудних ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові кримінальну справу за апеляцією прокурорів ОСОБА_5 та ОСОБА_13 на вирок Ленінського районного суду міста Харкова від 17 січня 2015 року стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , -

В с т а н о в и л а:
Згідно цього вироку

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Харкова, громадянин України, з повною вищою освітою, одружений, працював начальником головного відділу податкової міліції-першим заступником начальника ДПІ в місті Суми, майор податкової міліції, житель АДРЕСА_1 , не судимий, -

у пред`явленому обвинуваченні: у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.368, ч.2 ст.15-ч.3 ст.368, ч.2 ст.15-ч.4 ст.368, ч.3 ст.364, ч.2 ст.365 КК України, визнаний невинуватим і по суду виправданим;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та житель АДРЕСА_2 , громадянин України, з повною вищою освітою, одружений, працював заступником начальника відділу-начальником відділення протидії злочинам у базових галузях економіки оперативно-розшукового відділу головного відділу податкової міліції ДПІ в місті Суми, майор податкової міліції, не судимий, -

у пред`явленому обвинуваченні: у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.368, ч.2 ст.15-ч.3 ст.368, ч.2 ст.15-ч.4 ст.368, ч.2 ст.365 КК України, визнаний невинуватим і по суду виправданим;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець села Подільки Липоводолинського району Сумської області, громадянин України, з повною вищою освітою, одружений, працював начальником відділу протидії незаконному обігу підакцизних товарів головного відділу податкової міліції ДПІ в місті Суми, майор податкової міліції, житель АДРЕСА_3 , не судимий, -

у пред`явленому обвинуваченні: у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.364 КК України, визнаний невинуватим і по суду виправданим;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець та житель АДРЕСА_4 , громадянин України, з повною вищою освітою, одружений, працював оперуповноваженим відділення протидії злочинам у базових галузях економіки оперативно-розшукового відділу головного відділу податкової міліції ДПІ в місті Суми, старший лейтенант податкової міліції, не судимий, -

у пред`явленому обвинуваченні: у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.368, ч.2 ст.15-ч.3 ст.368, ч.2 ст.15-ч.4 ст.368, ч.3 ст.364, ч.2 ст.365 КК України, визнаний невинуватим і по суду виправданим.

Органом досудового розслідування співробітники головного відділу податкової міліції ДПІ в місті Суми ОСОБА_9 - начальник, ОСОБА_10 - заступник начальника відділу-начальник відділення протидії злочинам у базових галузях економіки оперативно-розшукового відділу, ОСОБА_12 - начальник відділу протидії незаконному обігу підакцизних товарів та ОСОБА_11 - оперуповноважений відділення протидії злочинам у базових галузях економіки оперативно-розшукового відділу, тобто працівники правоохоронного органу службові особи, а перші троє, в тому числі, як такі, що займали відповідальне становище, обвинувачувалися у вчиненні за попередньою змовою групою осіб умисних злочинів у сфері службової діяльності.

Так, у провадженні СВ Сумського МУ УМВС в Сумській області перебувала кримінальна справа №12840001, порушена за фактами фіктивного підприємництва, підробки документів та використання підроблених документів від імені посадових осіб ТОВ «КАСС», оперативне супроводження досудового слідства у якій здійснювали співробітники ГВПМ ДПІ в місті Суми.

ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_9 , у грудні 2011 року у приміщенні зазначеного головного відділу, явно виходячи за межі наданих їм по службі прав та повноважень, шляхом погроз застосувати фізичне насильство та принижуючи людську гідность ОСОБА_14 директора ТОВ «СУ «Хіммонтаж 14» примусили його написати необхідні їм пояснення про взаємовідносини між «СУ «Хіммонтаж 14» і ТОВ «КАСС», які не відповідали дійсності.

Після цього ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_9 , керуючись корисливим мотивом, з метою одержання у значному розмірі незаконної винагороди вимагали від ОСОБА_14 вручити їм в якості хабара 10 тисяч доларів США, тобто згідно встановленого НБУ України офіційного курсу валют 79 тисяч 874 гривні, - за те, що вони знищать вищевказані пояснення і не будуть порушувати питання про притягнення його до кримінальної відповідальності.

