пр. № 1-кп/759/98/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2015 року Святошинський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0010809 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, має на утриманні малолітню дитину 2007 р.н., працюючого водієм ТОВ «Юкрейн Меридіан», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше засудженого:
- 25.05.2001 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 141, ст. 461 КК України (в ред. 1960 року) до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік, штрафу 680 грн.;
- 26.05.2003 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
- 08.09.2009 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненому з місцю позбавлення волі 16.07.2013 по відбуттю строку покарання
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, і знову вчинив умисний злочин.
Так, ОСОБА_4 03.12.2014, приблизно в 15 годин 20 хвилин, знаходячись в приміщенні тренажерного залу «GYM», розташованого по бул. Кольцова, 15-В в м. Києві, намагався повторно відкрито викрасти чуже майно, яке належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , однак не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі.
При цьому, ОСОБА_4 приблизно в 15 годин, 03.12.2014 прибув до приміщення тренажерного залу «GYM», обладнаного на цокольному поверсі будівлі Європейського університету, розташованого по АДРЕСА_2 . Поспілкувавшись з адміністратором ОСОБА_6 під приводом отримання інформації щодо умов відвідування даного тренажерного залу, та спостерігаючи за внутрішньою обстановкою, розташуванням приміщень, ОСОБА_4 , виявив, що вхідні двері до службової кімнати персоналу даного тренажерного залу запираючими пристроями не обладнані, а присутні на робочих місцях адміністратор ОСОБА_6 та тренер ОСОБА_5 приділяють увагу іншим відвідувачам. Не маючи постійного місця роботи та інших джерел доходів, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, вирішив таємно викрасти чуже майно, яке знаходилось в службовому приміщенні тренажерного залу «GYM», розташованого по бул. Кольцова, 15-В в м. Києві, та належало ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто з оточуючих не спостерігає, приблизно в 15 годин 20 хвилин, 03.12.2014, зайшов до службової кімнати персоналу, звідки з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, повторно, таємно викрав належний ОСОБА_5 мобільний телефон «Нокіа 6300», ІМЕІ НОМЕР_1 , дійсна (ринкова) вартість якого на момент вчинення злочину згідно висновку спеціаліста про результати дослідження від 09.12.2014, становить 314 грн., з СІМ-карткою оператора мобільного зв`язку «Діджус», вартістю 15 грн., на рахунку якої знаходилось 35 грн., а всього майна на загальну суму 364 грн., а також належну ОСОБА_6 жіночу сумку, дійсна (ринкова) вартість якого на момент вчинення злочину згідно висновку спеціаліста про результати дослідження від 09.12.2014, становить 177 грн., з грошима в сумі 200 грн., а всього майна на загальну суму 377 грн., після чого покинув приміщення тренажерного залу, та направився до виходу з території Європейського університету, розташованого по бул. Кольцова, 15-В в м. Києві.
В цей час ОСОБА_5 , зайшовши до приміщення службової кімнати персоналу та виявивши відсутність належного йому майна, запідозрив ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину, після чого швидко прослідував до виходу з будівлі університету. Помітивши ОСОБА_4 , який намагався швидко залишити територію університету, ОСОБА_5 покликав останнього, вимагаючи зупинитись. Однак ОСОБА_4 , будучи викритим ОСОБА_5 і усвідомлюючи відкритий характер вчинених ним злочинних дій, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на утримання викраденого ним чужого майна, яке належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та подальшого обернення його на свою користь і особистого збагачення, не реагуючи на вимоги ОСОБА_5 , намагався втекти з чужим майном з місця вчинення злочину.
