Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/89/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.01.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 липня 2014 року, якою стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миронівка, Шосткінського району, Сумської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, по теперішній справі засудженого 22.05.2013 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі,

відмовлено в застосуванні Закону України «Про амністію у 2014 році»,

ВСТАНОВИЛА:

Адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про звільнення його підзахисного від відбування покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.05.2013 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році».

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 липня 2014 року відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про застосування ЗУ «Про амністію у 2014 році».

В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції вказав, що засуджений ОСОБА_7 не підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки має дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів. Окрім цього, станом на 19.04.2014 року засуджений не відбув 1/4 частину призначеного покарання.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти рішення по суті клопотання, посилаючись на те, що судом не враховано, що в остаточній редакції Закон України «Про амністію у 2014 році» набув чинності не 19.04.2014 р., а саме 14.05.2014 р. (із змінами, внесеними 06.05.2014 р.), а тому, на переконання апелянта, станом на 14.05.2014 р. він відбув 1 рік 3 місяці та 1 день, що становить якраз четверту частину призначеного строку основного покарання у виді 5 років позбавлення волі. Крім того вказує, що п. «в» ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні», щодо наявності двох судимостей до нього не стосується, так як він зараз відбуває покарання за ч.3 ст. 185 КК України, за яку був засуджений вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда 22.05.2013 р. до 5 років позбавлення волі. У строк даного покарання, на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано покарання за ч. 1 ст. 187 КК України за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.03.2012 р. У зв`язку з викладеним вважає, що у теперішній час він відбуває покарання як за ч.1 ст. 187 КК України так і за ч.3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років та підлягає звільненню від відбування покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Статтею 533 КПК України передбачено, що вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_7 був засуджений вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.03.2012 року за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 187, ст. 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з іспитовим строком на 3 роки. Виходячи із санкції ч. 1 ст. 187 КК України, вказаний злочин відноситься до категорії тяжких.

У подальшому, вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.05.2013 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років (а.п. 9-12). Злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України відноситься до категорії тяжких.

24 червня 2014 року адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням, в якому просив звільнити його підзахисного від відбування покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.05.2013 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році» (а.п. 1-3).

Ухвалою вказаного суду від 11 липня 2014 року в задоволенні вказаного клопотання засудженого було відмовлено (а.п. 27-28).

15 серпня 2014 року засудженим ОСОБА_7 подано до апеляційного суду Кіровоградської області апеляційну скаргу на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 липня 2014 року (а.п. 42), за наслідками розгляду якої останньому відмовлено в задоволенні його клопотання про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2014 році» (а.п. 75-77). Своє рішення суд апеляційної інстанції мотивував тим, що відповідно до ст. 12 КК України злочини, вчинені ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 187 та за ч. 3 ст. 185 КК України відносяться до категорії умисних тяжких злочинів. Крім цього, станом на 19.04.2014 року засуджений ОСОБА_7 відбув 1 рік 2 місяці 6 днів, що складає менше однієї чверті призначеного строку основного покарання за вироком Ленінського райсуду м. Кіровограда від 22.05.2013 року.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції від 14 липня 2014 року вступило в законну силу, так як було залишене без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 17 вересня 2014 року, а також те, що апеляційна скарга засудженого на рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні його клопотання про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2014 році» вже була розглянута судом апеляційної інстанції, і в задоволенні її відмовлено, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для повторного її розгляду по суті.

За вказаних обставин, колегія суддів апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишає без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 липня 2014 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році», залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2