8 та 22 лютого 2012 року підсудні, використовуючи в якості посередника свого колегу по роботі ОСОБА_15 , який потім добровільно відмовився від подальшої участі в протиправному діянні, продовжували повторно вимагати від ОСОБА_14 ці ж грошові кошти, однак не отримали їх з причин, що не залежали від їх волі.

Оскільки ОСОБА_14 не виконав вимогу підсудних про передачу грошей, то за вказівкою ОСОБА_10 5 березня 2012 року його доставили у приміщення ГВПМ ДПІ в місті Суми Покровська площа, №2. ОСОБА_11 , проводячи опитування ОСОБА_14 , виявив у останнього спеціальний технічний засіб отримання інформації, вручений йому співробітником СБУ на підставі постанови суду про надання дозволу на проведення негласної розшукової дії.

В подальшому ОСОБА_11 завів ОСОБА_14 до службового кабінету ОСОБА_10 , де під час з`ясування обставин події ОСОБА_9 та інші вказані підсудні, попередньо змовившись, перевищуючи надані їм владні повноваження, погрожували життю та здоров`ю потерпілого, принижували його честь і гідність. Крім того, ОСОБА_10 умисно наніс ОСОБА_14 удари руками по голові, а також невстановленим предметом по тулубу, заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження: крововиливи в області лівої лопатки, лівої надлопаткової області та на рівні 3-4 грудних хребців. Такими діями всі троє підсудних завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам та законним інтересам потерпілого.

1 лютого 2012 року у складі слідчо-оперативної групи ОСОБА_10 та ОСОБА_11 приймали участь у проведенні обшуку у приміщеннях ТОВ «Промтранснафтосервіс», розташованого у місті Суми. Цього ж дня вони, діючи за попередньою змовою між собою та ОСОБА_9 , відвезли керівника вказаного підприємства ОСОБА_16 в кафе «Два гуся» і, погрожуючи йому порушенням кримінальної справи, паралізувати діяльність організації шляхом вилучення фінансово-господарських документів та комп`ютерного обладнання, керуючись корисливим мотивом, з метою одержання у великому розмірі незаконної винагороди вимагали від останнього вручити їм в якості хабара 20 тисяч доларів США, тобто згідно встановленого НБУ України офіційного курсу валют 159 тисяч 794 гривні, а у випадку виконання їх протиправної вимоги обіцяли вилучити тільки незначну кількість документів, що стосуються фінансово-господарських операцій з фірмою ТОВ «КАСС».

Вказані грошові кошти не були отримані ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , оскільки у ОСОБА_16 цього ж дня значно погіршився стан здоров`я і він почав проходити стаціонарне лікування.

14 лютого 2012 року у складі слідчо-оперативної групи ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проводили обшук у приміщеннях ТОВ «Глухівнафтопродукт», розташованого у місті Глухів Сумської області, вулиця Гоголя, 19-а.

Під час обшуку підсудні, діючи за узгодженням з ОСОБА_9 та зловживаючи своїм службовим становищем, погрожували директору зазначеного товариства ОСОБА_17 порушенням кримінальної справи, блокуванням фінансово-господарської діяльності підприємства шляхом вилучення усіх печаток, штампів та «жорстких» дисків комп`ютерного обладнання, а також опломбуванням автозаправних станцій, та, крім того, застосувати до нього фізичне насильство.

Одночасно ОСОБА_11 , узгодивши свої дії з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою протиправного збагачення у зв`язку з виконанням службових обов`язків, з врахуванням вищевказаних погроз та намірів вилучити значну кількість фінансово-господарських та інших документів пред`явив ОСОБА_17 незаконну вимогу про передачу їм в якості винагороди 150 тисяч гривень одержання хабара у великому розмірі за позитивні наслідки обшуку. Ці грошові кошти не були передані ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з причин, що не залежали від волі останніх.

