Справа № 1-13, 2007р.
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

8 жовтня 2007 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Савинського
Г.Б.

при
секретарі - Дробот
О.П.

з участю
прокурора - Ткаченко
В.І.

захисника
- ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Лохвиці кримінальну справу
по обвинуваченню: ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року

народження,
уроженця с Білогорілка
Лохвицького району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1українця, громадянина
України, освіта вища, працюючого ди­ректором ПАФ «Воля», одруженого, маючого на
утриманні неповнолітню дитину, не судимого, в скоєнні злочину, передбаченого ч.
2 ст. 367, ч. 1 ст. 240 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, являючись
службовою особою і перебуваючи на посаді директора ПАФ «Воля», що знаходиться в
с Білогорілка
Лохвицького району Полтавської області, внаслідок неналежного виконання
службових обов'язків, обернув у власне користування, обробивши та засіявши
вівсом, три земельні ділянки площею 2 га. кожна, які належать громадянам
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, та відносяться до приватної форми власності у
відповідності до технічних документацій зі складання державного акту на право
власності на земельну ділянку вищезазначеним громадянам. Восени 2006 року
ОСОБА_1 зібрав з вказаних земельних ділянок врожай, засіявши ділянки повторно
озимою пшеницею.

Він же, протягом серпня - жовтня 2006 року перебуваючи на посаді директора
ПАФ «Воля», незаконно видобував корисні копалини загальнодержавного значення,
використовуючи артезіанські свердловини, що належать АПП «Дар», не маючи
дозволу державного управління екології та природних ресурсів на спеціальне
водокористування, видобував воду і надавав послуги з водопостачання населенню с Білогорілка
Лохвицького району Полтавської області, отримуючи за це щомісячну платню 2 грн.
з чоловіка та 1 грн. з голови ВРХ. Таким чином протягом вересня 2006 року з
населення було зібрано кошти в сумі 149 грн.

В судовому
засіданні ОСОБА_1 вину в скоєнні злочину визнав частково.

Заслухавши пояснення підсудного ОСОБА_1, суд прийшов до
висновку, що вина підсудного повністю доведена.

Як видно з пояснень підсудного ОСОБА_1, він дійсно працюючи на посаді
директора ПАФ «Воля», що знаходиться в с
Білогорілка обернув у власне користування, обробивши та засіявши вівсом три
земельні ділянки площею 2 га. кожна, які належать громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, вчинив так, бо землю ніхто не обробляв.

На даний час з
громадянами порозумівся і вони претензій не мають. Що стосується викорис­тання
корисних копалин, підсудний використав артезіанські свердловини, оскільки в
селі на той час склалася критична ситуація з водою, а те що в свердловин є
власник не знав. Суд вважає, що:

· дії
ОСОБА_1, що
виразились в службовій недбалості, тобто в неналежному виконанні службовою
особою своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них, що
спричинило тяжкі наслідки, вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 367 КК України,

· дії
ОСОБА_1, що виразилися в незаконному видобуванні корисних копалин
загальнодержавного значення, вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 240 КК України.

При визначенні виду і міри покарання суд врахував, що
ОСОБА_1 вину в скоєнні злочину визнав частково, позитивно характеризується по
місцю проживання, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину,
потерпілі претензій не мають. Дані обставини суд визнає пом"якшуючими
покарання.

Обставини,
що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_1, судом не встановлені.

Враховуючи тяжкість вчиненого, особу підсудного,
обставини, що пом"якшують покарання, суд приходить до висновку, що
виправлення та перевиховання ОСОБА_1 можливо без ізоляції від суспільства.

Суд відмічає обставини, які пом"якшують покарання та
істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину з урахуванням винної особи,
встановлені відносно ОСОБА_1, такими, що у відповідності до ч. 1 ст. 69 КК
України дають можливість не призначати додаткову міру покарання, зазначену в ч.
2 ст. 367 КК України.

З урахуванням викладеного, оскільки ОСОБА_1 має на
утриманні малолітню дитину, не заперечує проти застосування до нього Закону
України «Про амністію», суд вважає за можливе застосувати до підсудного пункт
"б" ст. 1 Закону України від 19.04.2007 року "Про
амністію", звільнивши останнього від кримінальної відповідальності.

Речові докази - гроші в сумі 149 грн., в кількості 6
банкнот - 100, 20, 20, 5, 2, 2 грн., які зберігаються на депозитному рахунку в
бухгалтерії Лохвицького РВ УМВС України в Полтавській області - передати в
доход держави.

Судові
витрати, цивільний позов по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, пункт
"б" ст. 1 Закону України від 19.04.2007 року "Про амністію"
суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
за:

· ч. 2 ст.
367 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 3 (трьох ) років
позбавлення волі, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися
певною діяльністю, та без застосування штрафу,

·
ч. 1 ст. 240 КК України до 1 (одного ) року обмеження
волі.

Згідно ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим, суд визначає ОСОБА_1 покарання у вигляді
3 (трьох ) років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади
чи займатися певною діяльністю, та без застосування штрафу.

На підставі пункту "б" ст. 1 Закону України від 19.04.2007 року
" Про амністію " звільнити ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити
підписку про невиїзд.

Речові докази - гроші в сумі 149 грн., в кількості 6 банкнот - 100, 20, 20,
5, 2, 2 грн., які

зберігаються на депозитному рахунку в бухгалтерії
Лохвицького РВ УМВС України в Пол­тавській області - передати в доход держави.

Судові витрати,
цивільний позов по справі відсутні.

На вирок
може бути подана апеляція до апеляційного суду Полтавської області на протязі
п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Вирок постановлено в нарадчій кімнаті і виготовлено суддею на
комп"юторі.