УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дембовського С.
Г.,суддів за участю прокурора захисника
засудженого при секретарі Мороза М. А.
і Слинька С. С., Чупринської Є. М.,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, Шапулі
В. В., розглянувши в судовому засіданні
18 грудня 2014 року в м. Києві кримінальне
провадження за касаційними скаргами
захисника ОСОБА_5. та
засудженого ОСОБА_6 на вирок
Голосіївського районного суду м. Києва
від 24 березня 2014 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 26 червня
2014 року,

в с т а н о в и в:

Зазначеним вироком засуджено

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, такого, що не має
судимості,

за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у
виді позбавлення волі на строк 7 років і
6 місяців із конфіскацією всього майна,
яке є його власністю;

за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у
виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 70 КК України, за
сукупністю злочинів, шляхом поглинання
менш суворого покарання більш суворим,
ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у
виді позбавлення волі на строк 7 років і
6 місяців із конфіскацією
всього майна, яке є його власністю.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано
винним та засуджено за те, що він 30
листопада 2012 року близько 15 години 35
хвилин, маючи умисел на заволодіння
чужим майном, проник до відділення
банку ВАТ «Юнікредитбанк» по проспекту
Червонозоряному, 123 в м. Києві, де із
погрозою застосуванням насильства
вчинив розбійний напад на касира
ОСОБА_8 і заволодів грішми ВАТ
«Юнікредитбанк» на суму 80 367
гривень 50 копійок.

Окрім того, 7 грудня 2012 року з 18 години 20
хвилин по 18 годину 50 хвилин
працівниками міліції за місцем
проживання ОСОБА_6 АДРЕСА_1 було
виявлено та вилучено вогнепальну зброю
та бойові припаси, які ОСОБА_6
придбав в невстановленому місці та в
невстановлений час, у невстановленої
особи й зберігав без передбаченого
законом дозволу.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
26 червня 2014 року вирок суду щодо ОСОБА_6
змінено, за ч. 3 ст. 187 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України
пом'якшено покарання до 5 років
позбавленні волі із конфіскацією
всього майна, яке є його власністю, та
на підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, передбачених ч. 3
ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, шляхом
поглинання менш суворого покарання
більш суворим, ОСОБА_6 визначено
остаточне покарання у виді позбавлення
волі на строк 5 років із конфіскацією
всього майна, яке є його власністю.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5, що
діє в інтересах засудженого ОСОБА_6,
просить рішення судів першої та
апеляційної інстанції змінити у
зв'язку з неправильним застосуванням
закону України про кримінальну
відповідальність та невідповідністю
призначеного судом покарання ступеню
тяжкості кримінального правопорушення
та особі засудженого через суворість.
Зазначає, що суд неправильно
кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 187 КК
України, оскільки така кваліфікуюча
ознака як проникнення у приміщення
відсутня. У зв'язку з цим просить дії
ОСОБА_6 перекваліфікувати із ч. 3 ст. 187
КК України на ч. 1 ст. 187 КК України та
призначити покарання із застосуванням
ст. 75 КК України.

Касаційна скарга засудженого ОСОБА_6 є
аналогічною скарзі його захисника
ОСОБА_5.

Заслухавши доповідача, думку
засудженого та його захисника на
підтримання поданих скарг, пояснення
прокурора про скасування у порядку ст.
433 КПК України судових рішень,
перевіривши кримінальне провадження
та наведені у касаційних скаргах
доводи колегія суддів дійшла
наступного висновку.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 412 КПК України судове
рішення у будь-якому разі підлягає
скасуванню, якщо воно ухвалено
незаконним складом суду.

У відповідності з ч. 2 ст. 31 КПК України
кримінальне провадження в суді першої
інстанції щодо злочинів, за вчинення
яких передбачено покарання у виді
позбавлення волі на строк більше
десяти років, здійснюється колегіально
судом у складі трьох професійних
суддів.

За результатами перевірки
кримінального провадження
встановлено, що вироком місцевого суду
ОСОБА_6 засуджено за вчинення
кримінального правопорушення, санкція
якого передбачає покарання більше
десяти років позбавлення волі.

Разом із тим, місцевий суд у порушення
вимог цього закону, розглянув
кримінальне провадження щодо ОСОБА_6
одноособово.

Апеляційний суд, переглядаючи
кримінальне провадження щодо
ОСОБА_6 в апеляційному порядку за
скаргами засудженого та його
захисника, на допущенні порушення
уваги не звернув.

Із урахуванням наведеного, касаційні
скарги захисника ОСОБА_5. та
засудженого ОСОБА_6 підлягають
залишенню без задоволення, а вирок і
ухвала у порядку ст. 433 КПК України
скасуванню з призначенням нового
розгляду у суді першої інстанції, у
ході якого необхідно усунути вказані
недоліки і прийняти законне та
обґрунтоване рішення.

Керуючись статями 433, 436, 438 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Касаційні скарги захисника ОСОБА_5. та
засудженого ОСОБА_6 залишити
без задоволення.

У порядку ст. 433 КПК України вирок
Голосіївського районного суду м. Києва
від 24 березня 2014 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 26 червня
2014 року щодо засудженого ОСОБА_6
скасувати та призначити новий розгляд
у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і оскарженню не
підлягає.

С у д д і:

С. Г. Дембовський М. А. Мороз С. С. Слинько