Однак довести злочин до кінця ОСОБА_4 не зміг з причин, що не залежали вiд його волі, оскільки намагаючись втекти з місця вчинення злочину, біля буд. № 15-А по бул. Кольцова в м. Києві, був затриманий ОСОБА_5 разом з чужим майном, яке намагався вкрасти.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочинів, пояснивши, що дійсно 03.12.2014, приблизно в 15 годин 20 хвилин, знаходячись в приміщенні тренажерного залу "GYM", розташованого по бул. Кольцова, 15-В в м. Києві, прибувши в зазначений тренажерний зал приблизно в 15 год. Поспілкувавшись з адміністратором ОСОБА_6 щодо умов відвідування даного тренажерного залу, виявив, що вхідні двері до службової кімнати персоналу даного тренажерного залу запираючими пристроями не обладнані, а присутні на робочих місцях адміністратор ОСОБА_6 та тренер ( ОСОБА_5 ) приділяють увагу іншим відвідувачам. Не маючи постійного місця роботи та інших джерел доходів, з метою особистого збагачення, вирішив таємно викрасти майно, яке могло знаходитись в службовому приміщенні зазначеного тренажерного залу. Пересвідчившись в тому, що ніхто з оточуючих не спостерігає, приблизно в 15 годин 20 хвилин цього ж дня зайшов до службової кімнати персоналу, звідки викрав мобільний телефон «Нокіа 6300», в якому була СІМ-картка оператора мобільного зв`язку «Діджус», а також викрав жіночу сумку, після чого покинув приміщення тренажерного залу, та направився до виходу з території Європейського університету, розташованого по бул. Кольцова, 15-В в м. Києві, так як тренжерний зал знаходився в одній будівлі із вказаним університетом. На вулиці його покликав ОСОБА_5 , розуміючи, що його викрили, намагався втекти з викраденим майном, але був затриманий ОСОБА_5 разом з майном, яке намагався вкрасти. Пояснив, що вчинив злочин із-за важкого матеріального становища, матеріальну шкоду відшкодував.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим, 03.12.2014 приблизно в 15 годин 20 хвилин, знаходячись в приміщенні тренажерного залу «GYM», розташованого по бул. Кольцова, 15-В в м. Києві, намагався повторно відкрито викрасти чуже майно, яке належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , однак не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, тобто ОСОБА_4 вчинив закінчений замах на повторне, відкрите викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , однак не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, тобто своїми умисними діями вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.
При призначенні обвинуваченому покарання суд, згідно з вимогами ст.ст. 65, 68 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину. Злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином. Суд враховує ступінь здійснення злочинного наміру та їх причини, дані про особу винного, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, характеризується задовільно, виховує після смерті дружини в 2012 р. малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має незадовільний стан здоров`я, який потребує систематичного лікування, раніше судимий.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття ОСОБА_4 , не знаходячи при цьому обтяжуючих покарання обставин.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_4 в умовах без ізоляції від суспільства. Наявні медичні показання щодо критичного стану здоров`я ОСОБА_8 , відтак його перебування в місцях позбавлення волі без належного лікування та підтримання його стану (замінювальна терапія) призведе до невиконання покарання у виді позбавлення волі, також відсутні дані про неналежність виконання ним своїх батьківських обов`язків та встановлено те, що ОСОБА_8 має стабільне джерело доходів для утримання сина, що непрямо свідчить про те, що ОСОБА_8 належно виконує свої батьківські обов`язки та утримує малолітнього сина. Таким чином суд вважає за можливе призначити ОСОБА_8 покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України у виді позбавлення волі, застосувавши ст. 75 КК України, і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на нього обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 та ч. 2 ст. 124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 179, 194, 202, 368, 373-376, КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_4 покласти обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Речові докази в провадженні: мобільний телефон «Нокіа 6300», ІМЕІ НОМЕР_1 , з СІМ-карткою оператора мобільного зв`язку «Діджус», вартістю 15 грн., на рахунку якої знаходиться 35 грн., який знаходиться на відповідальному зберіганні та належить потерпілому ОСОБА_5 повернути законному власнику ОСОБА_5 ;
- жіноча сумка чорного кольору, вартістю 177 грн., з грошима в сумі 200 грн., яка знаходиться на відповідальному зберіганні та належить потерпілій ОСОБА_6 повернути законному власнику ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
СУДДЯ: