Справа № 1-56/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2011 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі :

головуючого судді - Шевчука М.П.

при секретарі - Заковоротній Т.І.

з участю прокурора - Таран Л.В.

адвоката - ОСОБА_1

потерпілого - ОСОБА_2

законного представника неповнолітньої підсудної - ОСОБА_3

представника ССД Броварської райдержадміністрації Київської області ОСОБА_4

представника ВКСМД Броварського МВ (по обслуговуванню м. Бровари та Броварського району) ГУ МВС України в Київській області - ОСОБА_5 розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2,

українця громадянина України, не одруженого, з пов.середньою

освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого

в АДРЕСА_1,

раніше судимого :-

07.08.2000 року Христинівським районним судом Черкаської області за

ст.106 ч .1 КК України / в ред..1960 року/ до 2-х років позбавлення волі, із

застосуванням ст..46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 1 рік.

- 01.06.2001 року Уманським міським судом Черкаської області за ст.142 ч.3

КК України /в ред.1960 року/ до 6-ти років 6 місяців позбавлення волі .

- 16.05.2008 року Соломянським районним судом м.Києва за ст.186 ч.2 .,

69-1 КК України /в ред..2001 року/, до двох років позбавлення волі.

у скоєні злочинів, передбачених ст.ст. 186 ч.2., 304 ч.1 КК України (редакція 2001р.).,

ОСОБА_7, 23 березня 1987 року

народження , уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3

Чернігівської області, українця громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше судимого:-

-20.03.2007 року Прилуцьким міським судом Чернігівської

області за ст.121 ч.1, 69 КК України /ред..2001 року/до 3-х років

позбавлення волі.

- 25 березня 2010 року Прилуцьким міськрайонним судом

Чернігівської області за ст.185 ч.1 КК України /ред..2001 року/

до 4-х місяців арешту.

у скоєні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України (редакція 2001р.).,

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6,

уродженки ІНФОРМАЦІЯ_7, українки, громадянки України, не заміжньої, має не повну середню освіту, не працюючої, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_8, раніше судимої:-

- 30.03.2009 року Соломянським районним судом м.Києва за ст.186

ч.2 КК України /в ред..2001 року/ до 4-х років позбавлення волі, на

підставі ст.75 КК України, звільнена від відбування покарання з

випробуванням, з іспитовим терміном на 2 роки.

у скоєні злочину, передбаченого ст. 198 КК України (редакція 2001р.)

В С Т А Н О В И В:

Підсудні, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, повторно, вчинили відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, крім цього ОСОБА_6 вчинив втягнення неповнолітньої у злочинну діяльність, а підсудна ОСОБА_8 вчинила заздалегідь не обіцяний збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом, за таких обставин.

Так, 04 липня 2010 року біля 09 години, підсудний ОСОБА_7 перебував в м. Києві на вул. Вокзальна № 1 поблизу річки Либідь, в районі залізничного вокзалу «Київ». В подальшому підсудній побачив там, раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_9 та вирішив відкрито заволодіти його особистим майном. Для реалізації свого наміру, підсудний ОСОБА_7 підійшовши до потерпілого та незаконно, відкрито, повторно заволодів особистим майном потерпілого:- грошовими коштами в сумі 44 гривні, які вийняв з передніх кишень штанів потерпілого, мобільним телефоном «Самсунг Х 140» вартістю 40 гривні в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного звязку «Білайн», вартістю 25 гривні. Крім цього, підсудний з рюкзака, який належав потерпілому, відкрито викрав зарядний пристрій до мобільного телефону «Нокіа Е 65» вартістю 25 гривні, зарядний пристрій до мобільного телефону «Сіменс» вартістю 25 гривні, зарядний пристрій до мобільного телефону «Самсунг Х140» вартістю 25 гривні, що належали потерпілому, а всього незаконно заволодів майном потерпілого на загальну суму 184 гривні, вчинивши це повторно. Після цього, підсудний скрився з місця вчинення злочину та на власний розсуд розпорядився викраденим. Своїми незаконними злочинними діями, підсудний ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 184 гривні.

