Справа № 1-3/2008
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

смт. Ратне
26 лютого 2008 року

Ратнівський районний суд Волинської області під головуванням

судді Лесика В.О.

за участю секретаря Свиридюк О.О.

прокурора Панасюка І.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше не
судимого

за ст.
162 ч. 2, ст. 186 ч. 2 КК України

В С Т А Н О В И
В :

Підсудній
ОСОБА_127 жовтня 2007 року, біля 19
години вечора шляхом виривання защіпки на вхідних дверях, всупереч волі
законного володільця незаконно проникнув
в житловий будинок ОСОБА_2, що
знаходиться в АДРЕСА_2.

Крім того
підсудній, перебуваючи в приміщенні будинку вчинив грабіж, тобто відкрите
викрадення чужого майна, на суму 39 грн., заподіявши потерпілій майнову шкоду
на вказану суму.

В судовому
засіданні підсудній свою вину у скоєнні вказаних злочинів визнав частково і
по суті пред'явленого йому обвинувачення
показав, що дійсно 27 жовтня 2007 року, біля 19 години, прийшов до будинку ОСОБА_2 з
метою відшукати свою матір, знаючи, що вона часто заходить до потерпілої.
Підійшовши до вікна запитав в потерпілої, чи не має в будинку його матері, а
коли почув відмову не повірив останній, оскільки чув розмову яка доносилась з
кімнати. Тоді, підійшовши до дверей з силою потягнув їх на себе, вирвавши защіпку на яку були
закриті двері з середини. Зайшовши в будинок побачив потерпілу, яка його
вдарила молотком в голову. Тоді він захищаючись від послідуючих ударів по
інстинкту відштовхнув від себе ОСОБА_2, яка впала на підлогу та розбила голову.
Пройшовшись по кімнатах та не знайшовши матері підійшов до ОСОБА_2 та підняв її
з підлоги, посадивши на ліжко. Тоді вона дістала з кишені гроші для придбання
спиртного, які він забрав та вийшов з будинку.

В скоєному щиро
розкаюється.

Крім
часткового визнання своєї вини винність підсуднього у скоєнні вказаних злочинів повністю доведена зібраними та
дослідженими в судовому засіданні
об'єктивними доказами і зокрема:

- показаннями
потерпілої ОСОБА_2, яка в судовому засіданні ствердила, що біля 19 години вечора, 27 жовтня 2007 року до
неї прийшли батьки підсуднього ОСОБА_5 та ОСОБА_4, повідомивши, що їх син побив
батька. Тоді ж в будинку залишився ОСОБА_4 та вона. Коли вона закрила вхідні
двері з середини на защіпку та лягла відпочивати почула як у вікно стукав
підсудній, запитуючи де його матір. Вона відповіла останньому, що його матері
не має. Тоді ОСОБА_1 з силою потягнув за
ручку вхідних дверей та вирвав защіпку на яку вони були закриті. Вона взявши
молотка, який постійно знаходиться в кімнаті і підійшовши на зустріч
підсудньому ним вдарила останнього в голову. Підсудній в свою чергу відштовхнув її від себе в результаті чого
вона впала та вдарившись, отримала тілесні ушкодження. ОСОБА_1 походивши
по кімнатах та не знайшовши своєї матері
підійшов до неї і взявши за верхній одяг струснув її вимагаючи, щоб вона
передала йому гроші. Вона злякавшись, дістала з кишені куртки 39 грн. та кинула
їх на підлогу які підсудній викрав і залишив будинок;

- протоколом очної ставки відповідно до якої
потерпіла ОСОБА_2 віч-на-віч з підсуднім підтвердила свої показання;

( а.с. 28-29)

- показаннями
свідка ОСОБА_4. який в судовому засіданні повністю підтвердив показання потерпілоїОСОБА_2;

- показаннями свідкаОСОБА_3, який показав, що від жителів селища дізнався про
конфлікт, який виник в будинку матері і коли він прийшов до потерпілої то
побачив тілесні ушкодження на голові матері і зі слів останньої дізнався, що
27.10.2007 року, ввечері до неї в будинок ввірвався підсудній відкривши з силою
двері та штовхнув її, в результаті чого вона впала та розбила голову. Тоді ж
він схватив її за верхній одяг вимагаючи гроші. Вона злякавшись витягнула з кишені куртки 39 грн.
та кинула їх на підлогу, які викрав підсудній, залишивши будинок.

Про
об'єктивність показань всіх осіб допитаних в судовому засіданні в частині
заподіяння тілесних ушкоджень в результаті падіння потерпілої свідчить і
висновок судово-медичної експертизи відповідно до якого на тілі потерпілої
виявлено тілесні ушкодження у вигляді двох саден в правій тім'яній ділянці
волосистої частини голови, тобто легкі тілесні ушкодження. (а.с. 40)

Таким чином,
даючи аналіз зібраним по справі доказам в їх сукупності суд приходить до
висновку про доведеність факту скоєння підсуднім злочину, передбаченого ст. 162
ч. 1 КК України, тобто незаконне проникнення до житла
потерпілої, а також злочину, передбаченого ст. 186 ч. 1 КК України, тобто
відкрите викрадення чужого майна.

Органи досудового
слідства інкримінували в обвинувачення підсудньому скоєння злочину,
передбаченого ст. 162 ч. 2 КК України за
ознакою незаконного проникнення до житла
із застосуванням насильства.

Вказане
обвинувачення не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, а тому суд
перекваліфіковує дії підсуднього з ч. 2 ст. 162 КК на ч. 1 ст. 162 КК із
слідуючих підстав:

- суб'єктивна
сторона злочину, передбаченого ст. 162 ч. 2 КК характеризується лише прямим
умислом. При цьому винна особа усвідомлює, що
порушує недоторканість житла громадян, застосовуючи насильство і бажає
вчинити такі дії.