У грудні 2011 року у приміщенні службового кабінету ГВПМ ДПІ в місті Суми ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під час проведення дослідчої перевірки щодо можливої протиправної діяльності службових осіб ТОВ «КАСС», діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_9 , шляхом погроз застосувати фізичне насильство та принижуючи людську гідность заступника директора ТОВ «Нафтогазмаш 2010» ОСОБА_18 , примусили його написати необхідні їм пояснення про взаємовідносини між ТОВ «Нафтогазмаш 2010» і ТОВ «КАСС», які не відповідали дійсності.

21 лютого 2012 року у складі слідчо-оперативної групи ОСОБА_10 та ОСОБА_11 приймали участь у проведенні обшуку у приміщеннях ТОВ «Нафтогазмаш 2010» за адресою: місто Суми, вулиця Троїцька, №1.

Під час обшуку ОСОБА_10 , діючи за узгодженням з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , в межах спільного корисливого умислу, направленого на протиправне збагачення у зв`язку з виконанням службових обов`язків, пред`явив ОСОБА_18 незаконну вимогу про передачу їм винагороди - 10 тисяч доларів США за позитивні наслідки проведення обшуку, а також за непритягнення останнього до кримінальної відповідальності, погрожуючи в іншому випадку порушити кримінальну справу.

Цього ж дня в коридорі біля офісу ТОВ «Нафтогазмаш 2010» ОСОБА_18 , запобігаючи шкідливим наслідкам своїх прав та законних інтересів, передав ОСОБА_10 в якості хабара грошові кошти 10 тисяч доларів США, що становило згідно встановленого НБУ України офіційного курсу валют 79 тисяч 875 гривень, тобто значний розмір.

14 лютого 2012 року співробітники ГВПМ ДПІ в місті Суми під керівництвом начальника відділу протидії незаконному обігу підакцизних товарів ОСОБА_12 , виконуючи вказівку ОСОБА_9 , виявили на території складських приміщень ДП «Великописарівський агролісгосп», розташованого в селищі Велика Писарівка Сумської області, вулиця Охтирська, №5, 6 вантажних автомобілів, в тому числі з реєстраційними номерами Російської Федерації та без реєстраційних номерів.

У багажних відсіках зазначених транспортних засобів знаходилися загалом 346 спресованих тюків з одягом на загальну суму 737 тисяч 146 гривень 20 копійок, які належали ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .

Отримавши доповідь про даний факт, ОСОБА_9 , використовуючи надані йому владу та службові повноваження, але діючи всупереч інтересам служби та з корисливих мотивів, надав своїм підлеглим - співробітникам ГВПМ ДПІ в місті Суми незаконне розпорядження не оформляти процесуальні документи щодо факту виявлення та затримання 2 транспортних засобів з українськими реєстраційними номерами, а саме «КАМАЗ» - д/н «АХ 3794 СН» з напівпричепом - д/н « НОМЕР_1 » та «DAF» - д/н « НОМЕР_2 », де містилася більшість товарів, маючи в подальшому за мету отримати неправомірну винагороду від власників цих автомобілів і товарів за їх повернення.

Тому наступного дня співробітники ГВПМ ДПІ у місті Суми під керівництвом ОСОБА_12 , укладаючи два протоколи огляду місця події приміщення вагової ФГ «Світанок» та прилеглої території ДП «Великописарівський агролісгосп», вказали про виявлення тільки 4 вантажних автомобілів з товарно-матеріальними цінностями, які потім були доставлені до складських приміщень ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів в Сумській області» за адресою: місто Суми, вулиця Менжинського, №9. Інші 2 транспортні засоби: «КАМАЗ» - д/н « НОМЕР_3 » з напівпричепом - д/н « НОМЕР_1 » та «DAF» - д/н « НОМЕР_2 », які належали ОСОБА_21 , за вказівкою ОСОБА_9 під охороною залишили на місці.