Крім цього, 11 вересня 2010 року біля 23 годин 45 хвилин, підсудні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного спяніння, та невстановлена досудовим слідством особа, знаходились в 6-му вагоні електропоїзду № 6926 сполученням «Київ-Ніжин». В подальшому підсудні, на перегоні ст.Бровари-з.п.Квітневий за попереднім зговором між собою направлений на незаконне, відкрите заволодіння чужим майном та розуміючи характер своїх дій, вийшли до першого тамбуру вагону № 6 з голови електропоїзда, де в цей час знаходився потерпілий ОСОБА_2. Підсудний ОСОБА_10 реалізуючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, висмикнув з рук потерпілого чорну шкіряну куртку вартістю 1800 гривні та передав її підсудному ОСОБА_6 незаконно, відкрито заволодівши нею, вчинивши це повторно. Після цього підсудні ОСОБА_6, ОСОБА_7 та невстановлена досудовим слідством особа, притиснули потерпілого ОСОБА_2 до вхідних дверей електропоїзда та намагались відібрати у нього ранець з його особистими речами, однак потерпілий вчинив їм опір, захищаючи своє майно. Після цього, підсудний ОСОБА_6 з метою подавлення волі потерпілого до опору та реалізуючи намір на незаконне, відкрите заволодіння чужим майном, застосував фізичне насилля до потерпілого ОСОБА_2М, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого. Так підсудний ОСОБА_6 наніс потерпілому, який стояв біля дверей, один удар ногою в область голови та один удар правою рукою в область лівої скроні, завдавши потерпілому фізичного болю. Після цього невстановлена досудовим слідством особа, відкрито заволоділа особистими речами потерпілого:- спортивним ранцем вартістю 100 гривні, в якому знаходились робоча форма вартістю 180 гривні., футболкою вартістю 60 гривні., три кухонні ножі вартістю по 2 гривні за один, на суму 6 гривні. Продовжуючи свої злочинні дії, підсудний ОСОБА_6 незаконно, відкрито заволодів грошима в сумі 1470 гривні, витягши їх з лівої кишені штанів потерпілого, вчинивши це повторно, а не встановлена досудовим слідством особа, відкрито заволоділа особистим майном потерпілого ОСОБА_2 мобільним телефоном «LG- КР500» вартістю 1300 гривні, в якому знаходилася картка памяті на 8 гігабайт, вартістю 200 гривні та сім картка оператора мобільного звязку «Київстар» вартістю 25 гривні, на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 32 гривні. З викраденим підсудні скрились з місця вчинення злочину, зійшовши з електропоїзда на зупинці та розпорядились викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 5173 гривні.

Крім цього, підсудний ОСОБА_6 12 вересня 2010 року близько 09 години, перебував АДРЕСА_2, де проживала підсудна ОСОБА_8 В подальшому, підсудний усвідомлюючи та знаючи, що підсудна ОСОБА_8 є неповнолітньою, повідомив при цьому підсудній, що у нього є мобільний телефон марки «LG- КР500», який він разом з ОСОБА_10 відкрито викрали 11.09.2010 року в електропоїзді №6926 сполученням «Київ-Ніжин» у потерпілого та запропонував неповнолітній підсудній ОСОБА_8 збути вказаний телефон до ломбарду в м.Бровари та отримати за нього кошти, на що підсудна ОСОБА_8 погодилась, втягнувши її таким чином у злочинну діяльність.

В подальшому, в цей же день 12.09.2010 року біля 10 години 30 хвилин, підсудна ОСОБА_8 разом з підсудними ОСОБА_6, ОСОБА_7 та знайомою ОСОБА_11, прибули до ломбарду «Скарбниця», що знаходиться в м. Бровари вул.Гагаріна буд.№ 11 Київської області. В подальшому підсудний ОСОБА_6 втягнувши неповнолітню підсудну ОСОБА_8 у злочинну діяльність, передав раніше відкрито викрадений мобільний телефон «LG- КР500», imei 5468-8, що належав потерпілому ОСОБА_2 підсудній. Після цього підсудна ОСОБА_8 вчинивши заздалегідь не обіцяний збут майна, усвідомлюючи, що наданий її мобільний телефон «LG- КР500», викрадений, тобто завідомо одержаний злочинним шляхом, взяла його з рук підсудного ОСОБА_6 та разом з знайомою ОСОБА_11 у якої був паспорт та яка не знала про злочинні наміри підсудних, зайшли до приміщення ломбарду «Скарбниця», та здали на реалізацію мобільний телефон «LG- КР500», imei 5468-8 на паспорт ОСОБА_11. Отримавши за реалізований мобільний телефон 325 гривні, підсудна ОСОБА_8 передала вказані виручені кошти, при виході з ломбарду підсудному ОСОБА_6

Органом досудового слідства, підсудному ОСОБА_6 предявлено обвинувачення, в вчиненні злочинів передбачених ст.ст. 186 ч.2., 304 ч.1 КК України., підсудному ОСОБА_7 предявлено обвинувачення, в вчиненні злочину передбаченого ст.186 ч.2 КК України., підсудній ОСОБА_8 предявлено обвинувачення, в вчиненні злочину передбаченого ст. 198 КК України.

