№1-304/06,
ВИРОК

іменем України

20 червня 2007
Октябрський районний суд м. Полтави в складі

головуючого -
судді Нізельковської Л.В.

при секретарях
-Шинкарюк К.Г., Невмивако Т.Б., Осиповій Ю.В.

за участю
прокурорів - Браунер О.В., Снісаренко Ю.Л.,
Мазур В.І.

адвоката -
ОСОБА_22

потерпілої -
ОСОБА_21 розглянувши у відкритому
судовому засіданні в
залі суду в м.
Полтаві справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженця

м. Тбілісі
Республіки Грузія, вірмена, громадянина України, освіта середня,

працюючого директором МП
„Мальва'', одруженого, маючого на утриманні

малолітню
дитину, проживаючого за адресоюАДРЕСА_1

Полтавської
області, раніше судимого:

11.09.2002 Чутівським районним судом Полтавської області за ст. 122 ч.1 КК

України до 2
років позбавлення волі з іспитовим строком згідно ст. 75 КК

України 1
рік, за
ст. 121 ч.2 КК України,

встановив:

ОСОБА_1
19.11.2002 близько 23.00 години по вул. Фрунзе в м. Полтаві неподалік кафе
„Відпочинок", що знаходилося в
приміщенні Української медичної стоматологічної академії, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, на ґрунті раптово виниклих
неприязних стосунків умисно наніс ОСОБА_2 два удари ножем в область черева та
лівого передпліччя, чим спричинив йому тілесні
ушкодження у вигляді сліпого проникаючого колото-різаного поранення черева із
пошкодженням судин кореня брижі тонкого кишечнику та пристінкової гілки
черевної аорти і колото-різаної рани передпліччя з пошкодженням кровоносних
судин по ходу рани, що потягли за собою
гостру крововтрату, які кваліфікуються
як тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок
яких настала смерть потерпілого.

Допитаний
у суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст. 121 КК
України, не визнав. Пояснив, що з потерпілим конфлікту у нього не
було, вони на вулиці у вказаний період
часу не спілкувалися, а також він не
завдавав потерпілому ударів ножем,
оскільки взагалі не мав ножа. Вказав,
що під час досудового слідства себе обмовив під тиском працівників
міліції.

Однак, вина підсудного повністю доведена зібраними
по справі та дослідженими у суді доказами.

Згідно
висновку судово-медичної експертизи №1200-а від 27.01.2003, причиною смерті ОСОБА_2 стало сліпе
проникаюче колото різане поранення черева з пошкодженням судин кореня брижі
тонкого кишечнику та пристінкової гілки черевної аорти га колото-різана рана
лівого передпліччя з пошкодженням кровоносних судин по ходу рани. що потягли
гостру крововтрату. Спіне
проникаюче колото-різане поранення живота та

колото-різана рана лівого передпліччя за своїм характером є
прижиттєвими, утворились незадовго до
настання смерті від дії колюче-ріжучого предмета, клинок якого мав лезо з одного боку та
найбільшу ширину по протягу до рівня поглиблення близько 13, 5 мм. - 20 мм.
і по відношенню до живої особи кваліфікуються як тяжкі тілесні
ушкодження, небезпечні для життя у
момент спричинення, а в даному конкретному
випадку такі, що потягли смерть
потерпілого, (а.с. 230-231 т.1)

Судово-медичною
експертизою №34 від 17.03.2003 встановлено,
що, враховуючи характер
ушкоджень, а саме: наявність пошкодження
пристінкової гілки черевної аорти та ушкодження судин кореня брижі тонкого
кишечнику, які зумовили розвиток
профузної масивної внутрішньої крововтрати,
навіть при наданні своєчасної кваліфікованої медичної допомоги
гарантувати настання сприятливого для життя наслідку неможливо, (а.с. 235-242 т.2)

20.11.2002
в приміщенні приймального відділення 1-ї міської лікарні було проведено огляд
речей ОСОБА_2 - шкіряної жилетки чорного кольору, светра білого з плямами бурого кольору, брюк,
носків та туфель, (а.с. 9 т.1)

Згідно
висновку судово-медичної імунологічної експертизи №490 від 24.12.2002 на
шкіряній жилетці, светрі, брюках,
носкові, туфлях знайдена кров
людини, де виявлений антиген А. Ці сліди
крові можуть походити від особи, крові
якої властивий виявлений антиген, в тому
числі і від ОСОБА_2, ОСОБА_1 (а.с.
242-247 т.1)

Як
встановлено додатковою комісійною судово-медичною експертизою №1 від
03.01.2006, по краях дефекту тканин
лівої поли наданої на експертизу шкіряної жилетки: на двох поверхнях мішковини
врізної кишені, сінтопоні та підкладці
лівої поли жилетки знайдено кров людини,
де виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО. По краях дефекту
шкіряної поверхні лівої поли жилетки крові не виявлено.