У подальшому ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , в межах спільного з ним корисливого умислу, спрямованого на протиправне збагачення, встановив місцезнаходження ОСОБА_21 і 20 лютого 2012 року на власному автомобілі доставив його на територію складських приміщень ДП «Великописарівський агролісгосп»

Після того, як ОСОБА_21 відмовився відчинити кабіни та багажні відсіки належних йому автомобілів для огляду співробітниками податкової міліції, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , виконуючи незаконну вказівку ОСОБА_9 , діючи всупереч вимогам ст.ст.177, 190 КПК України та інтересам служби, зловживаючи своїм службовим становищем і використовуючи надану їм владу та службові повноваження, зламали замки та запори від кабін і багажних відділень цих транспортних засобів, а також протиправно вилучили з кабіни автомобіля «КАМАЗ» усі реєстраційні та дозвільні документи, не склавши при цьому передбачених законом процесуальних документів.

Окрім цього, ОСОБА_12 розібрав замок запалювання автомобіля «КАМАЗ» і намагався завести двигун шляхом замикання електропроводки, що могло привести до пошкодження або знищення транспортного засобу та товарів. Тому ОСОБА_21 погодився виконати незаконні вимоги співробітників податкової міліції і обидва автомобіля без документального оформлення були доставлені до складських приміщень ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів в Сумській області», де за вказівкою ОСОБА_9 тривалий час безпідставно утримувалися.

22 лютого 2012 року в адміністративному приміщенні ГВПМ ДПІ в місті Суми ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою, повторно, в межах спільного корисливого умислу, спрямованого на протиправне збагачення шляхом одержання неправомірної вигоди у зв`язку з виконанням своїх службових обов`язків та зловживаючи при цьому своїм службовим становищем, пред`явили ОСОБА_20 одному із власників затриманого товару та батьку власника затриманих автомобілів незаконну вимогу про вручення їм 75 тисяч доларів США, що становило згідно встановленого НБУ України офіційного курсу валют 599 тисяч 55 гривень, тобто особливо великий розмір за повернення вищезазначених транспортних засобів та товарів. Підсудні не одержали хабар з причин, що не залежали від їх волі.

За цих обставин ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 також умисно, з особистих корисливих мотивів та в інтересах третіх осіб, всупереч положенням законодавства та інтересів служби, завдали істотної шкоди охоронюваним правам та інтересам власників вказаних автомашин та вантажу ОСОБА_21 , ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , а також істотної шкоди державним та громадським інтересам у вигляді дискредитації та підриву авторитету і престижу органу державної влади Головного відділу податкової міліції у місті Суми та правоохоронних органів України в цілому, створивши у зазначених осіб уявлення про те, що відповідні норми Конституції України та інших законів не діють, а представники влади та службові особи правоохоронних органів неспроможні гідно та сумлінно виконувати свої обов`язки.

У зв`язку з розслідуванням кримінальної справи №49-3362, що була порушена за фактом створення суб`єкта підприємницької діяльності ТОВ «Будівництво Пан-Україна» з метою прикриття незаконної діяльності та здійснення діяльності, щодо якої є заборона, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.205 КК України, 23 лютого 2012 року ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у складі слідчо-оперативної групи Генеральної прокуратури України виконували службові обов`язки - проводили обшук у службових приміщеннях ТОВ «Котельні лікарняного комплексу» за адресою: місто Харків, вулиця Плеханівська, 117.

Під час обшуку підсудні, зловживаючи своїм службовим становищем, висловлювали на адресу заступника директора ТОВ «Котельні лікарняного комплексу» ОСОБА_22 та головного бухгалтера ОСОБА_23 , які були присутні на місці події, погрози арештом та порушенням стосовно них кримінальної справи з врахуванням того, що підприємство здійснювало фінансово-господарські операції із ТОВ «Будівництво Пан-Україна».