Допитані в судовому засіданні :

Підсудний ОСОБА_6 вину в скоєному визнав повністю, щиро розкаявся, факт та обставини злочину підтвердив, та пояснив що дійсно 11.09. 2010 року біля 23 годин 45 хвилин, він та ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного спяніння, та один їх наглядно знайомий, якого він не знає, знаходились в 6-му вагоні електропоїзду № 6926 сполученням «Київ-Ніжин». В подальшому вони, на перегоні ст.Бровари-з.п.Квітневий договорились між собою щоб заволодіти чужим майном та вийшли до тамбуру вагону, де в цей час знаходився, як він вже знає потерпілий ОСОБА_2 Підійшовши до того, ОСОБА_10 висмикнув з рук потерпілого чорну шкіряну куртку та передав її йому до рук. Після цього вони, притиснули потерпілого ОСОБА_2 до дверей та намагались відібрати у нього ранець, однак потерпілий вчинив їм опір. Після цього він, застосував фізичне насилля до потерпілого та наніс, один удар ногою в область голови та один удар правою рукою в область лівої скроні, коли той стояв біля дверей. Після цього він заволодів грошима потерпілого в сумі 1470 гривні, витягши їх з лівої кишені штанів потерпілого, а незнайомий їх товариш заволодів мобільним телефоном «LG- КР500», який належав потерпілому. З викраденим скрились з місця вчинення злочину, зійшовши з електропоїзда на зупинці та розпорядились викраденим на власний розсуд, в подальшому працівники міліції вилучили викрадене, яке вони виявили на квартирі у ОСОБА_8.

Крім цього, 12.09. 2010 року близько 09 години, він перебував АДРЕСА_2, де проживала ОСОБА_8 і у якої вони тимчасово проживали. Він знаючи, що ОСОБА_8 є неповнолітньою, повідомив її, що у нього є мобільний телефон марки «LG- КР500», який він разом з ОСОБА_10 відкрито викрали 11.09.2010 року в електропоїзді №6926 сполученням «Київ-Ніжин» у потерпілого та запропонував неповнолітній ОСОБА_8 збути вказаний телефон до ломбарду в м.Бровари та отримати за нього кошти, на що ОСОБА_8 погодилась, втягнувши її таким чином у злочинну діяльність. Просить суд сурово його не наказувати, більше подібного він не допустить, щиро кається в тому, що зробив та врахувати, що потерпілому все повернуто, той в судовому засіданні пояснив, що немає ніяких претензій та надати шанс на виправлення .

Підсудний ОСОБА_7 вину в скоєному визнав повністю, щиро розкаявся, факт та обставини злочину підтвердив, та пояснив, що дійсно 04.07. 2010 року біля 09 години, він перебував в м. Києві на вул. Вокзальна № 1 під мостом, в районі залізничного вокзалу.Там він побачив, раніше незнайомого йому молодого та вирішив заволодіти його особистим майном. Так підійшовши до потерпілого він заволодів його майном грошима 44 гривні, які вийняв з кишені штанів, мобільним телефоном «Самсунг Х 140» з рюкзака, забрав три зарядних пристрої, якими розпорядився на власний розсуд. Крім цього, 11.09. 2010 року біля 23 годин 45 хвилин, він та ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного спяніння, та один їх наглядно знайомий, знаходились в 6-му вагоні електропоїзду № 6926 сполученням «Київ-Ніжин». В подальшому вони, на перегоні ст. Бровари-з.п. Квітневий домовились між собою, щоб заволодіти чужим майном та вийшли до тамбуру вагону, де в цей час знаходився, як він вже знає потерпілий ОСОБА_2 Підійшовши до того, він висмикнув з рук потерпілого чорну шкіряну куртку та передав її ОСОБА_6. Після цього вони, притиснули потерпілого до вхідних дверей електрички та намагались відібрати у нього ранець, однак потерпілий вчинив їм опір. Після цього ОСОБА_6, наніс потерпілому, один удар ногою в голову та один удар рукою в скроню. Після цього ОСОБА_6 щось, витягував з кишень штанів потерпілого, а незнайомий їх товариш заволодів мобільним телефоном потерпілого. З викраденим вони скрились з місця вчинення злочину, зійшовши з електропоїзда на зупинці та розпорядились викраденим на власний розсуд, в подальшому працівники міліції вилучили викрадене, яке вони виявили на квартирі у ОСОБА_8, там вони його залишили. На слідуючий день, 12.09. 2010 року близько 09 години, він перебував АДРЕСА_2, де проживала ОСОБА_8 і у якої вони тимчасово проживали. Після поїхали до ломбарду в м.Бровари там ОСОБА_8 здала викрадений мобільний телефон, а отримані за нього кошти, витратили на власні потреби. Просить не приміняти до нього суворе покарання, врахувати, що він визнав вину та щиро кається в вчиненому, потерпілим відшкодовано шкоду, надати шанс виправитись, більше подібного не допустить.

