Справа № 161/4429/13-к
Провадження № 1-кс/161/1199/13
У Х В А Л А

П Р О А Р Е Ш Т М А Й Н А

м. Луцьк 14 березня 2013 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Борнос А.В., за участю прокурора відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_1, старшого слідчого прокуратури Волинської області ОСОБА_2, підозрюваного ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4, розглянувши клопотання старшого слідчого СВ прокуратури Волинської області ОСОБА_2 про арешт майна підозрюваного ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий СВ прокуратури Волинської області ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна підозрюваного ОСОБА_3

Клопотання мотивує тим, що завідувач сектору з ОВС ВПМ Луцької ОДПІ ДПС у Волинській області ОСОБА_3, будучи службовою особою та працівником правоохоронного органу, протягом лютого-березня 2013 року вимагав та, 22.02.2013 року, 11.03.2013 року отримав від гр. ОСОБА_5 хабар в загальній сумі 8400 грн. за непроведення перевірок податкового законодавства та не перешкоджання у здійсненні останнім підприємницької діяльності.

11.03.2013 року гр. ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 ч.3 КК України.

Під час проведення огляду місця події від 11.03.2013 року у підозрюваного ОСОБА_3 було вилучено грошові кошти в сумі 4000 грн. (предмет хабара); грошові кошти в сумі 52 грн.; мобільний телефон марки Samsung DUOS з розбитим екраном, ІМЕІ 0416/0, 0416/0, номер телефону оператора МТС ; мобільний телефон "Нокіа 311", ІМЕІ 19259 із сім-картками в шкіряному чохлі з написом "Лакоста"; джинси синього кольору, в кишенях яких ОСОБА_3 зберігав кошти в сумі 4000 грн., отримані від гр. ОСОБА_5 та пластикові карти в кількості 7 штук.

Оскільки вказані речі, на думку слідчого, мають важливе значення у кримінальному провадженні №0000023 від 13.02.2013 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 365 ч.1, 368 ч.3 КК України відносно гр. ОСОБА_3, санкція статті 368 ч.3 КК України передбачає покарання у виді конфіскації майна, тому слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна підозрюваного.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, заслухавши думку слідчого та прокурора, які підтримали клопотання, думку підозрюваного ОСОБА_3 та його захисника, які заперечували щодо накладення арешту на майно, оскільки клопотання про арешт майна слідчим подано з порушенням строку, передбаченого ч.5 ст.171 КПК України, приходжу до висновку, що клопотання слід задовольнити частково.

Так, згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому Кримінально-процесуальним кодексом порядку.

Таким чином, арешт майна може бути накладено виключно на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частина 2 ст.170 КПК України передбачає, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України. Зокрема, якщо дані речі підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов'язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

З витягу з кримінального провадження №0000023 від 13.02.2013 року, доданого до клопотання вбачається, що гр. ОСОБА_3 у встановленому законом порядку повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України. Дані про складення письмового повідомлення про підозру, з зазначенням особи підозрюваного гр. ОСОБА_3 суду надані.

Зважаючи, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на майно гр. ОСОБА_3, зокрема, грошові кошти в сумі 4000 грн. (предмет хабара); грошові кошти в сумі 52 грн.; мобільний телефон марки Samsung DUOS, ІМЕІ 0416/0, 0416/0; мобільний телефон "Нокіа 311", ІМЕІ 19259 із сім-картками в шкіряному чохлі з написом "Лакоста"; джинси синього кольору, сам підозрюваний ствердив щодо належності вказаних речей саме йому, а тому з метою попередження можливого зниження, втрати або пошкодження, забезпечення їх правомірного утримання та дослідження органами досудового слідства, оскільки майно, у вигляді речей, відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України, окрім того, з метою виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, тому клопотання частині арешту на вказане майно, підлягає до задоволення.

Окрім того, у поданому клопотанні ставиться питання про накладення арешту на 7 пластикових карток. Одночасно слідчим та прокурором було уточнено клопотання у цій частині, так як 5 карток повернуто підозрюваному, про не заперечував і останній, а тому просили накласти арешт на дві пластикові картки вилучені у підозрюваного, зокрема на зарплатну та кредитну картки, що були вилучені під час проведення огляду місця події 11.03.2013 року. На думку суду, арешт на дані тимчасово вилучені речі не може бути накладений, оскільки вони не є власністю підозрюваного ОСОБА_3, а є власність банку, який їх видавав, дані про їх індивідуальні ознаки (номер картки, банк, який видав) у матеріалах клопотання відсутні, даних про те, що вказані картки відповідають критеріям, визначеним ст.167 ч.2 КПК України не наведено, накладення арешту, зокрема на кредитну картку, може призвести до настання певних негативних наслідків для підозрюваного ( як-то нарахування відсотків у випадку невнесення коштів на її рахунок), а тому відсутні правові підстави для накладення арешту саме на ці предмети.

На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СВ прокуратури Волинської області ОСОБА_2 про арешт майна підозрюваного ОСОБА_3 задовольнити частково.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_3, а саме:

- грошові кошти в сумі 4000 грн. (предмет хабара);

- грошові кошти в сумі 52 грн;

- мобільний телефон марки Samsung DUOS з розбитим екраном, ІМЕІ 0416/0, 0416/0, номер телефону оператора МТС ;

- мобільний телефон "Нокіа 311", ІМЕІ 19259 із сім-картками в шкіряному чохлі з написом "Лакоста";

- джинси синього кольору, в кишенях яких ОСОБА_3 зберігав кошти в сумі 4000 грн., отримані від гр. ОСОБА_5

Заборонити користуватись та розпоряджатись майном, на яке накладено арешт.

В частині клопотання щодо накладення арешту на пластикові картки, вилучені згідно протоколу огляду місця події від 11.03.2013 року відмовити.

Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна, згідно ч.3 ст.173 КПК України, тягне за собою негайне повернення частини тимчасово вилученого майна.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п'яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Борнос