У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

Головуючого

Коновалова В.М.

суддів

Гошовської Т.В., Мороза М.А.

за участю прокурора

Морозової С.Ю.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 22 листопада 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції на
ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Херсонської області від 30 травня 2006 року.

Вироком Суворовського
районного суду м. Херсона від 5 квітня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

немаючого
судимості,

засуджено за ч. 4 ст. 189
КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, за ч. 3 ст.
364 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням на 3 роки права
обіймати посади, пов'язані з виконанням функцій працівника правоохоронних
органів та з конфіскацією всього майна.

На підставі ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів ОСОБА_1 визначено 7 років позбавлення волі з
позбавленням на 3 роки права обіймати посади, пов'язані з виконанням функцій
працівника правоохоронних органів та з конфіскацією всього майна.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

немаючого
судимості,

засуджено за ч. 4 ст. 189
КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Постановлено стягнути з
засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ОСОБА_3 12263,14гр. на
відшкодування завданої шкоди.

Ухвалою колегії суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області від
30 травня 2006 року вирок щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 змінено, виключено з вироку
кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 364 КК України як зайву та пом'якшено
покарання засудженим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 189 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України до 4 років позбавлення волі без конфіскації
майна та на підставі ст.. 75 КК України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звільнено від
відбування покарання з випробуванням 1 рік, з покладенням на засуджених
обов'язку, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

В решті вирок залишено без
зміни.

Як визнав встановленим
суд, ОСОБА_1, будучи оперуповноваженим відділення по боротьбі з незаконним
обігом наркотиків Комсомольського відділення міліції УМВС України в Херсонській
області, використовуючи своє службове становище за попередньою змовою з
ОСОБА_2, особою матеріали щодо якої виділені в окреме провадження та з
невстановленою слідством особою, під погрозою незаконного притягнення ОСОБА_3
до кримінальної відповідальності, вимагали у останнього 1500 доларів США, як
можливість уникнути кримінальної відповідальності.

Так, 1 серпня 2003 року
ОСОБА_2. з ОСОБА_3 та знайомим останнього ОСОБА_4 на автомобілі ВАЗ-2109
НОМЕР_1, який належав потерпілому приїхали на залізничний вокзал у м. Херсоні,
де до них підсів знайомий ОСОБА_2 - особа, матеріали щодо якої виділені в
окреме провадження.

За вказівкою ОСОБА_2 вони
близько 14-ї години 30 хвилин приїхали до опорного пункту міліції №21 за
адресою вул.. Петренка, 79 м. Херсона, де ОСОБА_2. із своїм знайомим зайшли до
будинку. Після цього, особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження
приніс з собою шприц з рідиною бурого кольору та поклав його в салон
автомобілю. Одразу підійшли ОСОБА_1, ОСОБА_2 та невстановлена слідством особа,
які представились працівниками міліції та у салоні автомобіля виявили та
вилучили зазначений шприц.

Після цього в опорному пункті міліції ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
невстановлена слідством особа стали вимагати у ОСОБА_3 1500 доларів США,
погрожуючи притягненням його до кримінальної відповідальності. У зв'язку з тим, що у потерпілого не було
грошей, зазначені особи почали вимагати продажі автомобіля за заниженою
вартістю та у цей же день, шляхом оформлення нотаріальної довіреності, ОСОБА_3
продав автомобіль, вартість якого становить 13329,5грн., ОСОБА_5 за 1700
доларів США, з яких 200 доларів (1066грн. 36коп.) було повернуто потерпілому, а
рештою 1500 доларами США вони заволоділи.

Таким чином, потерпілому ОСОБА_3 було заподіяно шкоду на
суму 12263,14грн.

У касаційному поданні прокурор зазначає, що ухвала
Апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 377 КПК України, що Апеляційний суд
безпідставно виключив з вироку кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 364 КК
України та що призначення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України не
відповідає тяжкості злочинів та особам засуджених, внаслідок м'якості. Просить ухвалу скасувати, а справу направити
на новий апеляційний розгляд.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
міркування прокурора, яка підтримала касаційне подання, обговоривши його доводи
та перевіривши кримінальну справу, колегія суддів вважає, що касаційне подання
підлягає частковому задоволенню.

Ухвала апеляційного суду - це рішення вищестоящого суду
стосовно законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції, що
перевіряється в апеляційному порядку. Тому ухвала апеляційного суду повинна
відповідати тим же вимогам, що і рішення суду першої інстанції, тобто бути
законною і обґрунтованою.

В ухвалі повинні бути проаналізовані і співставленні з
наявними в справі і додатково поданими матеріалами всі доводи апеляції і на
кожний з доводів дана вичерпна відповідь, наведені детальні мотиви прийнятого
рішення.

Ухвала, що не містить
обґрунтованих висновків з питань про правильність чи неправильність рішення
суду першої інстанції не може визнаватись такою, що відповідає вимогам ст. 377
КПК України.

Апеляційний суд не дав вичерпні відповіді на доводи,
наведені в апеляціях. Крім того, в частині, в якій апеляції визнані
необґрунтованими, Апеляційний суд не навів докладних мотивів і підстав
відхилення апеляцій, належним чином не мотивував свій висновок з цього приводу,
у зв'язку з чим ухвала Апеляційного суду не може визнаватись такою, що
відповідає вимогам ст. 377 КПК України.

Мотивуючи свій висновок
щодо можливості застосування до засуджених ст. 69 КК України, Апеляційний суд
врахував, як вбачається з ухвали, зокрема, те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2. раніше не
судимі, їх позитивні характеристики, що вони працюють, мають на утриманні неповнолітніх
дітей, а також й те, що перебуваючи на підписці про невиїзд, правопорушень не
вчинили.

Наведені обставини, що пом'якшують покарання та істотно
знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особи винних давали суду
підстави для застосування до засуджених ст.69 КК України.

Проте, звільняючи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від відбування
покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, Апеляційний суд не
врахував, що інкримінований їм злочин віднесено до категорії особливо тяжких,
вину у вчиненому не визнали, ОСОБА_1 вчинив злочин будучи працівником
правоохоронних органів.

За таких обставин, на думку колегії суддів, висновок суду
апеляційної інстанції щодо можливості звільнення засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, є
безпідставним.

Разом з тим, колегія суддів враховує і те, що у разі
кваліфікації дій ОСОБА_1 за ст. 189 КК України у тому числі й за кваліфікуючою
ознакою даного злочину - «вчинене службовою особою з використанням свого
службового становища», кваліфікація його дій ще й за ч. 3 ст. 364 КК України
буде зайвою.

З врахуванням наведеного, ухвала апеляційного суду
підлягає скасуванню, а справа направленню на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

касаційне
подання прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної
інстанції задовольнити частково.

Ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Херсонської області від 30 травня 2006 року щодо
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

С у д д і :

Коновалов В.М. Гошовська
Т.В.
Мороз М.А.