У подальшому ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи за узгодженням із ОСОБА_9 , повторно, у межах спільного протиправного корисливого умислу, спрямованого на незаконне збагачення шляхом одержання від ОСОБА_22 незаконної винагороди, пред`явили останній вимогу щодо передачі їм 300 тисяч доларів США, що становило згідно встановленого НБУ України офіційного курсу валют 2 мільйони 396 тисяч 130 гривень, тобто особливо великий розмір за позитивні наслідки проведення обшуку в офісі вказаного товариства, а також за непритягнення службових осіб до кримінальної відповідальності, однак не одержали хабар з незалежних від їх волі причин.

6 березня цього ж року ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у складі слідчо-оперативної групи Генеральної прокуратури України здійснили обшук у службових приміщеннях ПП «Фасад-сервіс» за адресою: місто Харків, вулиця Анрі Барбюса, будинок №3-А, при цьому були вилучені жорсткі диски усіх комп`ютерів, усі печатки та штампи, а також значна кількість фінансово-господарських документів та особистих речей працівників підприємства. Після проведення обшуку підсудні повідомили керуючому підприємства ОСОБА_24 , що питання про повернення документів, як і особистих речей працівників, можливо вирішити особисто з ними.

Наступного дня ОСОБА_11 , використовуючи засоби мобільного зв`язку, призначив ОСОБА_24 зустріч на вулиці Красношкільна набережна міста Харкова, на яку приїхав на своєму автомобілі спільно із ОСОБА_10 .

Під час цієї зустрічі ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , узгодивши дії зі своїм керівником підсудним ОСОБА_9 , повторно, у межах спільного протиправного корисливого умислу, спрямованого на незаконне збагачення шляхом одержання незаконної винагороди у зв`язку з виконанням своїх службових обов`язків та зловживаючи при цьому своїм службовим становищем, пред`явили ОСОБА_24 вимогу щодо передачі їм 150 тисяч доларів США, що становило згідно встановленого НБУ України офіційного курсу валют один мільйон 198 тисяч 200 гривень, тобто особливо великий розмір за позитивне вирішення питання щодо повернення документів ПП «Фасад-сервіс» та особистих речей працівників підприємства, але з причин, що не залежали від їх волі, хабар не одержали.

Ухвалюючи виправдувальний вирок стосовно всіх підсудних, суд вказав, що під час судового розгляду їх винуватість у злочинах, не доведена. Обвинувачення не ґрунтується на необхідній сукупності доказів, які б були допустимими і достовірними.

Одночасно суд скасував запобіжні заходи щодо підсудних та дію постанов слідчого про відсторонення їх від посад, а також арешт майна.

В апеляції прокурори ОСОБА_5 та ОСОБА_13 просять скасувати вирок, а справу повернути прокурору Сумської області для додаткового розслідування.

Апелянти посилаються на те, що суд безпідставно відхиляв їх неодноразові клопотання про повернення справи на додаткове розслідування, хоча досудове і судове слідство проведено неповно, а останнє - ще й однобічно. Сторона обвинувачення не мала всіх необхідних умов для того, щоби зібрати додаткові докази, уточнити чи, можливо, збільшити об`єм обвинувачення, а також вирішити питання про притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб. Вирок постановлено за наявності порушення прав підсудних, оскільки формулювання обвинувачення в значній мірі було неконкретним. Крім того, висновки суду не ґрунтуються на доказах, досліджених в судовому засіданні, тим паче, що не всім доказам дана належна оцінка, частина яких залишена без уваги.

Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляцію, ствердження захисників та підсудних про законність судового рішення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Так, згідно ч.2 ст.365 КПК України колегія суддів перевіряє вирок стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 в межах апеляційних вимог та їх обґрунтувань, зазначених апелянтами, які просять скасувати виправдувальний вирок, справу повернути саме для додаткового розслідування, а не на новий судовий розгляд, тобто порушують питання про застосування ч.1 ст.374 КПК України і не вимагають ухвалення апеляційним судом свого вироку, в тому числі зі зміною обвинувачення підсудних.

Визнаючи підсудних невинуватими у пред`явленому обвинуваченні і по суду виправданими, суд правильно застосував положення ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст.62 Конституції України, ст.ст.15, 327 КПК України стосовно того, що кожна людина має право на справедливий розгляд справи, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Обвинувальний вирок постановляється при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена в законному порядку.