Підсудна ОСОБА_8 вину в скоєному визнала повністю, щиро розкаявся, факт та обставини злочину підтвердила та пояснила, що вона дійсно 12.09.2010 року біля 10 години 30 хвилин, разом з ОСОБА_6, ОСОБА_7 та знайомою ОСОБА_11, прибули з с. Шевченкове до ломбарду «Скарбниця», що знаходиться в м. Бровари вул.Гагаріна буд.№ 11 Київської області. В подальшому ОСОБА_6, передав її раніше відкрито викрадений мобільний телефон «LG- КР500», imei 5468-8, що належав потерпілому ОСОБА_2 по що він її перед цим розповів. Після цього, вона вчинила збут викраденого мобільного телефону, усвідомлюючи, що наданий її мобільний телефон викрадений, тобто одержаний злочинним шляхом, взяла його з рук ОСОБА_6 та разом з знайомою ОСОБА_11 у якої був паспорт та яка не знала походження телефону та про їх наміри, зайшли до приміщення ломбарду «Скарбниця», та здали на реалізацію мобільний телефон «LG- КР500», imei 5468-8 на паспорт ОСОБА_11. Отримавши за реалізований мобільний телефон кошти в сумі 325 гривні, вона передала вказані виручені кошти, при виході з ломбарду підсудному ОСОБА_6 Просить суд не позбавляти її волі, врахувати, що вона позитивно характеризується, визнала свою вину та щиро кається в вчиненому, надати шанс виправитись, більше не допустить подібного.

Крім показів підсудних, їх винність доведена та стверджується:

- показами в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_2, який пояснив, що дійсно 11.09.2010 року біля 23 години 40 хвилин він знаходився в 6-му вагоні електропоїзду № 6926 сполученням «Київ-Ніжин», повертався з роботи з м.Києва. Там до нього підійшли троє йому незнайомих та з приміненням фізичного насилля забрали мобільний телефон «LG- КР500», гроші в сумі 1470 гривні та його особисті речі шкіряна куртка, спортивний ранець,професійна уніформа повара,футболка, зарядний пристрій до мобільного телефону, кухонні ножі 3 шт. Один з нападників ударив його двічі, на одній з зупинок вони вийшли, він повідомив зразу ж працівників міліції. На даний час викрадене йому майже все повернути, він ніяких претензій матеріального та морального характеру до підсудних немає, позов заявляти не буде. Що стосується міри покарання то покладається на думку суду.

- матеріалами протоколу, дослідженими в судовому засіданні, даних на досудовому слідстві показів потерпілого ОСОБА_9, які були зачитані в судовому засіданні та оцінені в сукупності з іншими матеріалами кримінальної справи, який показав, що 04.07. 2010 року біля 09 години, він перебував в м. Києві на вул. Вокзальна № 1 під мостом, в районі залізничного вокзалу, хотів поїсти. Там він побачив, раніше незнайомих йому молодих хлопців, який підійшли до нього. Один з них забрав гроші у нього гроші в сумі 44 гривні, які вийняв з кишені штанів, а також забрав мобільний телефон «Самсунг Х 140», з рюкзака забрав три зарядних пристрої. Він йому не погрожував не бив, а просто все це забрав і пішов, інші до нього не підходили. Просить визнати його цивільним позивачем на суму 119 гривні.

( т.3 а.с. 30-32 )

- матеріалами протоколу допиту як свідка ОСОБА_12 даних ним на досудовому слідстві, які були зачитані в судовому засіданні та оцінені в сукупності з іншими матеріалами кримінальної справи, який пояснив, що 04.07.2010 року біля 10 години, він перебував на ринку «Бон Апетит», в м.Києві на вул.Вокзальна де працює продавцем. До нього підійшов раніше йому незнайомий та за 50 гривні продав йому мобільний телефон «Самсунг». В цей же день, прийшли працівники міліції пояснили, що той телефон був викрадений та забрали його.

