Справа № 359/9485/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/343/15 Доповідач у 2 інстанції Зіміна
Категорія 37 25.03.2015

УХВАЛА
Іменем України
25 березня 2015 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
потерпілої: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого і прокурора на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2015 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 296 КК України; -

в с т а н о в и л а:
Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2015 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Васильки Бориспільського району Київської області, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2012 та 2014 року народження, працюючого вантажником комплектувальником СНОБ ДПМА «Бориспіль», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 296 КК України до покарання:

- за ч.1 ст. 125 КК України у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт;

- за ч.1 ст. 296 КК України у виді стягнення штрафу в доход Держави у розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на час винесення вироку складає 12750 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят) грн.

Вирок про стягнення штрафу виконується самостійно.

Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 суму відшкодування заподіяної моральної шкоди у розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн.

Органом досудового слідства ОСОБА_9 обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України за наступних обставин.

29.07.2014 року, близько 18 год. 30 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився поряд з магазином «Продукти», що розташований в с. Васильки, Бориспільського району по вул. Леніна, 12-А. В цей час ОСОБА_9 здалося, що продавець з магазину ОСОБА_7 щось сказала в його бік. Зайшовши до магазину ОСОБА_9 , використовуючи малозначний привід, безпричинно, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість почав ображати ОСОБА_7 нецензурною лайкою та при цьому, намагаючись нанести тілесні ушкодження останній поздвигав холодильники та перекидав товар який знаходився на холодильниках.

ОСОБА_7 попрохала ОСОБА_9 припинити порушення громадського порядку та покинути магазин. Однак, на зауваження ОСОБА_10 не відреагував та продовжував порушувати громадський порядок.

Перемістившись з приміщення магазину на вулицю та перебуваючи поряд з автомобілем, який був припаркований неподалік магазину ОСОБА_9 з метою самоствердитися за рахунок завдання фізичного болю, що виразилося в ігноруванні загально визначених правил поведінки в суспільстві, нахабному поводженні та прояві грубої сили, схопив обома руками за зап`ясти рук ОСОБА_7 . Після того як ОСОБА_7 позбавилась від захвату, ОСОБА_9 , не заспокоївшись продовжив свої хуліганські дії та безпричинно, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, схопив лівою рукою за горло ОСОБА_7 , а правою рукою за ліву руку в області передпліччя та притиснув до автомобіля.

В результаті хуліганських дій ОСОБА_9 заподіяв потерпілій тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта №185 від 01.08.2014 року за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

За результатами судового розгляду, оцінивши і проаналізувавши докази по справі, суд дійшов висновку, що мали місце наступні події.

29.07.2014 року, близько 18 год. 30 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився поряд з магазином «Продукти», що розташований в с. Васильки, Бориспільського району по вул. Леніна, 12-А. В цей час ОСОБА_9 , який заходився в стані алкогольного сп`яніння здалося, що продавець з магазину ОСОБА_7 щось сказала в його бік, що саме він не пригадує, але ці слова він сприймав, як образу, а тому вирішив з`ясувати ці обставини. Зайшовши до приміщення магазину, в якому вже знаходилася потерпіла ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, використовуючи малозначний привід, а саме сприйняття ним слів ОСОБА_7 , яких саме, він не пам`ятає, як образу для себе, безпричинно, з мотивів явної неповаги до суспільства, незважаючи на наявність в приміщенні магазину інших осіб, які знаходилися в ньому в його робочий час, проявляючи особливу зухвалість, що проявилась у повному ігноруванні встановлених в суспільстві норм і правил та протиставляючи себе суспільству, почав ображати ОСОБА_7 нецензурною лайкою та при цьому, намагаючись нанести тілесні ушкодження останній, почав зрушувати з місця холодильники та перекидати товар який в них знаходився.

ОСОБА_7 попрохала ОСОБА_9 припинити порушення громадського порядку та залишити магазин. Однак, на зауваження ОСОБА_10 не відреагував та продовжив свої дії, намагаючись дістатись до потерпілої ОСОБА_7 , яка в цей час вже знаходилась за прилавком магазину.

Захищаючись від агресивних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_7 вилила в його бік гарячу воду, яка знаходилася в чайнику, що стояв за прилавком, але в ОСОБА_9 не вцілила. Зазначені дії потерпілої, та втручання сторонніх осіб, змусило ОСОБА_9 залишити приміщення магазину, та переміститись на вулицю.

Дії ОСОБА_9 потягнули за собою тимчасову зупинку нормальної роботи магазину «Продукти», що розташований в с. Васильки, Бориспільського району Київської області, по вул. Леніна, 12-А, оскільки знадобився тривалий час на приведення приміщення магазину до стану придатного для подальшого обслуговування покупців.

