Справа № 450/2319/13-к Провадження № 1-кп/450/51/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2015 Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого- ОСОБА_1 ,

при ОСОБА_2 ,

з участю ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідуваннь за № 0000203 від 22.02.2013 року щодо

ОСОБА_4 , уродженця с. Зимна-Вода, Пустомитівського району, Львівської області, українця, громадянина . України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, такого, що має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, який зареєстрований : АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз: 01.02.2011 року Пустомитівським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 263 КК України з призначенням покарання у виді 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

за ч.2 ст. 296 КК України, та

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого, не одруженого, має на утриманні малолітню дитину, 2012 року народження, такого, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч.2 ст. 296 КК України

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , 22.02.2013 року, о 14.00 год, перебуваючи поблизу магазину «Ромашка», що неподалік автобусної зупинки у с.Зимна Вода по вул.Миру, 40, Пустомитівського району, Львівської області, внаслідок виниклої суперечки, до якої приєднався ОСОБА_5 , привселюдно, на очах мешканців села, безпідставно, з особливою зухвалістю, що супроводжувалось нецензурними висловлюваннями в строну потерпілого ОСОБА_6 та знущанням над останнім, грубо порушили громадський порядок, із застосуванням насальства щодо потерпілого, із заподіянням останньому тілесних ушкоджень у вигляді садна в тім`яній ділянці зліва, у виличній ділянці справа, та садно на передній поверхні правового колінного суглоба, що відносяться до легкого ступеня тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав частково. Пояснив, що в день події злочину, яка мала місце біля магазину «Ромашка», разом з ОСОБА_5 вживали спиртні напої, а саме вжили по 250 грам горілки кожний. ОСОБА_5 пішов придбати сигарет, тоді як до ОСОБА_4 підійшов потерпілий ОСОБА_6 та попросив у нього сигарету. ОСОБА_4 вжив до останнього ненормативну лексику та між ними почалась шарпанина. По поверненні ОСОБА_5 почав їх розбороняти. Наполягає на тому, що дії ОСОБА_5 полягали у їх розборонені. Зазначає, що покази дані на досудовому слідстві і які зазначені в протоколі не читав, підпис під ними його, останні відповідають дійсності. Наполягає на тому, що ОСОБА_5 потерпілого не бив. Просить застосувати до нього положення ЗУ «Про амністію у 2014 році», оскільки він підпадає під дію такого, та просить звільнити його від відбування призначеного судом покарання, про що подав суду письмову заяву.

В судовому засіданні ОСОБА_5 вину у інкримінованих діях не визнав. Покликався на те, що вчиняв дії по розбороненню ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Детально пояснив, що в день коли мала місце подія, він, зустрівся з ОСОБА_4 біля магазинк «Ромашка», що у с.Зимна Вода, Пустомитівського району, Львівської області. Розпивали алкогольні напої білямагазину «Софійка». Проходячи повз магазин «Ромашка», пішов придбати сигарети. Вийшовши з магазину, побачив між ОСОБА_4 та потерпілим шарпанину. Розборонивши їх, сам пішов на Залізничний вокзал, а ОСОБА_4 попрямував додому. Жодного удару потерпілому не було нанесено в процесі шарпанини. Чому потерпілий і свідок надає інші покази в цій частині, пояснити не може. Просить постановити виправдувальний вирок щодо нього.

Суд прийшов до висновку, що факт вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, стверджується наступними доказами у справі:

показами потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив в судовому засіданні, що під час події злочину, яка мала місце 22.02.2013 року, до нього підійшло двоє мужчин та обоє вчиняли щодо нього протиправні дії;

показамми свідка ОСОБА_8 , який в судовому засідані пояснив, що детально події злочину, очевидцем якої був не пам`ятає. Однак зазначив, що при проведенні досудового слідства жодного тиску на нього не чинилось, покази дані на досудовому слідстві підтримує в повному обсязі, а саме в частині заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому двома особами;

протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 22.02.2013 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 зазначає, що двоє невідомих осіб нанесли йому тілесні ушкодження, а саме били ногами та кулаками /а.с.3/;

протоколом огляду місця події від 22.02.2013 ркоу /а.с.5-6/;

висновком експерта № 25/2013 від 25.02.2012 року, згідно якого у ОСОБА_6 було виявлено : садна в тім`яній ділянці зліва, у виличній ділянці справа та садно на передній поверхні правого колінного суглобу. Вказані ушкодження могли утворитися від контакту з тупими предметами і могли виникнути 22 лютого 2013 року і відносяться до легких тілесних ушкоджень /а.с18/.