Наявні засоби фіксації перебігу судового розгляду справи та зміст мотивувальної частини вироку відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 свідчать, що суд належним чином дослідив докази, на які були посилання в обвинувальному висновку, а також додатково зібрані під час судового слідства. Клопотання учасників судового розгляду, в тому числі прокурорів, розглядалися, а підсудні, потерпілий та свідки допитані, як і документи та інші докази досліджені згідно положень кримінально-процесуального закону.

Апелянти стверджують, що у справі допущена неповнота досудового та судового слідства, а тому її потрібно було повернути на досудове розслідування. Проте відповідно до положень ст.281 КПК України суд мав право прийняти таке рішення лише тоді, коли ця неповнота не могла бути усунута в судовому засіданні.

Суд обґрунтовано, дотримуючись вимог ст.275 КПК України, проводив розгляд справи тільки відносно підсудних і тільки в межах пред`явленого їм обвинувачення. На той же час прокурори, які в суді 1 інстанції посилалися на неповноту слідства і зазначають таке ж саме в апеляції, не наполягали на допиті додаткових свідків, витребуванні та дослідженні в залі суду додаткових документів чи на призначенні судом експертиз, як і не заявляли клопотань стосовно того, щоби на підставі ст.315-1 КПК України суд доручив органу, який проводив розслідування, виконати певні слідчі дії для усунення неповноти слідства, яке, на думку апелянтів, мало місце.

Звертає увагу на себе те, що і після того, як суд першої інстанції вдруге відмовив стороні обвинувачення майбутнім апелянтам в задоволенні клопотання про повернення справи на додаткове розслідування і завершував судове слідство, прокурори не мали клопотань щодо його доповнення, а в судових дебатах не ставили питання про ухвалення обвинувального вироку, також заявляли, як і під час судового слідства, що не вбачають підстав для зміни пред`явленого підсудним обвинувачення і не бажають цього робити (т.14, а.с.33, 34).

Стверджуючи про неповноту досудового та судового слідства і потребу з цих причин додаткового розслідування у справі, апелянти в достатній міри не конкретизують, які ж необхідно обставини з`ясувати та додаткові слідчі дії провести, чому ця неповнота не може бути усунута в судовому засіданні, в тому числі шляхом більш ретельного допиту підсудних та потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень в порядку, передбаченому ст.315-1 КПК України. Відсутність таких обґрунтувань відносяться і до клопотань з цього приводу, наявних у матеріалах справи (т.13 а.с.113, т.14 - а.с.26).

Суд також не мав достатніх підстав, а їх не наводять і апелянти, для застосування ч.2 ст.276, ст.278 КПК України: направлення справи на додаткове розслідування з мотивів наявності даних, які вказують на вчинення підсудними ще й інших злочинів, по яким обвинувачення не було їм пред`явлено; направлення всього провадження в справі для проведення досудового слідства, оскільки злочини вчинили особи, не притягнуті до кримінальної відповідальності. Фактично прокурори порушували і порушують питання про повернення справи на додаткове розслідування, припускаючи можливість встановлення нових обвинувальних доказів.

В силу ст.323 КПК України суд свої висновки про необхідність постановлення виправдувального вироку обґрунтував доказами, які були розглянуті в судовому засіданні, оцінивши відповідно до положень ст.67 КПК України цілу низку фактичних даних, відображених у судовому рішенні. Тому доводи апелянта про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи безпідставні.

Зокрема, судом враховані послідовні пояснення всіх підсудних, які оспорювали обвинувачення, що ці дані узгоджуються між собою та з іншими доказами, визнаними достовірними. Поряд із цим пояснення потерпілого ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 та інших осіб, якими орган досудового слідства обґрунтовував обвинувачення, суд визнав неправдивими, вказав на наявність суперечностей і непослідовності, а ряд свідків, в тому числі ОСОБА_25 та ОСОБА_15 , стверджували, що на досудовому слідстві оговорили підсудних внаслідок тиску, погроз і залякування з боку співробітників слідства та прокуратури.

