Справа № 1 -
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
травня 2007 року Полтавський районний суд Полтавської області в складі

головуючого
судді - Рябішина А.О.,

при
секретарі - Луговій Є.В.,

за участю
прокурора - Рибачук А.А.

адвоката-ОСОБА_10

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава кримінальну справу по

обвинуваченню: ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженця с

Попівка, Карлівського району, українця, громадянина
України, пенсіонера УМВС України в Полтавській області, розлученого, військово-зобов"язаного,
жителя АДРЕСА_1раніше не судимого

у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 166 ч. З КК України ( в редакції 1960 року),

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового слідства ОСОБА_1. обвинувачується в
тому , що в період часу з 27.04.2000 року по 04.10.2001 року обіймаючи згідно
наказу по УМВС України в Полтавській області № 85 о/с від 01.09.1999 року
посаду старшого оперуповноваженого відділення карного розшуку Карлівського РВ
УМВС України в Полтавській області, здійснюючи функції представника влади,
будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, маючи спеціальне
звання майора міліції, перевищуючи владу та свої службові повноваження, діючи з
прямим умислом та з єдиною метою показати уявну видимість успішної діяльності
по розкриттю тяжких злочинів і покращенню показників роботи відділу карного
розшуку Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області, в якому він
працював, як оперативний працівник, всупереч положенням Закону України „Про
міліцію" від 20.12.1990 року, Закону України „Про оперативно - розшукову
діяльність" від 08.02.1992 року, порушуючи вимоги наказу МВС України № 548
дек від 14.08.1995 року Про затвердження Положення про службу міліції з охорони
й конвоювання затриманих і взятих під варту, Інструкції про порядок медичного
та санітарно - протиепідемічного забезпечення в ізоляторах органів внутрішніх
справ для тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб, Типового
штату ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб
порушуючи дану ним присягу працівника органів внутрішніх справ України вчинив
ряд тяжких злочинів за таких обставин.

Так, в період з 27.04.2000 року по 29.04.2000 року в своєму службовому
кабінеті Карлівського РВ, діючи умисно, явно виходячи за межі наданих йому прав
та повноважень, застосовуючи психічне та фізичне насильство, а саме: завдавав
ударів руками по голові, тулубу та кінцівках, пристібаючи руки за спинкою
стільця наручниками надівав потерпілому протигаз та вставляв підкурену сигарету
в отвір трубки гофрованого шлангу з метою припинити доступ повітря, ОСОБА_1.
змусив ОСОБА_2зізнатися у скоєнні крадіжки алюмінієвих „коньків" з даху
будинку та сараю домогосподарства ОСОБА_3
в АДРЕСА_2та вбивстві ОСОБА_4,
яких він не вчиняв. Внаслідок цього ОСОБА_2 незаконно засуджено вироком Карлівського
районного суду від 01.09.2000 року за ст. ст. 94, 140 ч. 2 КК України (в ред. 1960 року) до 12
років позбавлення волі, чим спричинено тяжкі наслідки охоронюваним законом
правам, свободам та інтересам потерпілого у вигляді порушення його конституційних
прав на свободу, особисту недоторканість та повагу до його гідності, а також
державним інтересам у вигляді підриву авторитету та дискредитації органів
міліції.

В період з 28.04.2000 року по 30.04.2000 року в своєму
службовому кабінеті Карлівського РВ, діючи умисно, явно виходячи за межі
наданих йому прав та повноважень, застосовуючи психічне та фізичне насильство,
а саме: пристібаючи руки за спинкою стільця наручниками надівав потерпілому
протигаз та вставляв підкурену сигарету в отвір трубки гофрованого шлангу з
метою припинити доступ повітря ОСОБА_1. змусив ОСОБА_5зізнатися у тому, що він
разом з братом ОСОБА_2скоїв крадіжку алюмінієвих „коньків" з даху будинку
та сараю домогосподарства ОСОБА_3
в АДРЕСА_1, якої він не вчиняв. Слідчим прокуратури Карлівського РВ
кримінальну справу щодо ОСОБА_5 за цим фактом закрито на підставі ст. 6 п. 4
КПК України та ст. 1 п. „б" Закону України „Про амністію" від
11.05.2000 року. Цими діями спричинено тяжкі наслідки охоронюваним законом
правам, свободам та інтересам потерпілого у вигляді порушення його
конституційних прав на свободу, особисту недоторканість та повагу до його
гідності, а також державним інтересам у вигляді підриву авторитету та
дискредитації органів міліції.

