Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_10,
суддів:ОСОБА_11 і ОСОБА_12,
за участю прокурора ОСОБА_13,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 16 квітня 2015 року матеріали кримінальної справи за касаційною скаргою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_9 на окрему ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2014 року -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2014 року скасовано постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 1 серпня 2014 року щодо ОСОБА_5 а справу направлено на новий судовий розгляд.

Крім того, за наслідками розгляду кримінальної справи щодо ОСОБА_5 та інших, апеляційним судом постановлено також окрему ухвалу від 30 жовтня 2014 року, в резолютивній частині якої зазначено про необхідність доведення до відома голови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська про допущену у справі невиправдану тяганину, не знання суддею ОСОБА_9 окремих норм кримінально-процесуального закону, а також у його особистому, неуважному відношенні до вивчення кримінальної справи і до складання процесуальних документів, що являється недопустимим під час розгляду справи.

У касаційній скарзі суддя ОСОБА_9 посилаючись на істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону при винесенні окремої ухвали, зокрема вимог ст. 377 КПК України 1960 року, просить скасувати її. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, суддя ОСОБА_9 зазначає, що окрему ухвалу винесено всупереч вимог ст. 23-2 КПК України 1960 року, оскільки апеляційний суд не мав на те підстав. Також скаржник зазначає, що апеляційний суд в окремій ухвалі безпідставно послався на протокол судового засідання, оскільки не мав можливості його дослідити через відсутність вказаного протоколу, який на момент розгляду справи в апеляційному суді ще не було виготовлено. Суддя ОСОБА_9 вказує на те, що оскаржувана ним окрема ухвала містить суперечності. Так, в резолютивній частині ухвали апеляційний суд зазначає про допущену суддею місцевого суду тяганину під час розгляду справи, однак в мотивувальній частині ухвали не наводить жодних даних чи доказів, на підставі яких дійшов таких висновків.

Заслухавши доповідача, прокурора, який вважав окрему ухвалу законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи щодо ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 380 КПК України 1960 року апеляційний суд може окремою ухвалою звернути увагу відповідних посадових осіб на факти порушення закону при розслідуванні і розгляді справи судом першої інстанції.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 березня 2008 року №3 «Про практику винесення судами окремих ухвал (постанов) у кримінальних справах» окрема ухвала має бути обґрунтованою і вмотивованою.

Зазначених приписів постанови Пленуму Верховного Суду України апеляційний суд не виконав.

Як убачається з окремої ухвали підставами для її винесення, на переконання апеляційного суду, стали допущені суддею ОСОБА_9 порушення вимог кримінально-процесуального закону, зокрема те, що на стадії допиту свідків, без допиту ОСОБА_5 та інших підсудних, суддя постановою закрив кримінальну справу щодо ОСОБА_5 у звʼязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. У вказаній постанові суддя зазначив, що ОСОБА_5 діяв за попередньою змовою з іншим підсудним - ОСОБА_8, тим самим встановивши вину останнього. Вказано в окремій ухвалі і про допущену суддею ОСОБА_9 тяганину при розгляді справи.

Однак, з урахуванням положень ст. 111 КПК України 1960 року, згідно яких закриття справи з підстав, передбачених ст. 49 КК України є обовʼязком суду, а також того, що таке закриття можливе під час попереднього розгляду справи і не повʼязане з визнанням особою вини чи необхідністю допиту учасників судового розгляду, висновок суду апеляційної інстанції про незаконність зазначеної правової позиції судді, є сумнівним.

Апеляційний суд обґрунтовано вказав на незаконність зазначеної в постанові суду вказівки про вчинення ОСОБА_5 злочину за попередньою змовою з ОСОБА_8, проте ця помилка могла бути усунута шляхом виключення такої вказівки з постанови суду.

В окремій ухвалі апеляційного суду вказано на допущення суддею ОСОБА_9 тяганини при розгляді справи, однак у чому така тяганина полягає, апеляційний суд не зазначив.

З урахуванням наведеного, окрему ухвалу суду апеляційної інстанції не можна вважати законною та обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 394, 396 КПК України 1960 року, п. 11 Розділу XI «Перехідних положень» КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_9 задовольнити.

Окрему ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2014 року у кримінальній справі щодо ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12