Відсутність
крові по краях дефекту шкіряної поверхні лівої поли жилетки потерпілого
пояснюється стиканням внутрішніх шарів жилетки (підкладки та сінтопону) з
раною, з якої виділялась кров.

На жилетці
виявлено одне колото-різане пошкодження.

Подовжник
колото-різаного пошкодження на жилетці та колото-різана рана на трупі
потерпілого ОСОБА_2 співпадають за локалізацією, напрямком,
характером і умовно за розмірами.

Локалізація, напрямок,
розміри колото-різаного пошкодження на шкіряній жилетці ОСОБА_2 і
колото-різаної рани на трупі, а також
конструктивні особливості наданого на експертизу ножа дають підставу
стверджувати, що дані ушкодження могли
утворитися від дії клинка ножа, наданого
на експертизу, (а.с. 173-177 т.7)

У суді
експерти ОСОБА_3 та ОСОБА_4
підтвердили усі висновки судово-медичних експертиз, проведених за участю кожного з них.

Як
пояснив суду свідок ОСОБА_5, він в складі слідчо-оперативної групи 21.11.2002 проводив
огляд прилеглої території до медакадемії,
де виявив ніж.

Відповідно
до висновку судово-медичної молекулярно-біологічної експертизи №12-545 від
22.12.2006 на цьому ножі знайдена кров людини. Генетичні ознаки зразка крові
ОСОБА_2 співпадають з генетичними ознаками крові, виявленої на ножі. Сукупність ознак, встановлених у вказаних об'єктах, зустрічається, в середньому,
у одного з 300 тисяч осіб. (а.с. 161-163т.8)

У
судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив,
що ОСОБА_1 з ОСОБА_2вдвох відійшли до пам'ятника Чорнобильцям. Свідок,
щоб уникнути конфлікту між чоловіками,
пішов у їх бік. Вже коли він знаходився на відстані 4-5 метрів від
них, побачив як ОСОБА_1 наніс ОСОБА_2
два удари правою рукою збоку по тулубу. Після

цього
ОСОБА_6 відтягнув ОСОБА_1 від потерпілого,
а останній залишився стояти. Свідок ОСОБА_6 також підкреслив, що нікого іншого поряд з ОСОБА_2та ОСОБА_1 не
було, нікого із сторонніх осіб поблизу
він не бачив.

Такі ж
показання ОСОБА_6 дав і під час відтворення обстановки та обставин події
злочину, продемонстрував на місці як
відбувалися всі ці події, (а.с. 72-82
т.6)

Показання
ОСОБА_6, дані ним в ході відтворення
обстановки та обставин події

06.05.2004,
як зазначено у висновку
комісійної судово-медичної експертизи №147 від

08.11.2005, відповідають
медичним даним, отриманим при експертизі
трупа ОСОБА_2 за механізмом спричинення колото-різаного поранення живота, тобто по локалізації та

направленості колото-різаного поранення,
лише за умови нанесення удару ножем,
(а.с. 134-

142 т.7)

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_1 з ОСОБА_2стояли вдвох, до них підійшов ОСОБА_6 та забрав ОСОБА_1 В
цей час до потерпілого підійшли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і запропонували ОСОБА_2 йти
звідти, але у останнього почали
підгинатися ноги і він сам зігнувся,
нічого не говорив, а потім у
потерпілого на руці виявили кров. Також свідок пояснила, що невідома особа, про яку вона говорила при перших допитах, була на досить далекій відстані. Поряд з
ОСОБА_2та ОСОБА_1 нікого не було.

Свідок
ОСОБА_8 показав суду, що він бачив як
ОСОБА_2 з ОСОБА_1 стояли поряд,
потім, коли ОСОБА_1
відійшов, ОСОБА_2 розвернувся і одразу
почав падати. Коли його підвели до лавочок,
виявили на руці кров.