Продовжуючи свою злочинну діяльність в період з
13.05.2001 року по 15.05.2001 року в своєму службовому кабінеті Карлівського
РВ, діючи умисно, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень,
застосовуючи психічне та фізичне насильство, а саме: завдавав ударів руками по
голові, тулубу та кінцівках, пристібаючи руки за спинкою стільця наручниками
надівав потерпілому протигаз та вставляв підкурену сигарету в отвір трубки
гофрованого шлангу з метою припинити доступ повітря ОСОБА_1. змусив ОСОБА_6дати покази про
те, що він скоїв вбивство ОСОБА_7 та підпалив її будинок. Внаслідок цього ОСОБА_6 незаконно
засуджено вироком Карлівського районного суду від 04.10.2001 року за ст. ст.
115 ч. 1, 190 ч. 2 КК України до 11 років позбавлення волі. Цими діями
спричинено тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та інтересам
потерпілого у вигляді порушення його конституційних прав на свободу, особисту
недоторканість та повагу до його гідності, а також державним інтересам у
вигляді підриву авторитету та дискредитації органів міліції.

В період з 13.05.2006 року по 12.06.2006 року в своєму службовому кабінеті
Карлівського РВ, діючи умисно, явно виходячи за межі наданих йому прав та
повноважень, застосовуючи психічне та фізичне насильство, а саме: завдавав
ударів руками по голові, тулубу та кінцівках, пристібаючи руки за спинкою
стільця наручниками надівав потерпілому протигаз та вставляв підкурену сигарету
в отвір трубки гофрованого шлангу з метою припинити доступ повітря ОСОБА_1.
змусив ОСОБА_8дати покази про те, що йому ніби - то відомо, що ОСОБА_6скоїв вбивство
ОСОБА_7 та підпалив її будинок. Такими діями спричинено тяжкі наслідки
охоронюваним законом правам, свободам та інтересам потерпілого у вигляді
порушення його конституційних прав на свободу, особисту недоторканість та
повагу до його гідності, а також державним інтересам у вигляді підриву
авторитету та дискредитації органів міліції.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1. свою вину в скоєнні злочинів
передбачених ст. ст. 166 ч. З , 175 ч.2 КК України (в редакції 1960 року) та у
зміненому обвинуваченні за ст..166 ч.З КК України і ред. 1960 року не
визнав та пояснив суду, що дійсно брав участь у розслідуванні вбивства ОСОБА_7
та ОСОБА_1в складі
слідчо - оперативної групи, але фізичного та психічного насильства щодо
ОСОБА_2, ОСОБА_9,
ОСОБА_6 та ОСОБА_8 він не чинив, свої свідчення вони давали
добровільно. їхні звинувачення він пояснює тим, що під час роботи на посаді
оперуповноваженого карного розшуку неодноразово доставляв їх до Карлівського РВ
внаслідок їхньої протиправної поведінки і в такий спосіб вони хочуть йому
помститися.

Після закінчення судових дебатів та до часу видалення суду до нарадчої
кімнати до Полтавського районного суду надійшло повідомлення , що підсудний
ОСОБА_1.-помер.

В судовому засіданні , після поновлення судового слідства , прокурор
заявила клопотання про закриття провадження у справі у зв"язку із смертю
підсудного.

Заслухавши думку прокурора , представника потерпілих який підтримав
клопотання прокурора , міркування адвоката підсудного який також підтримав
клопотання прокурора та надав суду письмову заяву матері підсудного в якій вона
просить закрити провадження у справі , вивчивши матеріали кримінальної справи
суд приходить до висновку , що клопотання прокурора підлягає задоволенню з
наступних підстав:

Смерть підсудного підтверджена компетентними посадовими особами і
засвідчена свідоцтвом про смерть та актовим записом.

За вказаним фактом прокуратурою Карлівського району Полтавської області
проведено перевірку та в порушенні кримінальної справи відмовлено на підставі
ст..6 п.2 КПК України.

Відповідно до п.8 ст.6 КПК України кримінальна справа не може бути порушена
, а порушена підлягає закриттю щодо померлого , за винятком випадків , коли
провадження в справі є необхідним для реабілітації померлого або відновлення
справи щодо інших осіб за нововиявленими обставинами:

Отже за таких обставин , виходячи із змісту зазначеної норми закони
підставою для постановления
по даній справі вироку може бути лише клопотання близьких родичів про
реабілітацію та постановления
виправдувального вироку.

Як вже встановлено в судовому засіданні мати підсудного в
своїй заяви просить закрити провадження у справі у зв"язку із смертю ,
тобто виходячи із змісту її заяви вона не наполягає на реабілітації свого сина.

Враховуючи наведені обставини суд вважає , що провадження
у справі підлягає закриттю і перешкоди для цього відсутні.

Приймаючи до уваги , що по справі був заявлений цивільний
позов по якому позивач надав суду заяву в якій просить залишити його без
розгляду , то зазначене клопотання підлягає задоволенню також і з підстав
смерті підсудного .

При цьому суд роз"яснює підсудному його право на
звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

На підставі
викладеного та керуючись ст..6 п.8 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 за ст. 166 ч.З КК України в ред. 1960 року
провадженням закрити у зв"язку із смертю підсудного.

Цивільний позов потерпшого ОСОБА_2 залишити без розгляду роз'яснивши право
на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду
Полтавської області через Полтавський районний суд на протязіДднів з моменту
проголошення.