На спростування обвинувачення підсудних у протиправних діях, які торкалися потерпілого ОСОБА_14 , суд зазначив, окрім інших доказів, пояснення значної кількості свідків, які знаходилися у приміщенні податкової міліції ДПІ міста Суми, дані протоколів відтворення обстановки та обставин події, висновки судово-медичних експертиз про малоймовірність виникнення на тілі потерпілого виявлених тілесних ушкоджень за тих обставин, на які він посилався. Враховані з цього приводу і пояснення експерта ОСОБА_26 . Отримали оцінку протокол за результатами проведення оперативно-технічного заходу у оперативно-розшуковій справі №1363, записи на технічному носії інформації. Суд не залишив без уваги також пояснення свідків ОСОБА_27 і ОСОБА_28 , які не підтверджували частину своїх показів на досудовому слідстві, а інші їх свідчення не надавали підстав вважати доведеним обвинувачення.

Потрібно звернути увагу на те, що прокурори в своїх апеляційних доводах, посилаючись на частину вищезазначених джерел доказів, тільки припускають наявність тут даних щодо побиття потерпілого, а в клопотаннях про додаткове розслідування стверджують, що пояснення потерпілого ОСОБА_14 дійсно непослідовні, як і в частині обвинувачення підсудних за ч.2 ст.365 КК України досудовим слідством навіть не визначено кому завдана шкода і в чому вона полягає (т.13 - а.с.114, т.14 - а.с.30).

Визнаючи недоведеною винуватість підсудних у злочинах, які торкалися подій, пов`язаних з ОСОБА_21 та ОСОБА_20 , суд, окрім вищезазначеного, оцінив докази, наявні в поясненнях свідків та в інших джерелах доказів, і не встановив достовірних, достатніх даних для підтвердження обвинувачення, в тому числі корисливих мотивів дій підсудних. Покази ОСОБА_21 та ОСОБА_20 дійсно непослідовні та суперечливі (т.12, а.с.170-172, 184-185)., а запис на технічному носії інформації, виконаний під час негласної розшукової дії, не дозволяє прийти до висновку про вимагання підсудними хабара, тим паче, що висновки суду про наявність ознак провокації цього злочину ґрунтуються на об`єктивних даних.

Не випадково апелянти в своїх клопотаннях стосовно потреби в додатковому розслідування, які перекликаються із обґрунтуваннями апеляційної скарги, вказували, що органом досудового слідства достовірно не встановлено пошкодження автомобілів «КАМАЗ» та «DAF», зникнення реєстраційних документів з кабіни одного із автомобілів та причетність до цього конкретних осіб, мотиви дій підсудних, також не визначено в чиїх інтересах мало місце зловживання владою, кому завдана істотна шкода і в чому вона полягає (т.13 - а.с.115, т.14 а.с.30).

Обґрунтовано суд не вбачав підстав і для ухвалення обвинувального вироку по епізоду обвинувачення підсудних в тому, що вони отримали від ОСОБА_18 в якості хабара 10 тисяч доларів США. Зокрема, орган досудового слідства обвинувачував підсудних у вчиненні зазначених злочинних дій, посилаючись тільки на два протоколи допиту свідка ОСОБА_18 , до того ж цей допит проводився у іншій кримінальній справі, а один із протоколів свідком не підписаний.

Не була надана суду достатня сукупність достовірних, допустимих доказів і на підтвердження обвинувачення підсудних в закінчених замахах на отримання хабара від ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_22 та ОСОБА_24 .

Так, по епізоду, який торкається події з участю ОСОБА_29 , обвинувачення ґрунтувалося на поясненнях цього свідка і доказах, пов`язаних з використанням звукозаписуючого пристрою диктофона. Записи розмови на технічному носії інформації суд визнав недопустимими доказами і належним чином мотивував свій висновок, що прокурори й не оспорюють. У вимаганні хабарів від ОСОБА_22 , ОСОБА_17 та ОСОБА_24 підсудні обвинувачувалися на підставі непослідовних показів цих осіб та пояснень одного - двох свідків, які не були очевидцями таких вимагань, а тільки через значний проміжок часу їм переказали деякі суперечливі, неоднозначні фрагменти розмов. Між іншим, в апеляційній скарзі не зазначено, в чому ж виражена, на думку апелянтів, неналежна оцінка доказів з боку суду в цій частині обвинувачення.

