УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення обвинувального акту прокурору

27 квітня 2015 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, кримінальне провадження за обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Південноукраїнськ Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого в ТОВ «Трансойлтрейд», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

за частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2014 року до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003459 від 6 серпня 2014 року відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2014 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_5 визначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України останнього звільнено від відбування покарання із випробуванням на 2 роки із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 8 квітня 2015 року вирок суду першої інстанції скасовано, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до вимог частини першої статті 416 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України, після скасування судом апеляційної інстанції вироку або ухвали про закриття кримінального провадження чи про застосування, відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру суд першої інстанції здійснює судове провадження згідно з вимогами розділу IV цього Кодексу в іншому складі суду.

За вимогами розділу IV КПК України судове провадження розпочинається з вирішення питання про призначення підготовчого судового засідання (стаття 314 КПК України).

Ухвалою від 15 квітня 2015 р. за вказаним обвинувальним актом було призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
Обвинувачений та його захисник заперечували проти призначення справи до судового розгляду та просили повернути обвинувальний прокурору на доопрацювання. Клопотання про повернення обвинувального акту прокурору мотивували невідповідністю обвинувального акта вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме в обвинувальному акті дії обвинуваченого кваліфіковані, в тому числі, як придбання та перевезення з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу. В цей же час, в обвинувальному акті не вказано, яким чином обвинувачений вчинив перевезення, за допомогою якого транспортного засобу. Крім того, не зазначено, яким чином відбулось придбання наркотичного засобу.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, доходить наступного висновку.
Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Відповідно до частини четвертої статті 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим статтею 291 КПК України, яка, своєю чергою, передбачає вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт.
Зокрема, згідно з пунктом 5 частини другої статті 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
За змістом вимог пунктів а) та b) частини третьої 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року), кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 р. зазначив, що у тексті підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може надати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).
На підставі частини п`ятої статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Проте, під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам статті 291 КПК України, оскільки не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Зокрема, в обвинувальному акті зазначено правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК України за першим епізодом від 19.08.2014 р. як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, та за ч. 2 ст. 307 КК України за другим епізодом від 30.08.2014 р. як незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинене повторно.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», незаконним придбанням наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів необхідно вважати їх купівлю, обмін на інші товари або речі, прийняття як плати за виконану роботу чи надані послуги, позики, подарунка або сплати боргу, привласнення знайденого. Під незаконним придбанням розуміється також збирання залишків наркотиковмісних рослин на пожнивних земельних площах після зняття з них охорони, на земельних ділянках громадян, а також збирання таких дикорослих рослин чи їх частин на пустирях.
Незаконне перевезення наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів полягає в умисному переміщенні їх будь-яким видом транспорту в межах території України з порушенням порядку і правил, установлених чинним законодавством. Від перевезення наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів слід відрізняти їх перенесення з одного місця в інше, під час якого транспорт не використовується. Такі дії мають розглядатись як зберігання цих засобів і речовин.
В обвинувальному акті відсутній виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, в частині, що стосується придбання наркотичних засобів по першому епізоду від 19.08.2014 р., а також придбання та перевезення наркотичних засобів по другому епізоду від 30.08.2014 р.
За таких обставин суд доходить висновку про відсутність в порушення вимог пункту 5 частини другої статті 291 КПК України в обвинувальному акті викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, з належною правовою кваліфікацією кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Наведені вище обставини, на переконання суду, перешкоджають призначенню судового розгляду даного кримінального провадження, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору через його невідповідність вимогам КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 293, 314316, 369 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Повернути прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом семи діб з дня її оголошення.
Вступна та резолютивна частини ухвали ухвалені в нарадчій кімнаті та проголошені у підготовчому судовому засіданні 27 квітня 2015 р.
Повний текст ухвали виготовлено 28 квітня 2015 р.

Суддя ОСОБА_1