Застосування
насильства полягає в нанесенні удару, побоїв,
вчинення інших насильницьких дій щодо потерпілої, які завдали їй
фізичного болю чи спричинили різного роду тілесні ушкодження і були пов'язані з
умислом на проникнення в житло.

В судовому
засіданні встановлено і це підтверджено як показаннями підсуднього так і
показаннями потерпілої, що підсудній незаконно проникнув в житло з єдиною метою
виявити там свою матір, при цьому умислу на застосування насильства в нього не
було.

Незаконно
проникнувши в житло і перебуваючи в ньому підсудній отримав удар молотком в
голову, який нанесла потерпіла, а тому останній захищаючись від можливого повторного удару відштовхнув
від себе потерпілу, яка впала на підлогу і вдарившись отримала тілесні
ушкодження, тобто при таких обставинах
дії підсуднього не можна кваліфікувати як проникнення в житло із застосуванням
насильства за відсутності на це умислу підсуднього.

Данний висновок
суду об'єктивно підтверджується
послідуючими діями підсуднього, який після падіння потерпілої в будинку шукав
свою матір.

Отже з
врахуванням наведеного суд приходить до переконання про перекваліфікацію дій
підсуднього з ч. 2 на ч. 1 ст. 162 КК України.

Що стосується кваліфікації дій підсуднього по
відкритому викраденню чужого майна із застосуванням фізичного насильства, що не
є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, то суд вважає, що дії
підсуднього слід також перекваліфікувати зі ст.
186 ч. 2 КК на ч. 1 ст. 186 КК з врахуванням таких обставин:

- за ст. 186 ч.
2 КК підлягають кваліфікації дії коли вчиняється відкрите викрадення чужого
майна поєднане з насильством яке не є
небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого.

Відповідно до
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.12.1992 року з послідуючими
змінами та доповненнями «Про судову практику в справах про корисливі злочини проти приватної
власності» під насильством, що це є
небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого слід розуміти:

- заподіяння
легкого тілесного ушкодження;

- вчинення інших насильницьких дій (
нанесення ударів, побоїв, обмеження чи незаконне позбавлення волі) за умови, що
вони не були небезпечними для життя чи здоров'я потерпілого.

Суд вважає, що в
такому випадку підвищується суспільна небезпечність злочину в зв'язку з тим, що
додатковими об'єктами тут є свобода та тілесна недоторканість особи.

В
судовому засіданні встановлено, що
умисел на грабіж у підсуднього по
справі виник коли він перебував в будинку потерпілої і після заподіяння
останній тілесних ушкоджень які утворились від падіння ОСОБА_2.

Ставлячи
вимогу перед потерпілою про передачу
йому грошей та тримання останньої за верхній одяг, а також струс тіла
потерпілої з незначною силою і не тривалий час не можна на думку суду
розцінювати як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя
та здоров'я потерпілої, оскільки в результаті цього потерпілій не були
заподіяні тілесні ушкодження, не завдано їй фізичного болю чи якихось інших
негативних наслідків, тобто в даному випадку не було додаткового об'єкту як
тілесна недоторканість особи.

Данний
висновок суду крім показань підсуднього ґрунтується на показаннях самої
потерпілої яка в судовому засіданні
ствердила, що тілесні ушкодження вона отримала після падіння від поштовху
підсуднього, а коли підсудній ставив вимогу передати йому гроші, та тримаючи за
верхній одяг, тряс її, вона тілесних ушкоджень не отримала і не відчувала
фізичного болю, та їй не було заподіяно будь-яких негативних наслідків в результаті
цього.

Крім
того потерпіла ствердила, що такі дії підсуднього були раптовими та миттєвими
без застосування значних фізичних зусиль.

Отже на
підставі викладеного та в результаті аналізу зібраних доказів суд вважає
доведеним скоєння підсуднім злочинів, передбачених ст. 162 ч. 1 та ст. 186 ч. 1
КК України.

Обираючи покарання суд враховує характер та
ступінь суспільної небезпечності скоєнних
злочинів, особу підсуднього та всі обставини справи.

До
пом'якшуючих покарання обставин суд відносить - скоєння злочину вперше та
добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

З врахуванням
обтяжуючої покарання обставини - скоєння злочину відносно особи похилого віку,
обставин при яких вони були вчинені, суд приходить до глибокого переконання, що
для виправлення підсуднього по справі слід обрати йому покарання у вигляді
обмеження волі та штрафу.

Суд при цьому
враховує особу підсуднього, його негативну характеристику за місцем проживання,
сімейний та майновий стан, заподіяну шкоду і т.п..

Підстав для
застосування іншого виду покарання суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 323,
324 КПК України,
суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєні злочинів, передбачених ст. 162 ч. 1 КК, ст.
186 ч. 1 КК України, та обрати покарання:

- за ст. 162 ч.
1 КК у вигляді обмеження волі строком на один рік та шість місяців;

- за ст. 186 ч.
1 КК у вигляді штрафу в сумі
1500 грн..

На
підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточно призначити покарання у
вигляді одного року та шести місяців обмеження волі та штрафу в сумі 1500 грн.,
сплату якого звернути до самостійного виконання.

Початок
відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід
на час вступу вироку в законну силу залишити попередній - підписку про невиїзд.

Вирок суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку на протязі 15 діб з дня проголошення через Ратнівський районний суд.

Головуючий Підпис Лесик В.О.

Оригіналу відповідає.

Голова
Ратнівського

районного
суду
Лесик В.О.