( т.3 а.с. 41-43 )

- матеріалами протоколу допиту як свідка ОСОБА_13 даних ним на досудовому слідстві, які були зачитані в судовому засіданні та оцінені в сукупності з іншими матеріалами кримінальної справи, який пояснив, що 04.07.2010 року біля 09 години, він перебував в районі ринку «Бон Апетит», в м.Києві на вул.Вокзальна . Там він познайомився з раніше йому незнайомим хлопцем на імя ОСОБА_7, коли пройшли до річки Либідь то там побачили хлопця, який їв. Олег підійшов до нього та забрав мобільний телефон та гроші, він не бажаючи вчиняти злочин відійшов, трохи пізніше ОСОБА_7 йому повідомив, що продав мобільний телефон за 50 гривні.

( т.3 а.с. 48-51 )

- матеріалами протоколу допиту як свідка ОСОБА_14 даних ним на досудовому слідстві, які були зачитані в судовому засіданні та оцінені в сукупності з іншими матеріалами кримінальної справи, який пояснив, що він працює оперуповноваженим СКР ТВМ-1 Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві . Так, 04.07.2010 року біля 10 години 20 хвилин, він перебував на роботі в м.Києві на вул.Вокзальна де було викрито ОСОБА_7 який відкрито заволодів грошима та мобільним телефоном ОСОБА_9, який признався, що за 50 гривні продав викрадений мобільний телефон «Самсунг» незнайомому, який трохи пізніше був вилучений.

( т.3 а.с.55-57 )

- матеріалами протоком очної ставки від 04.07.2010 року, між потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_7 під час якої потерпілий розповів про обставини вчинення стосовно нього злочину, обвинувачений визнав ті обставини.

( т.3 а.с.36-38 )

- матеріалами протоколу виявлення,огляду та вилучення від 04.07.2010 року було виявлено та вилучено мобільний телефон «Самсунг» у ОСОБА_12, якого йому продав незнайомий чоловік.

(т.3 а.с.22 )

- матеріалами протоколу огляду предметів від 17.11.2010 року, відповідно до якого було оглянуто мобільний телефон «Самсунг Х140» та здано в камеру речових доказів.

(т.3 а.с. 23-28)

- показами в судовому засіданні свідка ОСОБА_15, який пояснив, що 12.09.2010 року біля 20 години біло встановлено осіб, які 11.09.2010 року в електропоїзді «Київ-Ніжин», відкрито заволоділи особистими речами ОСОБА_2. Оперативними заходами було встановлено, що такі дії вчинили ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які перебували в стані алкогольного спяніння, йому відомо, що у них вилучили речові докази та вони призналися у вчиненому.

- показами в судовому засіданні свідка ОСОБА_16, який пояснив, що дійсно 12.09.2010 року біло встановлено осіб, які 11.09.2010 року в електропоїзді сполученням «Київ-Ніжин», вчинили злочин та відкрито заволоділи особистими речами потерпілого ОСОБА_2. Оперативними заходами в яких він приймав участь, було встановлено, що такі дії вчинили ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які перебували в стані алкогольного спяніння. При проведені йому їх опитування, йому відомо, що вони призналися у вчиненому та було вилучено речові доказі, недозволених методів до них не приміняли.

- показами в судовому засіданні свідка ОСОБА_17, який пояснив, що 13.09.2010 року біля 23 години, він в с. Шевченкове Броварського району Київської області, по вул.Вокзальна буд.№ 10-а кв.6 він з дозволу власниці ОСОБА_3 проводив огляд квартири, де виявив речові докази, так як з пояснень ОСОБА_7 та ОСОБА_6, вони 11.09.2010 року в електропоїзді «Київ-Ніжин», відкрито заволоділи особистими речами ОСОБА_2, вказані речі було вилучені. Оперативними заходами було встановлено, що такі дії вчинили ОСОБА_7 та ОСОБА_6

- показами в судовому засіданні свідка ОСОБА_18, яка пояснила, що 11.09.2010 року в вечірній час, її стало відомо, що в електропоїзді «Київ-Ніжин» її стало відомо,що на її сина напали невідомі, побили та забрали його особисті речі, гроші, шкіряну куртку, мобільний телефон, робочу форму та ножі. Вона бачила на лиці сина травми, в лікарню вони не звертались, так як травми були незначні, а написали заяву в міліцію.

