Справа № 11-280 Головуючий
у І інстанції Войтех O.I.
121 ч. 2 КК Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17
квітня 2007 року колегія суддів судової
палати з кримінальних справ апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого Акуленко С.О.

Суддів Антипець
В.М., Козака В.І.

При секретарі Носко
Л.А.

З участю прокурора Томилко
М.П.

засуджених ОСОБА_4, ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією
адвоката ОСОБА_3 на вирок Куликівського районного суду Чернігівської області
від 08 лютого 2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженець с.
Бакланова Муравійка, Куликівського району Чернігівської області,
українець, громадянин України, невійськовозобов'язаний, з повною загальною
середньою освітою, розлучений, має неповнолітню дитину - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2народження, не працюючий, раніше судимий: 18.07.2006 року місцевим
Куликівським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 164 КК України до
1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування
призначеного покарання, якщо протягом 1 року іспитового строку не вчинить
нового злочину, покарання не відбуте, судимість не погашена, засуджений за ст.
121 ч. 2 КК України до 7 років позбавлення волі.

Відповідно
до ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за
новим вироком, приєднано 1 рік обмеження волі (6 місяців

позбавлення
волі) невідбутого покарання за попереднім вироком місцевого Куликівського районного
суду від 18.07.2006 року, і остаточно призначено 7 років 6 місяців позбавлення
волі.

ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3народження, уродженець с.
Бакланова Муравійка, Куликівського району Чернігівської області,
українець, громадянин України, військовозобов'язаний, з професійно-технічною
освітою, не одружений, не працюючий, раніше не судимий, у відповідності до ст.
89 КК України,

засуджений за
ст. 121 ч. 2 КК України до 7 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_4
по 2000 грн. з кожного моральної шкоди на користь ОСОБА_5

Доля речових
доказів вирішена у відповідності зі ст. 81 КПК України.

Вироком суду ОСОБА_1 та ОСОБА_4
визнані винними та засуджені за те, що 4 листопада 2006 року, о 21-00
годині, в житловому будинку АДРЕСА_1і, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, на грунті особистих неприязних стосунків, діючи узгоджено і бажаючи
помститися ОСОБА_6 за скоєну крадіжку грошей, наносячи удари ногами і руками по
тілу потерпілого, заподіяли йому тяжке тілесне ушкодження, від якого в ніч на 5
листопада 2006 року, настала смерть потерпілого в дворі цього домоволодіння.

В апеляції адвокат ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_1, вважає вирок
суду незаконним, заперечує проти винності ОСОБА_1 в нанесенні умисного тяжкого
тілесного ушкодження, вчиненого групою осіб, що спричинило смерть потерпілого,
так як це суперечить всім зібраним доказам по справі. Вказує, що згідно
висновку судово-медичної експертизи тілесні ушкодження які знаходяться у
прямому причинному зв'язку зі смертю, утворились при падінні на площині коли
потерпший знаходився у вертикальному положенні після наданого тілу прискорення
з первинним місцем прикладення сили в області обличчя в передньо-задньому
напрямку та послідуючим падінням та ударом потиличною областю голови на тупу
поверхню. Ніхто із свідків не вказували, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 наносили такий
удар ОСОБА_6, самі засуджені цей факт також заперечують. Вважає, що вина
ОСОБА_1 у скоєнні цього злочину не доведена. Просить провести часткове судове
слідство по справі, вирок суду змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_1 зі ст.
121 ч.2 КК України на ст. 122 КК України.

Засуджений
ОСОБА_1 в доповненні до апеляції адвоката ОСОБА_3 вказує, що після того як він
з ОСОБА_4 побили
ОСОБА_6, він пішов додому, що було після того не знає, але припускає, що ОСОБА_6
міг сам впасти. Просить взяти до уваги, що у нього батько інвалід 1 групи
Великої Вітчизняної війни, мати учасник війни, які потребують його піклування.
Просить перекваліфікувати його дії зі ст. 121 ч.2 КК України на ст. 122 КК
України та призначити відповідне покарання.

По справі було проведено часткове судове слідство під час якого було
встановлено наступне.

4 листопада 2006 року, о 21 год.
в житловому АДРЕСА_2, ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, на
ґрунті особистих неприязних стосунків, з метою помсти ОСОБА_6 за скоєну
крадіжку грошей, наніс удари кулаком у обличчя ОСОБА_6у та ногою по тулубу. Від
одного удару у обличчя ОСОБА_6 впав на підлогу і вдарився потиличною частиною
голови, отримавши внутрішньо черепну травму, яка відноситься до тяжкого
тілесного ушкодження. Від отриманої травми голови, в ніч на 5.11.2006 року,
настала смерть потерпілого в дворі цього домоволодіння.

Після цього ОСОБА_4,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, на ґрунті особистих неприязних
стосунків, наніс удари ногами і руками по тілу, лежачому на підлозі,
потерпілому, заподіявши закриту травму грудної клітки, повними прямими
переломами 8 та 9 ребер зліва по задній пахвинній лінії, яка виникла від дії
тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, відносить до середнього
ступеню тяжкості.

Засуджений ОСОБА_1 своєї вини у заподіянні ОСОБА_6у тяжкого тілесного
ушкодження не визнав, хоча не заперечував, що 4.11.2006 року у будинку ОСОБА_7,
разом з ОСОБА_4 побив
ОСОБА_6а, за те, що останній викрав у нього гроші. При цьому він перший стягнув
потерпілого з дивана і наніс декілька ударів в обличчя. ОСОБА_6 впав на диван,
після цього його продовжив бити ОСОБА_4.