Свідок
ОСОБА_9 також підтвердив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вдвох відходили від
усіх в сторону. Потім невдовзі він побачив ОСОБА_2, у якого підгиналися ноги, а на руці була рана, допоміг довести його до лавочки.

При
відтворенні обстановки та обставин події злочину свідки ОСОБА_8, ОСОБА_7,
ОСОБА_9 продемонстрували на місці як і де стояли підсудний та
потерпілий, де вони побачили
потерпілого, коли він почав падати, де надавали першу медичну допомогу, (а.с. 54-64,
83-101 т.6)

Свідки
ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в судовому засіданні без будь-якого тиску впевнено
підтримали усі свої попередні показання та пояснили про обставини події. На
даний час вони взагалі проживають за межами Полтавської області, а тому навіть можливості впливу на них з боку
працівників правоохоронних органів чи когось іншого суд не вбачає і не
знаходить підстав не довіряти цим свідкам.

Суд не
приймає до уваги показання ОСОБА_6, дані
ним на початку досудового слідства, про
те, що він спочатку бачив ніж в руках у
ОСОБА_1, потім взагалі не бачив ударів з
боку ОСОБА_1 по ОСОБА_2, оскільки ці
показання неодноразово змінювалися. Як пояснив свідок, свої свідчення він змінював у зв'язку з
тим, що йому погрожували арештувати та
звільнити з медакадемії, а пізніше ОСОБА_6
хотів допомогти ОСОБА_1 уникнути кримінальної відповідальності, оскільки підсудний колись був його товаришем, односельчанином. На теперішній час свідок протягом тривалого
часу в період досудового слідства, а
також у судовому засіданні дає впевнені та послідовні показання, які співвідносяться з показаннями інших
свідків та з фактичними обставинами справи,
а тому суд не знаходить підстав їм не довіряти.

Не
дивлячись на те. що показання свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9 в
деяких деталях не співпадають, а саме -
щодо розташування потерпілого та підсудного на місці, відносно один одного, хто перший із свідків підхопив
потерпілого, який падав, - ці розбіжності не спростовують
достовірність встановлених судом обставин нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень
ОСОБА_2, а навпаки свідчать на користь
правдивості показань свідків, які
намагаються відтворити в пам'яті та розповісти

суду саме те, що вони бачили і як
вони ці події сприйняли, а не вигадують
спільну версію, яка в такому разі була б
абсолютно однаковою у всіх.

Неспроможними
є твердження ОСОБА_1 про те, що на
вулиці він з ОСОБА_2не спілкувався і взагалі його не бачив, оскільки усі безпосередні свідки події -
ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 стверджують,
що потерпілий з підсудним разом відійшли від компанії, стояли поруч вдвох, поблизу них нікого не було. Відразу, коли ОСОБА_1 відійшов, потерпілий почав падати, а потім у нього було виявлено поранення.

Допитані
в суді свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7,
ОСОБА_12 розповіли, що у
вечір, коли ОСОБА_2 було нанесено
тілесні ушкодження, ОСОБА_1 вів себе
агресивно, перебував у стані
алкогольного сп'яніння, безпричинно
затівав бійки.

Така
поведінка підсудного пояснюється проведеною судово-психологічною експертизою
особистості ОСОБА_1 №183 від 13.04.2007,
якою встановлено, що підсудний
має наступні домінуючі індивідуально-психологічні особливості: високу
активність, схильність до
експлозивно-агресивних (вибухових) емоційних реакцій, підвищене прагнення до самостійності та
незалежності, стійкість у відстоюванні
власної думки, схильність до лідерства з
вираженим почуттям суперництва, завищену
самооцінку, зниження уміння розуміти
потреби інших людей, дефіцит соціальної
відповідальності, легковажне ставлення
до правил і законів. Указані домінуючі особливості особистості підсилилися у
стані алкогольного сп'яніння та закономірно відобразилися на
конфліктно-агресивному характері його дій.