Суд критично оцінює покази обвинуваченого ОСОБА_4 в частині одноособового нанесення ударів потерпілому, та вважає їх позицією захисту з метою уникнення відповідальності за кваліфікований склад злочину, який ставиться йому у провину ( а саме вчинення злочину у групі осіб), що тягне за собою від більш тяжче покарання.

Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, яке ставиться йому у провину, його вина доведена в повному обсязі дослідженими матеріалами справи, та суд розцінює їх позицією захисту від перед`явленого обвинувачення з метою уникнути відповідальності за вчинене.

Суд не бере до уваги вказані показання обвинувачених, вважає показання свідка та потерпілого такими, що узгоджуються між собою та з іншими наведеними вище та дослідженими доказами по справі, при цьому такі показання є логічними, послідовними відтворюють реальну картину обстановки вчинення кримінального правопорушення, а тому суд визнає їх достовірними та бере їх за основу обвинувачення.

Суд, вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 грубого порушення громадського порядку в групі осіб, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, тобто вчинення кринального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченим у даному кримінальному провадженні суду слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засуджених є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування, тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує обставини злочину, його наслідки, характер вчинення злочину, ступінь його тяжкості, дані про особу винного, а саме те, що ОСОБА_4 раніше судимий, позитивно характеризується за міцем проживання, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, має на утриманні 4-х неповнолітніх дітей, обставини, що пом`якшують покарання часткове визнання вини, обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та приходить до висновку про призначення йому покарання в межах санкції ч.2 ст.296 КК України та обрати таке у виді позбавлення волі.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючі дані особи винного ОСОБА_4 , який на час вчинення правопорушення вину визнав частково, а, отже, готовий нести кримінальну відповідальність, шкоду відшкодував, з урахуванням обтяжуючої обставини у справі вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, а також позиції потерпілого, щодо відсутності претензій до потерпілих матеріального та морального характеру, суд приходить до висновку про можливість виправлення винного ОСОБА_4 без реального відбування покарання, із звільненням з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Згідно з положеннями ст.1 п.в) ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, звільненню від відбуття покарння у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими та особливо тяжкими відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст..12 КК України підлягають особи, які не позбавлені батьківських прав ,якіі надень набрання чинності цим Закном мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Разом зтим, зважаючи на те, що ОСОБА_4 має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей ( ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , повторно видане 14.07.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 , повторно видане 14.07.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 , повторно видане 14.07.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_4 , повторно видане 14.07.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області), злочин вчинений ним відноситься до категорії середньої тяжкості, відповідно до положень ст.12 КК України, та заявив в судовому засіданні клопотання про застосування щодо нього положень ст.1 п.в) ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, останній підлягає звільненню від відбування кримінального покарання призначеного за вказаним вироком.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує обставини злочину, його наслідки, характер вчинення злочину, ступінь його тяжкості, дані про особу винного, а саме те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, позитивно характеризується за міцем проживання, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, обставини, що пом`якшують покарання, невизнання вини останнім та обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та приходить до висновку про призначення йому покарання в межах санкції ч.2 ст.296 КК України та обрати таке у виді позбавлення волі.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючі дані особи винного ОСОБА_5 , який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, з урахуванням обтяжуючої обставини у справі вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, а також позиції потерпілого, щодо відсутності претензій до потерпілих матеріального та морального характеру, суд приходить до висновку про можливість виправлення винного ОСОБА_5 без реального відбування покарання, із звільненням з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Керуючись ст.ст.368, 370,374 КПК України, суд

п р и с у д и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, й призначити йому покарання - 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, за умови не вчинення ним протягом цього строку нового злочину.

На підставі ст..1 п.в) ЗУ «Про амністію в Україні у 2014 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, й призначити йому покарання - 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2(два) роки, за умови не вчинення ним протягом цього строку нового злочину.

Зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекції про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід домашній арешт обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через районний суд протягом 30 (тридцяти) діб з моменту його проголошення.

СуддяОСОБА_13