Справа №
11-271/2007 р. Головуючий
у 1 інстанції: Трояновська Г.С.
Категорія: ст. 122 ч. 1 КК України Доповідач:
Ухвала

Іменем України

17 квітня 2007 року колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Романова О.В.

суддів Залішука
М.С., Ткаченка В.Л.

з участю

прокурора Селюченко
І.І.

потерпілої ОСОБА_1.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією адвоката ОСОБА_2. в інтересах
неповнолітнього засудженого ОСОБА_3. на вирок Романівського районного суду
Житомирської області від 15 лютого 2007 року.

Цим вироком ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженкаАДРЕСА_3 Романівського району, жителька смт. Романів АДРЕСА_1,
непрацююча, має на утриманні неповнолітню дитину, несудима ,-

засуджена
за ст. 122 ч. 1 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4. звільнено від
відбування покарання і встановлено іспитовий строк - 1 рік 6 місяців, а
відповідно до ст. 76 КК України її зобов"язано:

·
не виїжджати за межі України на постійне місце проживання
без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

·
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання.

Згідно ст. 1 п.
в ЗУ " Про амністію " від 31.05.2005 року засуджену ОСОБА_4. звільнено
від призначеного покарання.

Запобіжний захід їй залишено підписку про невиїзд.

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка та жителька АДРЕСА_2,
продавець, несудима, -

засуджена за ст. 122 ч. 1 КК України на 1 рік позбавлення волі.

2

На підставі ст.
75 КК України
ОСОБА_5. звільнено від відбування покарання і встановлено іспитовий строк - 1
рік, а відповідно до ст. 76 КК України її зобов'язано:

·
не виїжджати за межі України на постійне місце проживання
без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

·
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання.

Згідно ст. 1 п.
б ЗУ " Про амністію " від 31.05.2005 року засуджену ОСОБА_5. звільнено
від призначеного покарання.

Запобіжний захід їй залишено підписку про невиїзд.

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець с
Камінь Романівського району, жительАДРЕСА_3 цього ж району, непрацюючий,
має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, несудимий ,-

засуджений за ст. 122 ч. 1 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6. звільнено від
відбування покарання і встановлено іспитовий строк - 1 рік, а відповідно до ст.
76 КК України його зобов"язано:

·
не виїжджати за межі України на постійне місце проживання
без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

·
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання.

Згідно ст. 1 п.
б ЗУ " Про амністію " від 31.05.2005 року засудженого ОСОБА_6. звільнено від
призначеного покарання.

Запобіжний захід йому залишено підписку про невиїзд.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець та жительАДРЕСА_3 Романівського району
Житомирської області, учень ПТУ-30 м. Житомира, неодружений, несудимий ,-

засуджений за ст. 122 ч. 1 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3. звільнено від
відбування покарання і встановлено іспитовий строк - 1 рік, а відповідно до ст.
76 КК України його зобов"язано:

·
не виїжджати за межі України на постійне місце проживання
без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

3

Згідно ст. 1
п. а
ЗУ " Про амністію "
від 31.05.2005 року засудженого ОСОБА_3. звільнено від
призначеного покарання. Запобіжний захід йому залишено підписку про невиїзд.

Як визнав суд, 22 жовтня 2004 року о 21 годині у с Велика Козара
Романівського району ОСОБА_4. разом з ОСОБА_6. та
ОСОБА_5., перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, з метою заподіяння
тілесних ушкоджень ОСОБА_1., на грунті ревнощів та особистих неприязних
відносин, діючи в групі, умисно нанесли удари руками та ногами по різних
частинах тіла ОСОБА_1., в результаті чого остання отримала легкі тілесні
ушкодження.

Після цього ОСОБА_6.,
ОСОБА_5. та неповнолітній ОСОБА_3. тримали руки та ноги ОСОБА_1., а ОСОБА_4.
набрала з пляшечки, яку принесла з собою, в медичний шприц столовий оцет, та
вприснула його зі шприца в піхву ОСОБА_1., заподіявши останній середньої
тяжкості тілесні ушкодження.

Від адвоката ОСОБА_2., яка захищає інтереси засудженого
ОСОБА_3., надійшла апеляція, в якій порушується питання про скасування вироку
щодо її підзахисного, виправдання його і закриття справи. Апеляцію обґрунтовує
тим, що суд неправильно кваліфікував дії ОСОБА_3. за ст. 122 КК України, сам
засуджений не мав умислу на заподіяння потерпілій ОСОБА_1 середньої тяжкості
тілесного ушкодження, про наміри сестри щодо спричинення потерпілій зазначених
тілесних ушкоджень не знав. Крім цього адвокат вказує, що ст. 122 КК України не
передбачає кримінальну відповідальність за вчинення цього злочину в групі. На
її думку, дії вчиненні засудженим щодо потерпілої, можна кваліфікувати лише за
ст. 125 КК України, як заподіяння легких тілесних ушкоджень, але порушення кримінальної
справи відносно ОСОБА_3. за вчинення цього злочину можливе не інакше як за
скаргою потерпілого, поданою до суду.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора та потерпілої
щодо залишення вироку без зміни, обговоривши доводи апеляції та перевіривши матеріали
справи, колегія суддів визнала апеляцію необгрунтованою з наступних підстав.

Суд першої інстанції, правильно встановив фактичні
обставини справи, дав їм належну оцінку і вірно кваліфікував дії засудженого
ОСОБА_3. Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_3. у вчиненні злочину, за
який його засуджено, є правильним і обгрунтованим.

Як
встановлено судом, засуджені в тому числі і ОСОБА_3. хотіли розібратися з
потерпілою ОСОБА_1. та помститися їй, шляхом нанесення тілесних ушкоджень. Суд
у своєму вироку вірно зазначив, що стаття 122 КК України також передбачає
відповідальність і у випадках, коли умисел винного був спрямований на
заподіяння невизначеної шкоди здоров"ю, а фактично було заподіяно тілесні
ушкодження середньої тяжкості.

4

Щодо визнання вчинення злочину в групі, то судом під час
судового засідання точно встановлено, що домовленість між засудженими виникла
безпосередньо на місці вчинення злочину, і підтверджується узгодженими діями,
які були вчиненні засудженими по відношенню до потерпілої, всі учасники
усвідомлювали злочинність дій ОСОБА_4 та своїх власних.

Крім того, засуджені ОСОБА_5. та ОСОБА_3. звернулись до
апеляційного суду із заявами про залишення вироку без зміни.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляцію
адвоката ОСОБА_2. в інтересах неповнолітнього засудженого ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а вирок Романівського районного суду Житомирської області від 15
лютого 2007 року щодо нього - без зміни.