Справа № 534/2797/14-к
№ 1-кп/534/46/15
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2015 рокуКомсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
захисникаОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Комсомольську матеріали кримінального провадження №0000028 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Таврійськ Херсонської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 15.11.2006 року за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання в порядку ст.ст.104,76 КК України з однорічним іспитовим строком,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и в :
28 квітня 2007 року близько першої години ночі, між ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_7 виникла сварка, яка переросла у бійку, в ході якої останній впустив свій мобільний телефон «Nokia-1600» вартістю 289 грн., який впав у траву.

Після бійки, скориставшись тим, що ОСОБА_7 не помітив втрати телефону, ОСОБА_5 , таємно повторно заволодів цим майном, підібравши його непомітно для потерпілого та розпорядився ним на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину визнав повністю, при цьому не оспорював фактичних обставин та доказів по справі за фактом викрадення чужого майном та пояснив, що встановлений судом злочин скоїв так та при тих обставинах, як це вказано в описовій частині вироку. Об`єм викраденого майна та його вартість не заперечував та показав, що після вчинення згаданого злочину він злякався покарання і тому тривалий час переховувався від слідства. З того час минуло майже вісім років і він усвідомив свою провину, розкаявся, прохає суд врахувати це та те, що викрадений телефон потерпілому було повернуто.

Потерпілий ОСОБА_7 , будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи, до залу суду не з`явився у зв`язку із проходженням військової служби в зоні антитерористичної операції. З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини та відсутністю заперечень з боку інших учасників судового розгляду, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність потерпілого.

Крім показань ОСОБА_5 його винуватість у скоєнні згаданого злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Протоколом огляду від 29 квітня 2007 року, в ході якого ОСОБА_5 добровільно видав працівникам міліції викрадений у потерпілого мобільний телефон «Nokia-1600», вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи становила 289 грн. (а.с.123,127).

Результатами впізнання, проведеного 22 травня 2007 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 як особу, з якою у нього була бійка (а.с.124).

Результатами огляду місця події від 28 квітня 2007 року, в ході якого з участю потерпілого було встановлено місце вчинення злочину (а.с.121).

Згідно обвинувального акту від 20 жовтня 2014 року органами досудового слідства ОСОБА_5 було інкриміновано вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України (а.с.4).

В ході судового розгляду справи, 30 березня 2015 року прокурором прокуратури м.Комсомольська ОСОБА_5 було змінено висунуте обвинувачення, його дії перекваліфіковано з ч.2 ст.186 на ч.2 ст.185 КК України (а.с.167).

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 в скоєнні злочину проти власності. Його дії підлягають кваліфікації за ч.2 ст.185 КК України, так як він вчинив умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі обставини справи в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив встановлений судом злочин у період строку випробування, призначеного за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 15 листопада 2006 року, неодружений, офіційно не працює, має постійне місце проживання, відомості, що характеризують його особу на місцем проживання відсутні, на обліку у лікаря-нарколога та лікаряпсихіатра не перебуває. Згідно медичного висновку ОСОБА_5 практично здоровий, примусового лікування від алкоголізму чи наркоманії не потребує (а.с.132-146).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

З огляду на викладене, враховуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого, його щире каяття, відсутність негативних наслідків злочину, вартість викраденого майна та факт його повернення потерпілому, суд вважає, що для досягнення мети виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів необхідне і достатнє покарання у виді арешту.

Та обставина, що обвинувачений ОСОБА_5 має непогашену судимість та тривалий час ухилявся від органів досудового розслідування, характеризує його з негативного боку, тому суд вважає, що для досягнення мети виправлення йому не може бути призначене мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.185 КК України.

За вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 15 листопада 2006 року ОСОБА_5 було засуджено за ч.1 ст.185 КК України до одного року позбавлення волі та звільнено від цього покарання з випробуванням на один рік.

Таким чином, протягом іспитового строку обвинувачений ОСОБА_5 вчинив встановлений судом новий злочини, тому суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими ст.ст.71, 72 КК України.

У відповідності до ч.1 ст.71, ст.72 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Комсомольського міського суду від 15 листопада 2006 року, і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи, підлягають стягненню із засудженого в порядку ст.ст.124,126 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_8 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді арешту строком на 5 (п`ять) місяців.

У відповідності до ч.1 ст.71, ст.72 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Комсомольського міського суду від 15 листопада 2006 року, і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 2 (два) місяці.

Строк відбування покарання відраховувати з 10 жовтня 2014 року.

Речовий доказ, мобільний телефони «Nokia-1600» - залишити потерпілому ОСОБА_7 , як йому належний.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення судової експертизи в розмірі 94,41 грн. (а.с.126).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з проголошення вироку.

Учасники судового розгляду справи мають право отримати копію вироку після його проголошення у секретаря судового засідання.

Суддя підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно.
Суддя ОСОБА_1