Справа№ 1-106/2007
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2007
року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого -
судді Шляхова В.І. при секретарі Костюк Г.О., за участю прокурора Лепської Н.П., потерпілого
ОСОБА_1., підсудного ОСОБА_2.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі суду смт. Ріпки справу по обвинуваченню

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженець с.
Прислон Міжгорського району Закарпатської області, українець,
громадянин України, освіта базова загальна середня, пенсіонер, одружений, не
судимий, не військовозобов'язаний, житель АДРЕСА_1,

у вчиненні злочину передбаченого ст. 122 ч.1 КК України,

встановив:

11 липня 2007
року, приблизно о 06 годині 30 хвилин ОСОБА_2на подвір'ї будинку АДРЕСА_1, на
грунті неприязних стосунків, під час сварки, умисно наніс удар кулаком руки в
область обличчя сусіду ОСОБА_1, внаслідок чого завдав потерпілому тілесне
ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я у
вигляді двобічного перелому нижньої щелепи.

У судовому
засіданні підсудний вину в об'ємі пред'явленого обвинувачення не визнав.
ОСОБА_2показав суду, що з сусідами ОСОБА_1 тривалий час існують неприязні
стосунки через неврегульованість порядку користування прибудинковою територією
з вини останнього. Того ранку зустрів ОСОБА_1 та знову запропонував йому
прибрати водорозбірну колонку на свою частку території. У відповідь почув
брудну лайку, від ОСОБА_1 несло перегаром, адже напередодні у нього була
виплата заробітної плати за місцем роботи, де той працює нелегально, а
одночасно перебуває на обліку, як безробітний. Штовхнув відро, що поставив
ОСОБА_1. Останній кинувся битися, намагався вдарити по обличчю. Ухилився й
кулаком штовхнув ОСОБА_1 у груди. ОСОБА_1 впав долу на спину, а він пішов до
сараю. Через деякий час, коли він йшов вулицею, ОСОБА_1 на велосипеді обігнав
його й у нього не було тілесних ушкоджень. Оскільки тілесних ушкоджень не
заподіював, просить його виправдати й відмовити у задоволенні позову. Через
викладене, судом досліджено протокол відтворення обстановка та обставин події
за участю ОСОБА_2., як обвинуваченого (а.с. 72 - 73). Під час проведення цієї
слідчої дії останній давав показання аналогічні викладеним вище.

Потерпілий
ОСОБА_1. підтвердив наявність давніх неприязних стосунків з подружжям ОСОБА_2,
вважає, що у цьому винен підсудний. Потерпілий пояснив, що вранці 11. 07. 2007
року йшов до водорозбірної колонки загального користування й коли поставив
відро, то ОСОБА_2ногами почав це відро жбурляти. На його зауваження відреагував
ударом кулаком в обличчя. Від удару впав та забив руку й ногу. Коли лежав, то
ОСОБА_2ногою,

ударив
у стегно. Вийшла його дружина, тому ОСОБА_2заховався до сараю. В подальшому
велосипедом відвіз сміття до звалища й поїхав у своїх справах. Наміру
звертатися за медичною допомогою не мав, але стало зле. Звернувся до місцевої
лікарні, звідки був направлений на стаціонарне лікування до обласної лікарні.
Стаціонарно лікувався 21 день, але щелепа до цього часу не повністю зрослася.
Відчував фізичний біль, незручності у харчуванні, сім'я витрачалася на його
відвідування майже не щодня. Примирення не відбулося, тому просить позовні
вимоги задовольнити, так як на лікування витратив кошти, від дій підсудного
відчував біль та моральні страждання. Суд дослідив протокол відтворення
обстановка та обставин події за участю ОСОБА_1., як потерпілим (а.с. 70 - 71).
Потерпілий давав аналогічні показання та показав на місці за яких обставин
ОСОБА_2заподіяв йому тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_3. показала суду,
що перебувала у квартирі неподалік відчиненого вікна у бік подвір'я, де є
колонка. її подружжя, ОСОБА_1., пішов набрати води. Вона почула сварку на
подвір'ї й побачила, як ОСОБА_2кулаком вдарив ОСОБА_1. в обличчя. Той впав,
ОСОБА_2ногою ударив ОСОБА_1 по тулубу. Вийшла на подвір'я. ОСОБА_2пішов до
сараю. У чоловіка з рота йшла кров. Повернувшись дала чоловіку знеболююче й той
велосипедом поїхав. 0 17 год.
повернулася додому з роботи. Подружжю було погано. Наступного ранку він
зробив рентгенограму, а після того отримав направлення на стаціонарне лікування
до обласної лікарні. Ці показання відповідають, тим, що дала свідок під час
відтворення обстановки та обставин події. Протокол цієї слідчої дії було
досліджено судом (а.с. 74 - 75).

Подружжя
підсудного, ОСОБА_4., допитана в якості свідка, показала, що вранці з останнім
попоралися біля корови та повернулися до квартири. Чоловік пішов у справах до
сараю, вона залишилася у квартирі. Перебувала безпосередньо біля вікна, що
виходить на подвір'я, туди де знаходиться колонка. Почула сварку й через вікно
побачила, що чоловік штовхнув сусіда, - ОСОБА_1 у груди. Останній впав, а
чоловік пішов до сараю.

Обидва свідки
підтвердили наявність тривалих неприязних стосунків між їх сім'ями, як
сусідами.