Крім того, 29.07.2014 року, біля 19.10 год., по приїзду дільничного інспектора міліції, ОСОБА_7 , знаходячись в салоні його автомобіля, який знаходився біля магазину «Продукти», що розташований в с. Васильки, Бориспільського району Київської області, по вул. Леніна, 12-А, писала заяву до органів внутрішніх справ, щодо дій ОСОБА_9 . В цей час ОСОБА_9 знаходився поряд з автомобілем, бачив і розумів значення дій потерпілої та, шляхом образ та погроз, намагався їй завадити в цьому.

Коли ОСОБА_7 вийшла з зазначеного автомобіля, що стояв біля магазину, до неї ззаду підбіг ОСОБА_9 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, та, продовжуючи свої злочинні дії, на ґрунті виниклих особистих неприязних відносин, з метою нанесення тілесних пошкоджень потерпілій, умисно, схопив обома руками за зап`ясти рук ОСОБА_7 , застосовуючи перевагу у фізичній силі, схопив та стиснув потерпілу лівою рукою за горло, спричинивши ОСОБА_7 фізичний біль, а правою рукою стиснув ліву руку потерпілої в області передпліччя та притиснув до автомобіля, що тривало 1-2 секунди.

В результаті умисних протиправних дій, ОСОБА_9 заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синців та садна на шиї, синців на лівій руці: лівому плечі, передпліччі та зап`ястку, які згідно висновку експерта № 185 від 01.08.2014 року за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що правова кваліфікація дій ОСОБА_9 не у повному обсязі відповідає обставинам справи та змінив її.

Суд дійшов до висновку, що дійсно ОСОБА_9 своїми умисними діями, що виразилися у грубому порушенні громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю ( що потягнуло за собою тимчасову зупинку нормальної роботи магазину «Продукти», що розташований в АДРЕСА_2 ), вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 296 КК України.

В той же час суд зазначив, що досудовим слідством не вірно була надана правова кваліфікація дій обвинуваченого по нанесенню легких тілесних ушкоджень потерпілій за ч.1 ст. 296 КК України та дії ОСОБА_9 в цій частині кваліфікував за ч.1 ст. 125 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що вирок суду першої інстанції щодо нього є незаконним та необґрунтованим, а наведенні у вироку факти не в повній мірі відповідають дійсності.

Так, не дивлячись на те, що орган досудового слідства не в повній мірі провів досудове слідство у кримінальному провадженні, не встановив всіх очевидців даної події та фактичні обставини, суд в свою чергу також не в повній мірі провів судовий розгляд.

Неповнота досудового слідства та судового розгляду потягли за собою невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження.

Обвинувачений зазначає, що ніякого фізичного насильства над потерпілою ОСОБА_7 , він не вчиняв.

Суд у вироку не дав належної правової оцінки його показам та показам свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і необґрунтовано зробив висновок, що їх свідчення є неправдивими, поставився до них критично та не задовольнив клопотання його захисника щодо допиту в судовому засіданні дільничного інспектора ОСОБА_15 .

Таким чином, на думку апелянта неповнота дослідження доказів на досудовому розслідуванні та в суді призвели до винесення вироку, в якому наявні висновки, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Крім цього, на думку апелянта, посилання суду у вироку на обтяжуючу вину обставину вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння є необґрунтованим та не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи судом, оскільки свідки в своїх показах не зазначили той факт, що він вживав алкогольні напої, а судово-медична експертиза проведене не була.

Також апелянт вважає не справедливим рішення суду щодо часткового задоволення судом позову в частині відшкодування потерпілій моральної шкоди, оскільки позивач у своєму позові, а суд у своєму рішенні не сформували необхідну доказову базу для підтвердження наявності моральної шкоди та підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між його діями та негативними наслідками для потерпілої у вигляді моральної шкоди.

Крім того, обвинувачений посилається на те, що при прийняті рішення щодо міри покарання суд не врахував ті обставини, що в нього на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, не працююча дружина, яка перебуває у декретній відпустці, а також матір пенсіонерка та непрацюючий батько.

В зв`язку з цим, ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції щодо нього скасувати та виправдати його за ч.1 ст. 125 КК України та ч.1 ст. 296 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що вирок суду є незаконним, оскільки судом при винесенні вироку допущенні істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Крім цього, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, судом істотно порушено вимоги ст. 337 КПК України, яка передбачає, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадку зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, щодо якої здійснюється кримінальне правопорушення.

За результатами розгляду суд дійшов висновку, що ОСОБА_9 вчинив грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яке виразилось у тимчасовій зупинці нормальної роботи магазину «Продукти», тобто вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 296 КК України.

Однак, відповідно до обвинувального акту, обвинувачення ОСОБА_9 в частині тимчасової зупинки нормальної роботи магазину «Продукти» не висувалося, а тому суд у порушення вимог ст. 337 КПК України вийшов за межі висунутого обвинувачення.