Домінуючими
мотивами поведінки ОСОБА_1 є прагнення жити теперішнім, схильність до безпосереднього досягнення
бажаного, недорозвинення установок
соціального співробітництва, нехтування
почуттями та намірами оточуючих, зневага
до морально-етичних та правових норм,
порушення яких підекспертний схильний легко виправдовувати. Указані
домінуючі мотиви поведінки суттєво зумовили спрямованість та характер його дій
у період часу, що відноситься до
інкримінованого ОСОБА_1 протиправного діяння,
і проявилися у вигляді конфліктно-агресивних вчинків.

ОСОБА_1
не виявляє ознак схильності до надмірного фантазування, підвищеного навіювання та високого
підпорядкування впливу з боку оточуючих,
(а.с. 242-250 т.8)

Допитана
як свідок ОСОБА_13 пояснила, що в день
нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 вона в якості слідчого виїжджала на місце
пригоди, забирала підозрюваного ОСОБА_1
із лікарні. Підсудний поводився агресивно,
говорив що він порізав, але вони
нічого не доведуть.

Саме
показання зазначених свідків та висновки експертиз, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні
злочину, суд кладе в основу
обвинувачення.

Суд
враховує, що рішеннями суду встановлений
факт незаконного затримання ОСОБА_1 одразу після вчинення злочину і що на
момент проведення відтворення обстановки та обставин події злочину він
незаконно утримувався в ІТТ. В той же час дана слідча дія проведена відповідно
до вимог КПК України і показання підсудного,
дані ним на відтворенні,
співпадають з іншими належно добутими доказами по справі.

Так під
час відтворення обстановки та обставин події злочину 22.11.2002 ОСОБА_1
пояснив, що наніс потерпілому ножем два
удари, а потім цей ніж викинув, вказав на місце, куди саме викинув ніж. (а.с 68-70 т.1, відеозапис)

При
перегляді відеозапису в судовому засіданні суд впевнився в тому, що ОСОБА_1 давав чіткі показання без
будь-якого тиску з боку інших учасників цієї слідчої дії.

Відеозапис спростовує показання підсудного про те, що під час відтворення обстановки та обставин
злочину він говорив про події, що йому
стали відомі зі слів працівників міліції,
які коротко тезами вказали, що
необхідно показувати під час відтворення,
а вже на місці він зорієнтувався що і як слід розповідати. Про
місце, куди він ніби викинув ніж, підсудному з його слів взагалі ніхто не
говорив. Він вказав це місце самостійно,
навмання.

В той же
час саме в цьому місці згідно показань свідка ОСОБА_5, який оглядав у складі слідчо-оперативної
групи прилеглу територію до медакадемії,
21.11.2002 було виявлено ніж. Тобто на день раніше того, як ОСОБА_1 „випадково" вказав, куди він його викинув.

Судово-психологічною
експертизою відеозапису №184 від 10.04.2007 встановлено, що в ході відтворення ОСОБА_1 обстановки та
обставин події злочину 22.11.2002 в комунікативній діяльності обвинуваченого
суттєво переважали стверджувальні судження і умовиводи, що у хронологічній послідовності описують
причини виникнення та хід подій, що
відносяться до фабули даної справи. Комунікативна діяльність ОСОБА_1під час
відтворення ним основних аспектів події характеризується психологічними
ознаками визначеності,
послідовності, конкретності, вичерпності,
наявністю загальних та специфічних деталей про місце, осіб,
об'єкти й характер відтворюваних дій. Невербальні (немовні) засоби
комунікативної діяльності ОСОБА_1 у повній мірі підтверджують вичерпність його
висловлень; опис докримінальної,
кримінальної і посткримінальної стадій інкримінованого протиправного
діяння є збалансованим, у достатній мірі
розгорнутим і конкретним та складає цілісний сюжет. В ході проведення
відтворення обстановки і обставин події злочину констатуються суттєві
психологічні підстави для визначення самостійності та істинності
(достовірності) його комунікативної діяльності у переважній більшості
реконструйованих фрагментів, що у своїй
сукупності складають цілісну фабулу даної справи. У тексті протоколу
відтворення обстановки і обставин події злочину, у наданих матеріалах відеозапису від
22.11.2002 за участю ОСОБА_1 суттєвих ознак психічного впливу на комунікативну
діяльність обвинуваченого з боку осіб,
що брали участь у проведенні даної слідчої дії, не констатується, (а.с. 227-239 т.8)