- показами в судовому засіданні свідка ОСОБА_19, який пояснив, що дійсно 12.09.2010 року біля 11 години до нього на роботу в ломбард «Скарбниця», де він працює, підійшли дві дівчини. На паспорт ОСОБА_11 вони здали мобільний телефон «LG- КР500», за який він їм виплатив 325 гривні. Гроші забрала молода дівчина а паспорт забрала ОСОБА_11 власник паспорту. Пізніше взнав, що вказаний паспорт був викрадений.

- показами в судовому засіданні свідка ОСОБА_20, який пояснив, що дійсно в середині вересня 2010 року в ломбард «Скарбниця», м.Бровари придбав мобільний телефон «LG- КР500», за який заплатив 525 гривні. Пізніше взнав, що мобільний телефон був крадений, його у нього вилучили працівники міліції.

- матеріалами протоколу допиту, як свідка ОСОБА_11, від 12.10.2010 року, даними нею на досудовому слідстві, зачитаних в судовому засіданні та оцінених в сукупності з іншими матеріалами кримінальної справи. Яка пояснив, що вона тимчасово проживала в ІНФОРМАЦІЯ_9 буд.№ 10-а кв.6 з дозволу власниці ОСОБА_3 Так 12.09.2010 року, вона проснулась від якогось шуму в квартирі, вона побачила двох незнайомих та пяних хлопців та дівчат. Вранці дочка власниці ОСОБА_8 попросила поїхати в м.Бровари та на її паспорт здати мобільний телефон, вона її повідомила, що телефон належить хлопцям ОСОБА_6 та ОСОБА_7, та що вона погодилась. Всі поїхали в м.Бровари та в ломбард здали телефон на її паспорт за 325 гривні, ОСОБА_8 забрала гроші та віддала на вулиці ОСОБА_7, який дав ОСОБА_8 100 гривні, ОСОБА_6 100 гривні остальні залишив собі.

(т.1 а.с.139-141)

- матеріалами протоколу огляду місця події від 12.09.2010 року та фото таблицею до нього, згідно яких було оглянуто вагон електропоїзда № 6926 «Київ-Ніжин».

( т.1 а.с. 39- 40 )

- матеріалами протоколу огляду місця події від 13.09.2010 року, згідно якого було оглянуто квартиру в с. Шевченкове Броварського району Київської області, по вул.Вокзальна буд.№ 10-а кв.6 з дозволу власниці ОСОБА_3

( т.1 а.с. 39- 40 )

- матеріалами протоколу обшуку від 27.09.2010 року, під час якого у приміщенні ломбарду «Скарбниця » в м.Бровари на вул.Гагаріна, відповідно до якого вилучено договір позики (специфікацію).

( т.1 а.с.52-53)

- матеріалами протоколу огляду речових доказів від 30.09.2010 року та постанови, про приєднання речових доказів. ( т.1 а.с. 56 )

- матеріалами протоколу відтворення обстановки та обставин подій за участю ОСОБА_6 від 21.09.2010 року, згідно якого він розповів та показав яким чином та при яких обставинах він вчинив злочин та заволодів майном потерпілого ОСОБА_2 в електропоїзді «Київ-Ніжин», 11.09.2010 року.

( т.1 а.с. 202-203 )

- матеріалами протоколів огляду речових доказів та приєднання їх як речових доказів, відповідно до яких вилучені.речові докази були оглянуті та приєднані до справи.

( т.1 а.с. 83.,57.,70., 104 )

- матеріалами протоколів предявлення осіб для впізнання від 20.09.2010 року та 28.09.2010 року, відповідно до яких було опізнано підсудних, як осіб причетних до вчинення злочинів..

( т.1 а.с. 77.,78., т.2 а.с. 87)

Таким чином, суд приходить висновку, що підсудні ОСОБА_6 та ОСОБА_7, незаконно, вчинили відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчинивши це повторно, за попередньою змовою групою осіб, спричинивши потерпілому ОСОБА_2 матеріальну шкоду на загальну суму 5173 гривні, крім цього підсудний ОСОБА_6 вчинив втягнення неповнолітньої ОСОБА_8 у злочинну діяльність, а підсудна ОСОБА_8 вчинила заздалегідь не обіцяний збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом, винність їх доведена і вони повинні нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Дії підсудного ОСОБА_6 суд кваліфікує за ст. 186 ч.2 КК України /ред.2001 року/, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

· за ст.304 ч.1 КК України /ред.2001 року/, як втягнення неповнолітньої у злочинну діяльність.