Також на думку апелянта, висновки суду про те, що між скоєнням хуліганства в магазині і нанесенням тілесних ушкоджень потерпілій пройшов значний проміжок часу, і у обвинуваченого по відношенню до потерпілої за цей час виникли особисті неприязні відносини, що на думку суду свідчить про наявність в діях ОСОБА_9 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки хуліганські дії ОСОБА_9 не переривалися, а продовжувалися весь час та були направленні на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ще з самого початку вчинення хуліганських дій.

В обвинувальному акті обвинувачення відносно ОСОБА_9 за ч.1 ст. 125 КК України не висувалися, оскільки незаконні дії ОСОБА_9 щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілій охоплюються ч.1 ст. 296 КК України. Тому висновки суду щодо кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч.1 ст. 125 КК України не відповідають дійсності та виходять за межі висунутого обвинувачення.

В зв`язку з цим прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді стягнення штрафу в доход держави у розмірі 750 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 12750 грн.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого прокурор зазначає, що в ході досудового розслідування та судового розгляду були з`ясовані всі необхідні обставини та достатні докази, які підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, а тому просить відмовити ОСОБА_9 в задоволенні його апеляційної скарги.

В запереченнях на апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора потерпіла зазначає, що вирок суду першої інстанції є законним, справедливим, об`єктивним та неупередженим, прийнятим за результатами всебічного і повного дослідження всіх доказів та обставин справи, в зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні апеляційних скарг, а вирок суду залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу обвинуваченого підтримали та просили її задовольнити, проти апеляційної скарги прокурора заперечували;

прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав частково, просив вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд, проти апеляційної скарги обвинуваченого заперечував та просив відмовити в її задоволенні;

потерпілої, яка проти апеляційних скарг обвинуваченого та прокурора заперечувала та просила вирок суду залишити без змін;

перевіривши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинуваченого з останнім словом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Наведених вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, органами досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що 29.07.2014 року, близько 18 год. 30 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшовши до магазину «Продукти» та використовуючи малозначний привід, безпричинно, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість почав ображати ОСОБА_7 нецензурною лайкою та при цьому, намагаючись нанести тілесні ушкодження останній поздвигав холодильники та перекидав товар який знаходився на холодильниках.

Перемістившись з приміщення магазину на вулицю ОСОБА_9 схопив обома руками за зап`ясти рук ОСОБА_7 . Після того як ОСОБА_7 позбавилась від захвату, ОСОБА_9 , не заспокоївшись продовжив свої хуліганські дії та безпричинно, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, схопив лівою рукою за горло ОСОБА_7 , а правою рукою за ліву руку в області передпліччя та притиснув до автомобіля.

В результаті хуліганських дій ОСОБА_9 заподіяв потерпілій тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта №185 від 01.08.2014 року за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Зазначені дії органами досудового розслідування були кваліфіковані за ч.1 ст. 296 КК України.

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2015 року ОСОБА_9 за вказаним обвинуваченням засуджено за ч.1 ст. 296 та ч.1 ст. 125 КК України.

При цьому, суд у вироку визнав встановленим, що ОСОБА_9 вчинив грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яке виразилось у тимчасовій зупинці нормальної роботи магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований в с. Васильки Бориспільського району Київської області по вул. Леніна, 12, вийшовши за межі висунутого обвинувачення

Крім цього, судом зроблені висновки, що досудовим слідством невірно була надана правова кваліфікація дій обвинуваченого по нанесенню легких тілесних ушкоджень потерпілій за ч.1 ст. 296 КК України, та змінено кримінально-правову кваліфікацію відповідних дій обвинуваченого. При цьому суд додатково кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч.1 ст. 125 КК України, хоча обвинувачення у вчиненні цього злочину ОСОБА_9 не висувалося і від такого обвинувачення він не захищався.

Цим самим суд першої інстанції вийшов за межі висунутого обвинувачення, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, у тому числі право обвинуваченого на захист.

Відповідно до ст. ст. 409, 412 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням та може дослідити докази, які не досліджувались судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Однак, будь-яких клопотань від учасників процесу про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження або дослідження нових доказів до суду Апеляційної інстанції не надходило.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вищевказані порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а суд апеляційної інстанції позбавлений можливості їх усунути, оскільки клопотань про повторне дослідження обставин кримінального провадження від учасників судового провадження не надходило, тому вирок суду підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

При новому розгляді суду першої інстанції слід усунути зазначені в даній ухвалі недоліки, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі наявні по справі докази в їх сукупності, перевірити доводи апеляційних скарг прокурора і обвинуваченого та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2015 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 296 КК України - скасувати.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

СУДДІ ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4