У своєму
висновку експерт звертає увагу на те, що
під час проведення відтворення міміка ОСОБА_1 виразно виражає пригадування; на
одне із поставлених питань „як були розташовані руки потерпілого"
підсудний відповів, що не пам'ятає та
одразу ж пояснив причину - удари наносив знизу,
присівши; констатує моменти,
відносно яких йому взагалі не було задано питання - пояснив, що викинув ніж у розкладеному вигляді;
ініціативно передавав свої почуття і стан (наприклад, присів,
схопився за око, наносив удари
знизу, бо перебував у нахиленому
положенні), називав свої відчуття та
сприймання у момент нанесення удару ножем в область тулубу потерпілого („ну,
по коже, видно попал").

В
судовому засіданні експерт ОСОБА_14 ,
підтвердивши свої висновки,
вказала, що у показаннях ОСОБА_1
під час відтворення відсутні ознаки переказу розповіді інших людей.

Проведеною
комісійною судово-медичною експертизою №147 від 08.11.2005 зроблено висновок
про те, що показання ОСОБА_1, дані ним в ході відтворення обстановки та
обставин події злочину від 22.11.2002 відповідають судово-медичним даним, отриманим при експертизі трупа ОСОБА_2 за
характером і кількістю (два колото-різаних поранення - одне - живота, інше - руки) та за механізмом спричинення
колото-різаного поранення живота. Проте,
не відповідають за точною локалізацією (права рука і права половина
живота), а також за механізмом
спричинення колото-різаного поранення руки,
(а.с. 134-142 т.7)

Однак, зазначена в експертизі невідповідність
показань ОСОБА_1 щодо локалізації тілесних ушкоджень і механізму спричинення
поранення руки не спростовує сам факт заподіяння потерпілому ОСОБА_2 тілесних
ушкоджень саме підсудним при обставинах,
про які вказали свідки. На відтворення підсудним обстановки та обставин
вчинення злочину могло вплинути те, що
він під час конфлікту з ОСОБА_2

перебував у стані алкогольного сп'яніння. Стан сп'яніння ОСОБА_1
підтверджується протоколом медичного огляду,
який проведено 20.11.2002 о 00.55 год.
(а.с. 183 т.7)

Враховуючи
викладене, протокол відтворення
обстановки і обставин події злочину з відеозалисом приймається судом як доказ.

Заяви
ОСОБА_1, що він під час досудового
слідства під тиском працівників міліції обмовив себе, спростовуються показаннями свідків
ОСОБА_15, ОСОБА_16., ОСОБА_17 ОСОБА_18
ОСОБА_19, ОСОБА_20,
які заперечили вчинення будь-якого тиску на ОСОБА_1
Проведеними численними перевірками прокуратурою Октябрського району м. Полтави
та прокуратурою Полтавської області не встановлено фактів психологічного або
фізичного тиску на ОСОБА_1 За наслідками перевірок винесено постанови про
відмову в порушенні кримінальної справи відносно працівників міліції, (а.с. 83-84,
86-88 т.З, а.с. 133-134 т.6,
115-116 т.7)

Неспроможними
є твердження підсудного про те, що рани
на фототаблицях до акту судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_2 №1200 від
21.11.2002 (а.с. 224 т.1) та до висновку судово-медичної експертизи № 76-МК від
12.02.2003 (а.с. 17 т.2) різні, тобто,
на його думку, докази
фальсифікувались. В суді експерт ОСОБА_3
підтвердив, що дані поранення на
фототаблицях є ідентичними, і у акті
дослідження трупа, і у висновку експерта
вказано однакові розміри поранень, в
акті огляду трупа міститься інформація про те,
що було взято кусочки шкіри з пошкодженням для медико-криміналістичного
дослідження. У висновку експертизи вказано,
що під кусочками шкіри міститься напис про те, що дані кусочки шкіри відібрані згідно акту
№1200 від 21.11.2002 сме ОСОБА_4. Таким чином можливість фальсифікації
виключена.

Версія
підсудного про те, що тілесні ушкодження
потерпілому могла завдати інша особа, не
знайшла свого підтвердження у суді,
оскільки будь-кого із сторонніх осіб свідки поблизу не бачили, поряд з підсудним та потерпілим нікого не
було. Ті особи, які знаходились
найближче до потерпілого після ОСОБА_1,
підійшли до ОСОБА_2 і намагалися надати йому медичну допомогу, взагалі не знаючи, що у потерпілого є поранення ще й на
животі, та тільки перекривали кровотечу
на руці.

