Справа № 11 - 214/07 Головуючий у 1 інстанції - Агеєва Є.О.
ч.2 КК України Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2007 р.

Колегія суддів
судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого - судді Хомицького
A.M.

суддів Пазюка
О.С. , Оксентюка В.Н.

з участю
прокурора Плечій О.М.

засудженої
ОСОБА_1.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Луцьку кримінальну справу за апеляцією
засудженої ОСОБА_1 на вирок Ковельського міськрайонного суду від 7 лютого 2007 року, яким ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка і жителька АДРЕСА_1,
українка,
громадянка України, освіта
середня, не одружена, не працююча,
на підставі ст. 89 КК України не
судима,

· засуджена
за ст.
190 ч.2 КК
України на один рік позбавлення волі;

· за ст. 185 ч.2 КК України
на три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
шляхом часткового складання призначених покарань остаточно до відбування
ОСОБА_1. визначено 3 (три)
роки та 6 місяців
позбавлення волі.

Міру запобіжного
заходу до вступу вироку в законну силу залишено попередню - тримання під
вартою.

Строк відбування
покарання визначено з часу затримання -
з 5 грудня 2006 року.

Вказаним вироком
вирішена доля цивільних позовів та речових доказів.

Розглядаючи
справу в апеляційному порядку колегія суддів,
-

ВСТАНОВИЛА:

Даним вироком
ОСОБА_1 визнано винною і засуджено за те,
що вона, в третій декаді квітня
2006 року з метою заволодіння чужим майном,
шляхом обману та зловживання довірою неповнолітньої ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, переконавши неповнолітню
потерпілу в тому, що їй терміново
потрібні кошти на лікування та не маючи наміру повертати цих коштів заволоділа
майном громадянина ОСОБА_3, , на
загальну суму 656 гривнів.

Вона ж, в квітні 2006 року повторно,
аналогічним способом заволоділа майном громадянина ОСОБА_3. на загальну
суму 1120 гривнів.

8 червня 2006
року ОСОБА_1. повторно, таємно з
відділення подарунків центрального універмагу м. Ковель викрала майно
потерпілої ОСОБА_4 на суму 1182
гривні.

12 червня 2006
року вона ж, перебуваючи на
привокзальному ринку м. Ковель з торгового контейнера №81 таємно викрала
майно потерпілої ОСОБА_5на загальну суму 3340
гривень.

Засуджена
ОСОБА_1 у поданій на вирок апеляції, не
оспорюючи правильності кваліфікації її дій за епізодами крадіжок майна у
потерпілих ОСОБА_4. та ОСОБА_5посилається на те, що у потерпілої ОСОБА_5викрала 750 грн. та 50 дол. США, а не 3340
грн. за таких обставин вважає, що
суд повинен був задовільнити цивільний позов потерпілої ОСОБА_5на суму 1010 грн. В
задоволенні позовів про відшкодування моральної шкоди потерпілим ОСОБА_4., ОСОБА_5та ОСОБА_3. слід було відмовити.
Вважає, що її дії по епізодах
заволодіння майном у неповнолітньої потерпілої ОСОБА_2 слід було кваліфікувати
за ст.
185 ч.2 КК України. При обранні міри покарання суд не врахував її стану
здоров'я.

Прохає вирок
змінити. Виключити з обвинувачення та вироку
ст. 190 ч.2 КК України. Звільнити
її від відбування покарання на підставі
ст. 75 КК України. Зменшити стягнення матеріальної шкоди потерпілій
ОСОБА_5до 1010 гривнів.
В стягненні моральної шкоди потерпілим ОСОБА_3,
ОСОБА_4. та ОСОБА_5відмовити.

Заслухавши
доповідача, який доповів суть вироку та
доводи апеляції, пояснення
засудженої, яка апеляцію
підтримала, міркування прокурора про
залишення апеляції без задоволення,
вивчивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляція задоволенню не підлягає.

Суд першої
інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і цим обставинам дав
вірну юридичну оцінку.

Правильність
кваліфікації дій по епізодах крадіжок майна у потерпілих ОСОБА_4. та
ОСОБА_5засудженою не спорюється. її вина стверджується визнавальними показами
засудженої, які вона давала як в ході
досудового слідства так і в судовому засіданні,
показаннями потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5., протоколом відтворення обстановки та обставин
подій з ОСОБА_1, протоколом вилучення
мобільного телефону «Нокіа-1100», який
належав потерпілій ОСОБА_5і був викрадений ОСОБА_1 12 червня 2006 року разом з
іншими речами потерпілої.

Доводи апелянта
в тій частині, що в сумочці потерпілої
ОСОБА_5знаходилось лише 750
грн. та 50 дол. США
є безпідставними. В ході досудового слідства та в судовому засіданні потерпіла
ОСОБА_5постійно стверджувала, що в
сумочці, яка була викрадена
ОСОБА_1., знаходилось 2000 грн. та 150 дол. США (а.с.
33, 44, 70-71, 180). Показання ОСОБА_1. щодо кількості
викрадених грошей є суперечливі (а.с. 52,
115-116). В
судовому засіданні ОСОБА_1. цивільні позови визнала повністю (а.с 177) та не заперечила
проти них.

Доводи ОСОБА_1.
в тій частині, що вона не вчинила
шахрайських дій щодо неповнолітньої ОСОБА_2. не відповідають фактичним
обставинам справи. Як вбачається із матеріалів справи неповнолітня потерпіла
ОСОБА_2 внаслідок її обману сама передавала золоті речі ОСОБА_1. Остання зразу
ж вказані речі реалізовувала на ринку, а
гроші витрачала на власні потреби. Тому дії ОСОБА_1. по цих епізодах вірно
кваліфіковані за ст. 190 ч.2 КК України і такої кваліфікації
підсудна ОСОБА_1. та її захисник в судовому засіданні не заперечували.

Оскільки
злочином потерпілим ОСОБА_3, ОСОБА_4. та
ОСОБА_5була завдана моральна шкода, то
відповідно до ст. 1167 ЦК України суд правомірно стягнув
вказану шкоду з винної особи.

При обранні міри
покарання суд врахував суспільну небезпечність,
тяжкість вчинених злочинів та особу підсудного, яка неодноразово вчиняла умисні злочини проти
приватної власності, добровільно не
відшкодовувала завданої потерпілим шкоди і прийшов до правильного
висновку, що виправлення та
перевиховання засудженої можливе лише в місцях позбавлення волі.

Обране покарання
відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України, є необхідне і достатнє для виправлення та
перевиховання засудженої і попередження нових злочинів.

Підстав для
зміни вироку і звільнення ОСОБА_1. від відбування покарання з
випробуванням, а також підстав для
зменшення стягнення матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_5та відмови у стягненні
потерпілим ОСОБА_5., ОСОБА_4. та ОСОБА_3
моральної шкоди колегія суддів судової палати не знаходить.

Керуючись ст. 365,
366 КПК
України, колегія суддів судової
палати, -

УХВАЛИЛА:

Вирок
Ковельського міськрайонного суду від 7 лютого 2007 року щодо ОСОБА_1 залишити
без зміни, а апеляцію засудженої
ОСОБА_1. - без задоволення.