Справа № 605/269/15-к
ВИРОК
Іменем України
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України (в редакції Закону № 1261-VII від 13.05.2014; із змінами, внесеними згідно із Законом № 1698-VII від 14.10.2014) за таких обставин.
ОСОБА_4 працюючи згідно наказу начальникаУправління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області від 10 червня 2014 року № 140 о/с начальником центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Підгаєцького, Бережанського, Монастириського та Козівського районів, підпорядкований УДАІ УМВС України в Тернопільській області та будучиголовою екзаменаційної комісії, виконував покладені на нього функціональні обов`язки відповідно до п. 2.14 Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, затвердженого наказом МВС України №515 від 07.12.2009 року , тобто являючись, службовою особою -представником влади, являючись згідно п.п. «ж» п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" суб'єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, діючи умисно, використовуючі. надану владу всупереч інтересам служби, порушуючи обмеження, встановлені ст.6 Закон України "Про засади запобігання і протидії корупції", з метою власного збагачення одержав неправомірну вигоду за виконання з використанням наданої йому влади дій в інтересах того, хто надає таку неправомірну вигоду, умисно скоїв злочин у сфері службової діяльності, за таких обставин:
Так, у квітні 2014 року до начальника центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Підгаєцького, Бережанського, Монастириського та Козівського районів, підпорядкований УДАІ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_4 , який одночасно являється і головою екзаменаційної комісії, звернувся ОСОБА_6 з приводу повернення йому посвідчення водія, вилученого на підставі рішення суду.
В цей час у ОСОБА_4 , який знаючи, що ОСОБА_6 є особою позбавленою права керувати транспортними засобами за керування такими засобами в стані алкогольного сп`яніння та посвідчення водія останнього перебуває на зберіганні у підпорядкованому йому центрі надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Підгаєцького, Бережанського, Монастириського та Козівського районів, підпорядкований УДАІ УМВС України в Тернопільській області, і він як начальник вказаного підрозділу, контролює облік, зберігання бланків суворої звітності, облік та ведення картотеки на осіб позбавлених посвідчення водія, а також як голова комісії приймає іспити зі знань Правил дорожнього руху та іспити з навичок керування транспортними засобами, виник злочинний умисел, направлений на отримання від ОСОБА_6 неправомірну вигоду в сумі 1200 гривень за повернення останньому посвідчення водія без фактичного проведення теоретичного і практичного іспитів.
В подальшому, під час зустрічі, яка мала місце 22 квітня 2015 року в приміщенні центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Підгаєцького, Бережанського, Монастириського та Козівського районів, підпорядкований УДАІ УМВС України в Тернопільській області, що за адресою м.Підгайці, вул.Замкова, 18, ОСОБА_4 , як голова екзаменаційної комісії, всупереч пунктів 2.12, 2.13, 2.16, 2.17 Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, затвердженого наказом МВС України №515 від 07.12.2009 року, без оформлення заяви про видачу посвідчення водія, екзаменаційного листа та без проведення теоретичного і практичного іспитів ОСОБА_6 , видав останньому посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 3 вересня 2008 року МРЕВ ДАІ м.Підгайці, яке перебувало на зберіганні у Центрі надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Підгаєцького, Бережанського, Монастириського та Козівського районів, підпорядкований УДАІ УМВС України в Тернопільській області та одержав за вказані дії від ОСОБА_6 неправомірну вигоду в сумі 1200 гривень.
Дії ОСОБА_4 органом досулового слідства кваліфіковані за ч. 1 ст. 368 КК України, (в редакції Закону № 1261-V11 від 13 травня 2014 року, із змінами, внесеними згідно Законом № 1698-VII від 14 жовтня 2014 року) як такі, що виразилися у одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади.
Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин ra правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.І ст.368 КК України (в редакції Закону № 1261-V11 від ІЗ травня 2014 року, із змінами, внесеними згідно із Законом № 1698-V11 від 14 жовтня 2014 року) . ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_4 дав свою згоду на призначення цього покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченому зрозумілі.
Прокурор ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні пояснив, що вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України визнав повністю, виразив щиросердне каяття. та дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та просив суд угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Захисник ОСОБА_5 підтримав думку обвинуваченогопросить затвердити вказану угоду про визнання винуватості від 04.06.2015 р. та призначити ОСОБА_4 узгоджену в ній міру покарання..
Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості від 04.06.2015 року є добровільним.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Відповідно п. 2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Ч.1 ст.475 КПК України передбачено, що якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин, передбачений ч.1 ст.368 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 та у вчиненні якого він беззастережно визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана лише державним, суспільним інтересам, а отже угода відповідає вимогам закону.
При укладенні угоди від 04 червня 2015 року про визнання винуватості прокурором враховані обставини, передбачені ст.470 КПК України, а зміст вказаної угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України
Прокурор та обвинувачений добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та закону. Підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Суд переконався, що укладення угоди прокурором та обвинуваченим і захисником є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України , а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.
Судом у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 368 ч.1 КК України. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, ознайомлений з наслідками укладення та затвердження даної угоди, передбаченими ч. 2 ст. 473 КПК України, характером обвинувачення, видом покарання, а також іншими заходами, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Дослідивши угоду про визнання винуватості, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст.368 КК України кваліфіковано правильно, а умови укладеної угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджена міра покарання відповідає санкції ч. 1 ст. 368 КК України та відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.
За таких обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 , будучи службовою особою , з використанням наданих повноважень,вчинив умисні дії, які виразились в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади , його вина ніким не оспорюється, а тому за вчинений злочин обвинувачений підлягає покаранню, яке узгоджене прокурором та обвинуваченим в угоді про визнання винуватості від 04.06.2015 року .Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.
З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що угода від 04 червня 2015 року між прокурором ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , його захисником ОСОБА_5 про визнання винуватості може бути затверджена судом, та на підставі угоди повинен бути ухвалений вирок і обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити узгоджене сторонами покарання.
Судом роз`яснено ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314. 369. 370, 372 ,373., 374. 376, 394, 472 474. 475 КПК України, суд. -
посади в правоохоронних органах на строк два роки
Скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_8 від 24 квітня 2015 року про накладення арешту на майно.
Грошові кошти в сумі 1200 ( одна тисяча двісті) гривень ( 12 купюр номіналом по 100 гривень ) , які були предметом злочину - повернути УДСБЕЗ УМВС України в Тернопільській області
Речові докази: марлевий бинт за допомогою якого проводилися змиви з долоні та пальців лівої руки ОСОБА_4 ; марлевий бинт за допомогою якого проводилися змиви з долоні та пальців правої руки ОСОБА_4 ; контрольний взірець марлевого бинта, за допомогою якого проводилися змиви з долонь та пальців рук ОСОБА_4 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів прокуратури Тернопільської області -знищити.
Заходи забезпечення кримінального провадження обрані ОСОБА_4 : запобіжний захід домашній арешт ( відповідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.04.2015 р.) та відсторонення від посади( ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.04.2015 р. ) скасувати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 491,04 грн. процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи №2-332/15 від 06.05.2015р., вартість проведення якої становить 491,04 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 537,6 грн. процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судової технічної експертизи документів № 1.1-232/15 від 11.05.2015р., вартість проведення якої становить 537,6 грн.
Вирок на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений до апеляційного суду Тернопільської області через Підгаєцький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо гаку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок якшо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення

Головуючий: підпис ОСОБА_1