Необхідно також погодитися із висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на даних судового слідства, про недоведення стороною обвинувачення того, що ті дії, які вона розцінює як отримання хабара та замахи на цей злочин, були обумовлені виконанням чи невиконанням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 таких дій, які підсудні могли або повинні були виконати з використанням наданої їм влади, покладених на них конкретних посадових обов`язків, або таких, які останні хоча і не уповноважені були вчинювати, але до вчинення яких іншими службовими особами могли вжити заходів завдяки своєму службовому становищу.

Більше того, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, вищезазначених клопотань прокурорів та протоколу судового засідання, апелянти не ставили і не ставлять питання про ухвалення обвинувального вироку з визнанням підсудних винуватими у злочинах, у вчиненні яких вони обвинувачувалися, вважають, що відсутні достатні підстави для такого судового рішення, оскільки, окрім іншого, в обвинуваченні не визначені повноваження ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 в межах розслідування кримінальних справ слідчими УМВС України в Сумській області та Генеральною прокуратурою України, характер заподіяної шкоди підсудними, причини, в силу яких останні не отримали хабарі, та інші обставини.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що, обвинувачуючи ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 в одержанні хабара та замаху на одержання хабарів саме за попередньою змовою групою осіб, орган досудового слідства не зазначив, за яких же обставин відбулися ці змови і в якій формі, в чому ж виражена участь у цих злочинах підсудних, зокрема ОСОБА_9 , у тих випадках, коли вони не знаходилися на місці події.

Апелянти вважають, що стосовно обвинувачення підсудних в хабарництві суд повинен був, застосувавши закон про менш тяжкий злочин, визнати останніх винуватими у вчиненні шахрайства, проте обставини такого діяння не були встановлені, крім того, в цьому випадку суттєво змінюється обвинувачення, чим порушується право підсудних на захист, а прокурори, як вже було вказано, не зверталися до суду з постановою про зміну обвинувачення в порядку ст.277 КПК України.

Інші дані та обставини, на які посилаються апелянти, також не спростовують висновок суду про наявність підстав для постановлення виправдувального вироку.

На той же час обвинувачення, яке було пред`явлено ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , дійсно неконкретне за змістом, викладено нечітко, що наполегливо стверджують і прокурори, тобто допущено істотне порушення прав підсудних, але в силу ч.2 ст.367 КПК України апеляційний суд не вправі скасувати виправдувальний вирок лише з мотивів істотного порушення прав підсудного.

Поряд з цим ч.2 ст.374 КПК України передбачено, що апеляційний суд скасовує вирок і повертає справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, якщо при розгляді справи в суді першої інстанції були допущені такі істотні порушення кримінально-процесуального закону, які виключали можливість постановлення вироку, зокрема, порушення, зазначені в пунктах 2, 3, 4, 6-10, 13 частини другої статті 370 цього Кодексу. Апелянти не наводять і у справі не вбачається жодних таких порушень закону, за виключенням порушень права підсудних на захист, які в конкретному випадку з врахуванням вимог ч.2 ст.367 КПК України не надають колегії суддів право скасувати виправдувальний вирок,

Отже, судове рішення стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відповідає положенням ст.ст.323, 327 КПК України, є законним та обґрунтованим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.362, 365, п.1 ч.1 ст.366, ст.ст.377, 379 КПК України (1960 року), п.15 розділу ХI Перехідних положень КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а:
Апеляцію прокурорів ОСОБА_5 та ОСОБА_13 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду міста Харкова від 17 січня 2015 року стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 без змін.

Судді:

_______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_30 ОСОБА_3