УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №285/533/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.187 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
та його захисника адвоката ОСОБА_8

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новоград-Волинський Житомирської області, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, проживаючого в громадянському шлюбі, неповнолітніх дітей немає, працюючого стропальником ДП Новоград-Волинського ДЛМГ, мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимого: 14.08.2000 року Новоград-Волинським міським судом Житомирської області за ч.3 ст.117, ч.2 ст.118 КК України до 10 років позбавлення волі; звільнився з Ізяславської ВК №31 05.12.2009 року в зв`язку з заміною невідбутої частини покарання на більш м`яке у вигляді 200 годин громадських робіт, які відбув 24.06.2010 року;
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_7 залишено попередній взяття під варту.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 постановлено обчислювати з 06.01.2015 року.
Речові докази: в`язану шапку з прорізаними отворами та ніж, що належать ОСОБА_7 , які передані на зберігання в камеру схову речових доказів Новоград-Волинського MB УМВС України в Житомирській області постановлено знищити; куртку, яка передана на зберігання в камеру схову речових доказів Новоград-Волинського MB УМВС України в Житомирській області - передано ОСОБА_7 ; гаманець чорного кольору, в якому знаходяться три банківські картки - «Ренесанс кредит», «Приватбанк», «Укрисиббанк», а також посвідчення інваліда з дитинства 3 групи на ім`я ОСОБА_9 - залишено потерпілому ОСОБА_9 .
Відповідно до вироку суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні наступних дій.
06.01.2015 року, близько 04 год. 15 хв. ОСОБА_7 з метою вчинення розбійного нападу прийшов до магазину "Юлія", що розташований за адресою: м. Новоград-Волинський, вул. Ушакова, 50.
В цей час, у вказаному місці, ОСОБА_7 побачив потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які слідували по вулиці. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , надівши на голову в`язану шапку з прорізами для очей та тримаючи в руці господарський ніж, які він заздалегідь взяв з собою, наблизився до потерпілих та, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я останніх, що виразилося у демонстрації ножа, став вимагати їх майно та гроші, у зв`язку з чим, потерпілий ОСОБА_9 вимушений був віддати ОСОБА_7 свій шкіряний гаманець, вартістю 100 грн., в якому знаходилися гроші в сумі 150 грн. При цьому, потерпілі віддали ОСОБА_7 своє майно, з метою не допустити застосування останнім ножа. Після цього, ОСОБА_7 із вказаним майном та грошима залишив місце вчинення кримінального правопорушення.
Не погоджуючись із прийнятим судом рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити більш м`яке покарання з застосуванням ст.75 КК України або ст.69 КК України, а також виключити обтяжуючу обставину рецидив злочину. Посилається, що суд не в повній мірі врахував, що він щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, відшкодував завдану злочином шкоду, позитивно характеризується, був офіційно працевлаштований. Зазначає, що проживає у цивільному шлюбі з дружиною та її неповнолітніми дітьми, яких він утримує, оскільки дружина не працює. Крім того, з ним проживають його батьки, які хворіють та потребують його допомоги.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі також порушує питання про зміну вироку в частині призначеного покарання та просить застосувати щодо ОСОБА_7 положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку. Окрім тих підстав, що навів в своїй апеляційній скарзі його підзахисний, зазначає, що під час вчинення злочину фактичного фізичного насильства обвинувачений ОСОБА_7 не здійснював. Звертає увагу, на те, що ОСОБА_7 є єдиним годувальником його сім`ї на утриманні якого знаходяться дружина та двоє її неповнолітніх дітей. Крім того, у ОСОБА_7 хворі батьки, яких він в певній мірі, також, утримує. На підставі наведеного вважає, що призначене покарання є занадто суворим, яке не відповідає ступеню суспільної небезпеки скоєного злочину та особі обвинуваченого.
На подані апеляційні скарги надійшло заперечення прокурора, в якому він просив апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подані апеляційні скарги з вищевказаних підстав, прокурора, яка заперечувала проти їх задоволення, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, у вчиненні якого його визнано винним та кваліфікація його дій за ст.187 ч.1 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, зазначеним у вироку, ґрунтуються на зібраних у встановленому законом порядку й досліджених у судовому засіданні доказах.
В цій частині вирок суду першої інстанції ніким з можливих апелянтів не оспорюється.
Доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 про необгрунтоване визнання обставиною, що обтяжує покарання, рецидиву злочину, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки відповідно до положень ст. 34 КК України рецидивом визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин, а з матеріалів справи вбачається, що судимість ОСОБА_7 за вироком суду від 14.08.2000 року за ч.3 ст.117, ч.2 ст.118 КК України на момент вчинення кримінального правопорушення, за яке він притягується до відповідальності за даним провадженням, погашена або знята в установленому законом порядку не була.
Що ж стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, то як вбачається з вироку, суд першої інстанції, при його обранні, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, якє належить до категорії тяжких, обставини справи, дані про особу обвинуваченого, зокрема, те, що останній раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності, та маючи не погашену та не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочину, знов вчинив умисне тяжке кримінальне правопорушення, з огляду на що, на думку колегії суддів, дійшов обґрунтованого висновку про те, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та призначив останньому покарання співмірне вчиненому кримінальному правопорушенню та необхідне для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При цьому, як вбачається із змісту вироку, суд першої інстанції врахував щире каяття обвинуваченого у вчиненому, добровільне відшкодування завданої злочином шкоди, з огляду на що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, призначив покарання в межах санкції зазначеного закону ближче до найнижчої його межі.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів підстав вважати це покарання явно несправедливим внаслідок його суворості, навіть з огляду на обставини, зазначені в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника, а також підстав призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання із застосуванням до останнього положень, передбачених ст.ст.69, 75 КК України, про що йдеться в апеляційних скаргах, не вбачає.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.376, 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 , без зміни.
На вказану ухвалу учасниками судового провадження може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Судді