Дії підсудного ОСОБА_7 суд кваліфікує за ст.186 ч.2 КК України /ред.2001 року/, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Дії підсудної ОСОБА_8 суд кваліфікує за ст. 198 КК України /ред.2001 року/, як заздалегідь не обіцяний збут майна,завідомо одержаного злочинним шляхом.

Призначаючи підсудним ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, обставини, що помякшують і обтяжують покарання, дані про їх особи.

Обставини, що помякшують покарання стосовно підсудного ОСОБА_6 суд визнає такі, як визнання вини та щире каяття в вчиненому, відшкодування шкоди спричиненої злочином.

Обставина, що обтяжує покарання стосовно підсудного ОСОБА_6 судом визнається, як вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного спяніння.

Обставини, що помякшують покарання стосовно підсудного ОСОБА_7 суд визнає такі, як визнання вини та щире каяття в вчиненому, відшкодування матеріальної шкоди.

Обставина, що обтяжує покарання стосовно підсудного ОСОБА_7 судом визнається, як вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного спяніння.

Обставини, що помякшують покарання стосовно підсудної ОСОБА_8 суд визнає такі, як визнання вини та щире каяття у вчиненому, вчинення злочину неповнолітньою.

Обставин, що обтяжують покарання стосовно підсудної ОСОБА_8 в судовому засіданні та на досудовому слідстві не встановлено.

Призначаючи вид і міру покарання, суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, дані про особу підсудного ОСОБА_6 що він характеризується задовільно по місцю проживання, хоча і визнав повністю вину та розкаявся, однак він вчинив корисливий злочин перебуваючи в стані алкогольного спяніння, він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, після не тривалого часу після звільнення з мість позбавлення волі, належних висновків не зробив, та знову вчинив корисливий злочин, за попереднім зговором групою осіб, ніде не працював, втягнувши в злочинну діяльність неповнолітню. Підсудний як особа не втратив ступеню суспільної небезпечності, що істотно збільшує тяжкість вчиненого, а тому суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання його можливі лише, при ізоляції від суспільства, тобто при призначенні йому реальної міри покарання та не вбачає підстав і можливостей для призначення іншої міри покарання.

Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи вид і міру покарання, суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, дані про особу підсудного ОСОБА_7 що він негативно характеризується по місцю проживання, хоча і визнав повністю вину та розкаявся, однак він вчинив корисливий злочин перебуваючи в стані алкогольного спяніння, він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, злочин вчинив після не тривалого часу після звільнення з мість позбавлення волі, належних висновків не зробив, та знову вчинив корисливий злочин, за попереднім зговором групою осіб, ніде не працював. Підсудний як особа, не втратив ступеню суспільної небезпечності, що істотно збільшує тяжкість вчиненого. Тому суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання його можливі, лише при ізоляції від суспільства, тобто при призначенні йому реальної міри покарання та не вбачає підстав і можливостей для призначення іншої міри покарання.

Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи вид і міру покарання, суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, дані про особу підсудної ОСОБА_8 що вона характеризується позитивно по місцю проживання, хоча вчинила злочин під час відбування покарання, однак свою вину визнала повністю та щиро розкаялася в скоєному, матеріальна шкода спричинена злочином, повністю відшкодована потерпілому, злочин вона вчинила будучи неповнолітньою. Суд враховує її другорядну роль в вчиненому та те, що вона була втягнена в злочинну діяльність, вона проживає з мамою, яка хворіє на знаходиться на «Д» обліку, а тому суд приходить до висновку, про можливість її виправлення та перевиховання, без ізоляції від суспільства, тобто без реального відбування покарання .

Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для виправлення підсудної та попередження нових злочинів.

Приймаючи до уваги, що підсудна ОСОБА_8 позитивно характеризується по місцю проживання, визнала вину та щиро в цьому розкаялася, вчинила злочин перебуваючи неповнолітньою, значних суспільно-небезпечних наслідків він її дій не наступило, в неї одна матір, яка хворіє на знаходиться на «Д» обліку,прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про призначення покарання не повязаного з позбавленням волі, підсудна як особа не являється суспільно небезпечною, суд враховує і ту обставину, що вона, як неповнолітня, була втягнена в злочинну діяльність, вказані обставини є виключними та значно знижують ступіть тяжкості вчиненого та дають суду підстави, призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті, тобто для примінення вимог ст.69 КК України та призначити основне покарання, більш мяке, ніж передбачене законом, тобто у виді штрафу.

Суд вважає за можливе, вирок Соломянським районним судом м.Києва від 30.03.2009 року, відповідно до якого, ОСОБА_8 засуджена за ст.186 ч.2 КК України /в ред..2001 року/ до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнена від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим терміном на 2 роки - виконувати самостійно.

