27 грудня 2013 року Орджонікідзевський
районний суд м.Запоріжжя в складі:
головуючого - судді Леусенка В.М., при
секретарі Смишляк О.Ю., за участю
прокурора Прокуратури
Орджонікідзевського району
м.Запоріжжя Андрєєва Я.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду у м.Запоріжжя кримінальне
провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Запоріжжя, громадянина України,
українця, розлученого, освіта
середньо-спеціальна, не працює, мешкає
та зареєстрований: АДРЕСА_1 раніше
судимого:
1) 14.09.1995 року Шевченківським районним
судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК
України (в редакції 1960 року)до 3 років
позбавлення волі з конфіскацією майна;
2) 21.03.1996 року Шевченківським районним
судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 140, ст. 43 КК
України (в редакції 1960 року) до 3 років 6
місяців позбавлення волі;
3) 29.11.2001 року Жовтневим районним судом
м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст. 42
КК України до 4 років позбавлення волі;
4) 31.12.2009 року Вільнянським районним
судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185,
ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до 3 років
позбавлення волі, звільнений з
випробувальним терміном на 1 рік;
5) 26.04.2011 року Жовтневим районним судом
м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 1
року позбавлення волі, звільнений з
випробувальним терміном на 1 рік;
у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15,
ч. 2 ст. 185 КК України,
30.10.2013 року, приблизно об 12-30 годині
ОСОБА_2, маючи намір на таємне
викрадення чужого майна, діючи
повторно, із корисливих мотивів, з
метою особистого збагачення, у
приміщенні магазину дитячого одягу
„ІНФОРМАЦІЯ_2" за адресою м. АДРЕСА_2,
впевнившись що його дій ніхто не
бачить, підійшов до прилавку і таємно
викрав жіночу сумку чорного кольору в
якій знаходилися грошові кошти в сумі
250 гривень, а також дитячі речі вартістю
100 гривень, які належали ОСОБА_3, чим
намагався заподіяти ОСОБА_3
матеріальну шкоду на загальну суму 350
гривень, проте з незалежної від його
волі причини свій злочинний намір до
кінця довести не зміг, оскільки
намагаючись вийти з магазину
„ІНФОРМАЦІЯ_2" з жіночою сумкою був
помічений працівником магазину ОСОБА_4
і намагаючись вибігти з магазину біля
сходів випустив з рук викрадену ним
сумку, після чого був затриманий
працівниками міліції.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_2
визнав себе винним у інкримінованому
йому кримінальному правопорушенні, та
пояснив, що 30.10.2013 року, приблизно об 12-30
годині у приміщенні магазину дитячого
одягу „ІНФОРМАЦІЯ_2" викрав жіночу
сумку в якій знаходилося 250 гривень та
дитячі речі, на загальну суму 350
гривень, після чого намагаючись
вибігти з магазину біля сходів
випустив з рук викрадену ним сумку, та
був затриманий працівниками міліції,
Враховуючи, що обвинувачений та інші
учасники процесу не оспорюють всі
фактичні обставини справи і судом
встановлено, що вони правильно
розуміють зміст цих обставин, відсутні
будь-які сумніви у добровільності та
істинності їх позиції, суд, провів
судовий розгляд із застосуванням вимог
ч.3 ст. 349 КПК України.
Суд вважає доведеною вину ОСОБА_2 у
вчиненні кримінального правопорушення
та кваліфікує його дії: за ч. 2 ст. 15, ч. 2
ст. 185 КК України, як таємне викрадення
чужого майна (крадіжка) вчинена
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_2
покарання, суд враховує ступінь
тяжкості вчиненого злочину, який у
відповідності до ст.12 КК України є
злочином середнього ступеню тяжкості,
також суд враховує дані про особу
обвинуваченого, який раніше
неодноразово судимий, щиро розкаявся в
скоєному, за даними КУ «ОПБ» на
диспансерному обліку не перебуває, за
даними КУ «ОКНД» ОСОБА_2 перебуває на
диспансерному обліку з 1993 році.
З урахуванням відомостей про особу
обвинуваченого, обставин справи, суд
приходить до висновку, що для
виправлення обвинуваченого та для
попередження скоєння інших злочинів
необхідним є покарання, не пов'язане з
ізоляцією від суспільства, у зв'язку з
чим суд вважає доцільним призначити
покарання ОСОБА_2 у вигляді
позбавлення волі із застосуванням
ст.ст.75,76 КК України.
На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.
185 КК України та призначити покарання
у вигляді позбавлення волі, строком на
На підставі ст.75 КК України звільнити
ОСОБА_2 від відбування покарання у
вигляді позбавлення волі з
випробуванням, якщо він протягом 1
(одного) року 6 (шість) місяців
іспитового строку не вчинить нового
злочину і виконає покладені на нього
Відповідно до ст.76 КК України
зобов'язати ОСОБА_2 не виїжджати за
межі України на постійне місце
проживання без дозволу
кримінально-виконавчої системи,
повідомляти кримінально-виконавчу
систему про зміну місця проживання,
періодично з'являтися на реєстрацію до
органів кримінально-виконавчої
Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 до
вступу в законну силу вироку залишити -
особисте зобов'язання.
Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після ухвалення рішення
судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Запорізької області
через Орджонікідзевський районний суд
м.Запоріжжя шляхом подачі апеляції
протягом тридцяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
В.М.Леусенко