Версія
ОСОБА_1 про те, що даний злочин міг бути
вчинений на грунті ревнощів, а саме в
зв'язку з тим, що ОСОБА_8 ревнував свою
дружину ОСОБА_7 до ОСОБА_2, є
надуманою, оскільки в суді ОСОБА_8
пояснив, що підстав ревнувати дружину в
нього не було, конфлікту між ним та
потерпілим також не виникало. Крім того,
коли ОСОБА_8 підходив до ОСОБА_2,
той вже мав поранення і падав, а
свідок потім, доки його дружина
викликала швидку допомогу, надавав
потерпілому першу медичну допомогу.

Показання
ОСОБА_1 з приводу його непричетності до вчиненого злочину є надуманими, суперечать фактичним обставинам справи. Суд
розцінює їх обраною лінією захисту з метою уникнути кримінальної
відповідальності.

Факт
незаконного затримання ОСОБА_1 відразу після події злочину не впливає на
достовірність та належність доказів вини підсудного у вчиненні тяжкого злочину
та не звільняє його від кримінальної відповідальності.

Підстав
ставити під сумніви показання свідків та висновки експертів суд не вбачає.
Притягнення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності та
перебування їх під адміністративним арештом,
що було предметом прокурорської перевірки, ніяк не впливає на їх показання на досудовому
слідстві та в судовому засіданні, про що
вони самі підтвердили у суді. Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заявили, що під час адміністративного арешту
будь-якого тиску на них з боку працівників міліції не було і говорили вони
правду.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про доведеність вини
ОСОБА_1 у вчиненні даного злочину та кваліфікує дії ОСОБА_1 за ст.
121 ч.2 КК України як умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких настала смерть потерпілого.

При
призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки
вчиненого злочину, конкретні
обставини, особу підсудного, який працює,
має на утриманні малолітню дитину,
за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, за місцем,
де він на момент вчинення злочину навчався, - негативно,
раніше судимий, вчинив новий
злочин в період іспитового строку.

Обставин, які пом'якшують покарання підсудного, суд не вбачає.

Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину в стані алкогольного
сп'яніння.

Згідно медичного
висновку підсудний працездатний,
лікування не потребує.

З
урахуванням викладеного суд приходить до висновку про необхідність призначення
ОСОБА_1 покарання у вигляді позбавлення волі.

Цивільний
позов потерпілої про відшкодування матеріальної в сумі 4514, 30 грн. та
моральної в сумі 30 000 грн. шкоди підлягає задоволенню, оскільки потерпіла внаслідок вчиненого
злочину понесла матеріальні витрати, що
складаються із витрат на поховання, та
зазнала значних моральних страждань,
пов'язаних зі смертю сина.

На підставі
викладеного, керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 121 ч.2 КК України, і призначити покарання у вигляді 9 (дев'яти)
років позбавлення волі.

На
підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків приєднати
частину невідбутого покарання за вироком Чутівського районного суду Полтавської
області від 11.09.2002 строком 1 (один) рік позбавлення волі, визначивши остаточно покарання 10 (десять)
років позбавлення волі.

Початок строку
відбуття покарання рахувати з 20.06.2007.

В строк
відбуття покарання зарахувати час затримання з 20.11.2002 по 26.11.2002, час перебування під вартою з 26.11.2002 по
20.01.2003, з 19.02.2003 по
30.03.2004, з 16.05.2005 по 26.07.2005.

Запобіжний
захід відносно ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили змінити із застави на
тримання під вартою, взявши його під
варту негайно в залі суду.

Заставу в сумі
17 000 грн. повернути заставодавцю ОСОБА_20.

Цивільний
позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_214514, 30
грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 30 000 грн. у відшкодування
моральної шкоди, завданої злочином, а всього -34 514, 30 грн.

Речові
докази: ніж з синьою ручкою - знищити після набрання вироком законної
сили, одяг повернути за належністю, відеозаписи зберігати при справі.

На вирок
може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Полтавської області через
Октябрський районний суд м. Полтави протягом 15 діб: засудженим з - моменту
отримання копії вироку, іншими
учасниками - з моменту оголошення.