Засуджений ОСОБА_4 свою
вину визнав частково, суду показав, що дійсно 4.11.2006 року побив ОСОБА_6а, за
те, що він вкрав гроші у ОСОБА_1. Але вважає, що смерть потерпілого від його
дій настати не могла.

Не дивлячись на те, що засуджені заперечують факт падіння потерпілого на
тверду поверхню, дана обставина підтверджується дослідженими в судовому засіданні
доказами.

Так, під час допиту ОСОБА_1 в якості підозрюваного (т. 1 а.с. 58-59) він
розповідав як наносив удари потерпілому і при цьому ОСОБА_6 падав.

Свої покази ОСОБА_1 підтвердив під час проведення відтворення обстановки та
обставин події злочину (т. 1 а.с. 60-63)

Будучи
допитаним в якості підозрюваного, ОСОБА_4
(т. 1 а.а. 86-87) показував, що спочатку ОСОБА_1 стягнув ОСОБА_6а з дивана
і наніс декілька ударів в обличчя та ногою по тулубу, а після він наніс
лежачому потерпілому

кілька ударів по тілу.

Ці покази, засуджений ОСОБА_4 підтвердив під час проведення відтворення обстановки та
обставин події (т. 1 а.с. 88-89).

Обставини заподіяння ОСОБА_6у тілесних ушкоджень ОСОБА_1м
та ОСОБА_4 підтвердили
допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які
стверджували, що спочатку ОСОБА_1 побив ОСОБА_6а, а потім його бив ОСОБА_4, при цьому потерпілий
лежав на підлозі.

Згідно висновку судово-медичної експертизи (т.1 а.с. 146-154) смерть
потерпілого ОСОБА_6 настала внаслідок набряку речовини головного мозку, який є
ускладненням внутрішньо мозкової травми з крововиливами під тверду та м'яку
мозкові оболонки. Внутрішньо черепна травма з синцем потиличної ділянки голови,
виникла прижиттєво, за 3-6 год.
до настання смерті, утворилась при падінні на площині, коли потерпілий
знаходився в вертикальному чи близькому до нього положенні, після наданого тілу
прискорення, з первинним місцем прикладання сили в області обличчя в
переньо-задньому напрямку та послідуючим падінням на ударом потиличною ділянкою
голови об тупі предмети та за ступенем тяжкості має ознаки тяжких тілесних
ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Закрита травма грудної клітки,
повними прямими переломами 8 та 9 ребер зліва по задній пахвинній лінії,
виникла від дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, відносить
до середнього ступеню тяжкості. Інші виявлені тілесні ушкодження відносяться до
категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_10, пояснив, що потерпілий отримав травму в результаті удару
в обличчя, з послідуючим падінням тіла на тверду поверхню, яка повинна бути
розміром більшою ніж 6x7 см, і якою може бути підлога, після надання тілу
прискорення. В лобній частині є крововилив в м'які тканини голови, що свідчить
про протиударне ушкодження голови. Переломи 2-х ребер, не могли утворитися при
падінні, тільки від дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею.

Таким чином, на думку колегії, не можна розглядати як умисне заподіяння
тяжкого тілесного ушкодження, коли смерть потерпілого настала від ушкодження,
одержаного при падінні від поштовху чи удару, якщо винний не бажав або свідомо
не припускав настання таких наслідків. Такі дії можуть кваліфікуватись як
убивство через необережність. Тому дії ОСОБА_1 підлягають перекваліфікації зі ст.
121 ч. 2 на ст. 119 ч. 1 КК України з призначенням відповідно санкції цієї
статті міри покарання.

Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_4, причинив
потерпілому ОСОБА_6 середнього ступеню тяжкості тілесне ушкодження, а тому його
дії підлягають перекваліфікації на ст. 122 ч. 1 КК України.

Доводи
засуджених, про непричетність до нанесення ушкоджень потерпілому та можливість
їх спричинення іншими особами, ретельно перевірялися при розгляді справи у
судом першої інстанції. Було встановлено, що основним мотивом скоєння злочину,
було бажання засуджених помститися ОСОБА_6 за скоєну крадіжку грошей у ОСОБА_1.
ОСОБА_6 знаходився в селі Бакланова
Муравейка Куликівського району всього 2 дні і

можливість спричинення тілесних ушкоджень іншими особами
виключається.

За викладених обставин доводи наведені у апеляції адвоката, на
обґрунтування того, що засуджені непричетні до вчиненого злочину, оскільки
такого удару, від якого він впав ніхто не наносив, є безпідставними, а тому
апеляція в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи
ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують
і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання,
необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання засудженим, суд у відповідності з
вимогами ст. 65, 66 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину,
обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання, особи винних, які задовільно
характеризується за місцем проживання і вважає за необхідне призначити його в
межах санкції статті за які їх засуджують, у вигляді позбавлення волі.

Оскільки ОСОБА_1 вчинив злочин у період відбування покарання, призначеного
за вироком Куликівського районного від 18.07.2006 року, повторне застосування
до нього ст. 75 КК України є неприпустимим. Тому апеляція адвоката в цій
частині також не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.
365, 366, 367, 373, 377 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
адвоката ОСОБА_3 задовольнити частково.

Вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 08 лютого 2007
року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_4 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1зі ст. 121 ч. 2 КК України на ст. 119 ч. 1 КК
України і призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до покарання
призначеного за цим вироком, приєднати 1 рік обмеження волі (6 місяців
позбавлення волі) невідбутого покарання за попереднім вироком місцевого
Куликівського районного суду від 18.07.2006 року, і остаточно призначити до
відбування 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_4зі ст. 121 ч. 2 КК України на ст. 122 ч. 1 КК України і
призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

В іншій
частині зазначений вирок суду залишити без змін.