З дослідженого в
судовому засіданні висновку судово-медичної експертизи № 2069 від 16 серпня
2007 року убачається, що у ОСОБА_1маються тілесні ушкодження у вигляді
двобічного перелому нижньої щелепи по 44 та 38 зубу, саден лівої верхньої та
лівої нижньої кінцівок, котрі виникли від дії тупих предметів, утворилися 11
липня 2007 року й відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за
ознакою тривалого розладу здоров'я, могли утворитися не менш як від 1 удару
кулаком з послідуючим падінням. (а.с. 40-41). Висновок експерта учасники не
оспорюють, а тому суд кладе його в підставу обвинувального вироку щодо
підсудного. Через викладене показання підсудного та його подружжя, що є свідком
по справі, про обставини, відносно яких вони дали показання, не можуть бути
взяті до уваги суду, оскільки не ґрунтуються на висновку СМЕ щодо характеру,
локалізації, механізму утворення тілесних ушкоджень у потерпілого.

Згідно заяв
потерпілого та його подружжя, рапорту працівника міліції, 11 липня 2007 року
(а.с. 6-9; 16) на подвір'ї буд. АДРЕСА_1ОСОБА_2заподіяв тілесні ушкодження
ОСОБА_1., через це останній стаціонарно лікувався та пройшов медичне
освідування.

Протокол огляду
місця події свідчить, що за вищевказаною адресою мається двоповерховий житловий
будинок й на його прибудинковій території мається водорозбірна колонка (а.с.
13).

Суд не може
взяти до уваги твердження потерпілого та свідка ОСОБА_1, що з боку подружжя
ОСОБА_2 малися погрози вбивством, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах
справи та в матеріалах маються постанови про відмову в порушенні кримінальної
справи відносно подружжя ОСОБА_2 за відсутністю складу злочину, які не
скасовані. (а.с. 53-а; 69-а).

Оцінюючи
зібрані та перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов
висновку, що умисні дії ОСОБА_2. органами досудового слідства кваліфіковані за
ч. 1 ст. 122 КК України правильно, оскільки заподіяне ним ушкодження не є
небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121
КК України, але є таким, що спричинило тривалий розлад здоров'я потерпілого
ОСОБА_1. ОСОБА_2. підлягає покаранню за вчинене.

Призначаючи
покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Обставиною,
що пом'якшує покарання підсудного, є його неодноразові звернення до
компетентних органів з метою розв'язання наявного конфлікту, що виник між його
сім'єю з сусідами по будинку, подружжям ОСОБА_1.

Обставин
що обтяжують покарання ОСОБА_2по справі не встановлено.

Одночасно
суд враховує особу винного, який за місцем проживання характеризується виключно
позитивно, але має ускладнені стосунки з сім'єю потерпілого, його особу
віднесено до постраждалих від наслідків чорнобильської катастрофи (категорія 4)
та надано статус, -дитина війни. Він є пенсіонером, проходив строкову військову
службу, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на
спеціалізованих медичних обліках не перебуває (а.с. 29; 32 - 36).

Враховуючи
викладене, те що потерпілий ОСОБА_1. також має ускладнені стосунки з сім'єю
підсудного (а.с. 37), суд приходить до висновку, що для виправлення підсудного
і попередження нових злочинів, через неможливість застосування до нього
виправних робіт та обмеження волі й відсутність підстав для застосування ст. 69
КК України, ОСОБА_2необхідно й достатньо призначити покарання у вигляді
позбавлення волі на певний строк, але зі звільненням від відбування покарання
зі встановленням іспитового строку й покладенням обов'язків.

Речові
докази та судові витрати відсутні.

Розв'язуючи
цивільний позов ОСОБА_1. про відшкодування підсудним матеріальної та моральної
шкоди (а.с. 54 - 56; б/н) суд виходить з того, що у судовому засіданні
фіскальними чеками підтверджені понесені витрати необхідні на лікування за
призначенням установи охорони здоров'я та проїзд у сумі 96 грн. 74 коп. При цьому суд
враховує, що цивільний позивач не надав доказів на потребу придбання ліків та
інших засобів й додаткового харчування по за наявним призначенням. Оскільки
потерпілий лікувався стаціонарно, то інші надані квитки на проїзд на зазначені
в них дати не мають відношення до справи. Внаслідок злочину ОСОБА_1. відчував
біль, був відірваний від звичайних умов проживання та тимчасово втратив
нормальні життєві зв'язки, що призвело до короткочасних негативних вимушених
змін в його житті. Останній ускладнився обґрунтувати інші моральні страждання,
які виклав у позовній заяві як «різні фізіологічні та психологічні розлади
здоров'я», а тому, на підставі ст. ст. 1166 - 1168; 1195; 1202 ЦК України,
виходячи з принципів розумності й достатності суд вважає що цивільний позов
підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 323,324 КПК України, суд -

засудив :

ОСОБА_2 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України і призначити
йому покарання - 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст.
75 КК України ОСОБА_2 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він
на протязі 1 (одного) року призначеного іспитового строку не вчинить нового
злочину на виконає покладені на нього за ст. 76 КК України обов'язки:

- публічно
попросити вибачення у потерпілого;

- не виїжджати
за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально -
виконавчої системи;

- повідомляти
органи кримінально - виконавчої системи про зміну місця проживання.

Запобіжний захід
щодо ОСОБА_2, до набрання вироком сили, залишити без змін - підписка про
невиїзд.

Речові докази та
судові витрати відсутні.

Цивільний позов
ОСОБА_1задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 96 грн. 74
коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 700 грн. 00 коп. на відшкодування
моральної шкоди, а всього 796 (сімсот дев'яносто шість) грн. 74 коп.

На вирок
протягом 15 діб з моменту його проголошення може бути подана апеляція до
апеляційного суду Чернігівської області через Ріпкинський районний суд.