Судові витрати по справі відсутні.

Суд вважає за можливе цивільний позов по справі, який було заявлено на досудовому слідстві потерпілим ОСОБА_9 на суму 119 гривні, про стягнення з підсудного ОСОБА_7 матеріальної шкоди, залишити без задоволення, так як потерпілий в судові засідання не зявлявся на неодноразові виклики та не підтримав вказаний позов в судовому засіданні.

Речові докази по справі: - мобільний телефон «LG- КР500», imei 5468-8, шкіряна куртка, спортивний ранець,професійна уніформа повара,футболка, зарядний пристрій до мобільного телефону, кухонні ножі 2 шт., що передані під збережну розписку потерпілому ОСОБА_2 /а.с. 83 том.1/, після набрання вироком законної чинності, залишити в користуванні потерпілого., - мобільний телефон «Самсунг Х140» що зберігаються в камері речових доказів Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві /а.с. 28 том 3/, після набрання вироком законної чинності, повернути власнику, потерпілому ОСОБА_9.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд-

З А С У Д И В :

ОСОБА_6, визнати винним у вчинені злочинів, передбачених ст.ст. 186 ч.2., 304 ч. 1 КК України / ред.2001 року/ , та призначити йому покарання за цими статтями:

- за ст. 186 ч.2 КК України - 4 (чотири) роки шість місяців позбавлення волі.

- за ст. 304 ч.1 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим - визначити засудженому ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 4-х (чотирьох) років шести місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу стосовно засудженого ОСОБА_6 до набрання вироком законної чинності, залишити без зміни, утримання під вартою в Київському СІЗО № 13 ДД ВП України в Київській області.

Початок відбуття строку покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати з 20 вересня 2010 року, з часу його затримання.

ОСОБА_7 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України / ред.2001 року/, та призначити йому покарання за цією статею в виді - 4 (чотирьох) років шести місяців позбавлення волі, в кримінально-виконавчій установі.

Міру запобіжного заходу стосовно засудженого ОСОБА_7 до набрання вироком законної чинності, залишити без зміни, утримання під вартою в Київському СІЗО № 13 ДД ВП України в Київській області.

Початок відбуття строку покарання засудженому ОСОБА_7 рахувати з 20 вересня 2010 року, з часу його затримання.

Зарахувати засудженому ОСОБА_7 в період відбування покарання, період з 04 липня 2010 року по 07 липня 2010 року, час перебування його в ІТТ ГУ МВС України в м.Києві.

ОСОБА_8, визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 КК України /в ред.2001 року/, та призначити її покарання за цією статтею у виді штрафу в сумі 850 (вісімсот пятдесят) гривні в прибуток держави.

До набрання вироком законної чинності, засудженій ОСОБА_8 міру запобіжного заходу, утримання під вартою в Київському СІЗО № 31 ДДВП України в Київській області, замінити на - підписку про невиїзд, з постійного місця проживання, звільнивши його з під варти, з зали суду.

Вирок Соломянським районним судом м.Києва від 30.03.2009 року, відповідно до якого, ОСОБА_8 засуджена за ст.186 ч.2 КК України /в ред..2001 року/ до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнена від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим терміном на 2 роки - виконувати самостійно.

Речові докази по справі: мобільний телефон «LG- КР500», imei 5468-8, шкіряна куртка, спортивний ранець,професійна уніформа повара,футболка, зарядний пристрій до мобільного телефону, кухонні ножі 2 шт., що передані під збережну розписку потерпілому ОСОБА_2 /а.с. 83 том.1/, після набрання вироком законної чинності, залишити в користуванні потерпілого., - мобільний телефон «Самсунг Х140» що зберігаються в камері речових доказів Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві /а.с. 28 том 3/, після набрання вироком законної чинності, повернути власнику, потерпілому ОСОБА_9.

Суд вважає за можливе цивільний позов по справі, який було заявлено на досудовому слідстві потерпілим ОСОБА_9 на суму 119 гривні, про стягнення з підсудного ОСОБА_7 матеріальної шкоди, залишити без задоволення, так як потерпілий в судові засідання не зявлявся на неодноразові виклики та не підтримав вказаний позов в судовому засіданні

Вирок може бути оскарженим на протязі 15-ти діб до колегії по кримінальних справах апеляційного суду Київської області, шляхом подачі апеляції до Броварського міськрайонного суду Київської області, з дня його проголошення учасниками процесу.

Суддя М. П. Шевчук