Справа № 206/3516/15-к
Провадження № 1-в/206/343/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"09" липня 2015 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючий-суддя ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
особи щодо якої розглядається письмова заява ОСОБА_4
захисника-адвоката ОСОБА_5
представника заявника, лікаря-психіатра ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровськ, письмову заяву Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради відносно:
ОСОБА_7 , 1982 р.н., що народився у м.Дніпропетровську, громадянина України, середньої освіти, не одруженого, не працюючого, не інваліда, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого 16.08.2013 р. Самарським р/с м. Дніпропетровська за ст. 121, ч. 1 Кримінального Кодексу України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 Кримінального Кодексу України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки; який перебуває на примусовому лікуванні у відділенні з загальним типом нагляду згідно з постановою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 21 січня 2015 року.

про відміну йому примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування,
В С Т А Н О В И В:
06.07.2015 року заявник звернувся до суду з письмовою заявою про відміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 , який знаходиться на примусовому лікуванні на підставі постанови Самарського р/с м. Дніпропетровська від 21 січня 2015 р.
У судовому засіданні представник заявника підтримав письмову заяву.
ОСОБА_8 , у судовому засіданні поклався на розсуд суду щодо задоволення письмової заяви.
Захисник-адвокат, не заперечував проти задоволення письмової заяви.
Прокурор заперечував проти задоволення письмової заяви
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, вважає, що письмова заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.
В письмовій заяві та акті №126 від 03 липня 2015 року психіатричного освідчування хворого вказано, що контакт з ОСОБА_8 , носить крайньо формальний характер. Під час бесіди тримається напружено, починає суєтитись, становиться підозрілим, тревожним. Небажає говорити, що більше 4 років чує голоси, вважає що його хтось переслідує. Під час бесіди зазначає що останній час чує із вне позаду "голоси", на даний час жіночі, які нерозбірливо кажуть, переговорюються між собою, звучать як "радіо", іноді деякі голоси бувають "за" нього деякі "проти" нього. Зазначає що під час останнього року відчуває в голові чужі мислі, відчуває, що "він не один, він то один то інший". Каже що бачить як із тіла однієї людини виходить інша людина та входить в інше людське тіло "чує" як дзвонять дзвіночки, "відчуває", що його чимось колять по ногам та шию, торкаються волосся.

Керуючись ст.ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. 94, 95 Кримінального кодексу України, ст.ст. 273, 422 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні письмової заяви Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради відносно ОСОБА_7 , про відміну примусових заходів медичного характеру - відмовити.

Продовжити ОСОБА_9 , заходи медичного характеру у вигляді перебування в умовах психіатричного відділення з загальним наглядом.

Ухвала може бути оскаржена в судову палату з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 7 (семи) днів.

Суддя ОСОБА_1