Справа № 310/6324/13-к
ВИРОК

Іменем України

24 квітня 2014 рокуБердянський
міськрайонний суд Запорізькій області

Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області у складі:

головуючого судді
Мороки С.М.,

при секретарі
Писанець Н.О., Мельник В.Ю.,

за участі прокурора
Полозюка Є.Ю.,

адвокатів
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

потерпілих
ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду кримінальну
справу за обвинуваченням

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, українця, уродженця с.
Шевченкове Бердянського району
Запорізької області, який має середню
освіту, не одружений, не працює,
зареєстрований в АДРЕСА_2, мешкає в
АДРЕСА_1, раніше судимий:

1) 23.12.03 р. Бердянським міськсудом
Запорізької області за ч. 2 ст. 186, 75,76 КК
України до 4 років позбавлення волі
умовно з іспитовим строком 2 роки,

2) 20.09.05 р. Бердянським міськрайсудом
Запорізької області за ч. 2, 3 ст. 185, 70, 71
КК України до 4 років позбавлення волі,
звільнений 17.09.07 р. УДО на 1 рік 3 місяці 28
днів,

3) 10.02.11 р. Бердянським міськрайсудом
Запорізької області за ч. 3 ст. 185, 75, 76 КК
України до 3 років позбавлення волі
умовно з іспитовим строком 1 рік,

4) 03.09.12 р. Бердянським міськрайсудом
Запорізької області за ч. 3 ст. 185, 75,76 КК
України до 3 років позбавлення волі
умовно з іспитовим строком 2 роки,

У вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст.
125, ч. 2 ст. 125, ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина
України, українця, уродженця с.
Оленівка Бердянського району
Запорізької області, який має середню
освіту, не працює, одружений,
зареєстрований в АДРЕСА_2, мешкає в
АДРЕСА_3, раніше судимий:

1) 20.04.99 р. Бердянським міськсудом
Запорізької області за ч. 2 ст. 140, 46-1 КК
України (1960) до 1 року 6 місяців
позбавлення волі з відстрочкою
виконання вироку на 2 роки,

2) 20.04.01 р. Бердянським міськсудом
Запорізької області за ч. 3 ст. 140, 43 КК
України (1960) до 4 років 6 місяців
позбавлення волі звільненого 29.03.04 р.
УДО на 1 рік 3 місяці,

3) 20.09.05 р. Бердянським міськрайсудом
Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.
187, 304, 70, 71 КК України до 5 років 6 місяцям
позбавлення волі, звільнений по
відбуттю покарання 28.05.10 р.,

У вчинені злочинів передбачених ч. 1 ст.
125, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України,

В с т а н о в и в:

21 вересня 2012 року приблизно о 02 годині
ОСОБА_8, діючи повторно з багажника
автомобіля ВАЗ 2103 з державним
реєстраційним номером НОМЕР_2, який
знаходився біля двору домоволодіння
АДРЕСА_4, таємно викрав належну ОСОБА_10
автомобільну покришку «К.О8АУА ВС"
вартістю 380 грн. з автомобільним диском
вартістю 120 грн.

З викраденим майном ОСОБА_8 покинув
місце вчинення злочину втік, тим самим
заподіяв потерпілому ОСОБА_10 майнову
шкоду на загальну суму в розмірі 500
гривень.

Крім того, 29 грудня 2012 року приблизно о
02 годині ОСОБА_9 та ОСОБА_8, знаходячись
біля автомобіля ВАЗ 2109, державний знак
НОМЕР_1 поряд з автобусною зупинкою
«Фестивальна», що розташована по вул.
Мелітопольське Шосе в місті
Бердянську, при цьому ОСОБА_8, будучи в
стані алкогольного сп'яніння,
застосовуючи насильство, яке не є
небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого нанесли йому кулаками
удари по тулубу та обличчю, крім того
ОСОБА_8 наніс йому один удар ногою в
обличчя, чим спричинили ОСОБА_5 легкі
тілесні ушкодження згідно висновку
експерта № 792 від 31.12.2012 р. у вигляді:
ссадин на обличчі, крововиливу на
голові, на обличчі, на задній та
передній поверхні грудної клітини.

30 січня 2013 року приблизно о 15 годині 00
хвилин знаходячись біля будинку № 50,
розташованого по вул. Ялтинській у м.
Бердянськ Запорізької області, ОСОБА_9,
достовірно знаючи, що ОСОБА_4 взяв у
борг у його знайомої ОСОБА_11 60 гривень
та не повернув їх, діючи умисно,
повторно, з корисливих мотивів, в
умовах очевидності, з метою
незаконного заволодіння майном ОСОБА_4,
а саме грошима в сумі 400 гривень,
підійшов до нього та погрожуючи
насильством над ним, став вимагати
передати йому протягом двох діб гроші в
сумі 400 гривень, тобто суму боргу 60
гривень, а також 340 гривень в якості
компенсації за тривалий час
неповернення боргу.

Під приводом встановлення наявності в
телефоні телефонного номеру ОСОБА_11
ОСОБА_9 отримав від ОСОБА_4 належний
йому мобільний телефон «Самсунг-Дуос
ОТ Е2232» вартістю 200 грн., з флеш-картою
об'ємом на 1Гб вартістю 40 грн. та двома
сім-картами мобільних операторів «МТС»
та «Діджус» вартістю по 10 грн. кожна, з
наявністю на рахунку телефону 34 грн.,
при цьому заявив, що телефон поверне
потерпілому тільки після вручення йому
грошей, після чого, застосувавши
насилля, яке не є небезпечним для
здоров'я потерпілого, вдарив два рази
долонями по обличчю потерпілого
ОСОБА_4, який вимагав повернути йому
телефон.

Утримуючи при собі вказаний телефон,
ОСОБА_9 покинув місце скоєння злочину.

В цей же день у вечірній час ОСОБА_9,
продовжуючи свій злочинний намір,
зателефонував ОСОБА_12, яка є матір'ю
ОСОБА_4, та погрожуючи насильством над
потерпілим ОСОБА_4, пред'явив вимогу
передати йому гроші у сумі 1000 гривень.

1 березня 2013 року приблизно о 00 годині 05
хвилин ОСОБА_8, знаходячись поблизу
кафе «Тамара», розташованого на
«Центральному ринку» по проспекту
Праці в місті Бердянську Запорізької
області, будучи в стані алкогольного
сп'яніння, діючи умисно, на ґрунті
неприязних відносин до ОСОБА_13, наніс
останньому невстановленим тупим
предметом з обмеженою травмуючою
поверхнею один удар в обличчя, від
якого ОСОБА_13 присів, ОСОБА_8,
продовжуючи свій злочинний намір,
ногою наніс ОСОБА_13 один удар в обличчя
та два удари по тулубу, від яких ОСОБА_13
були спричинені тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта № 163 від 27.04.2013
року ОСОБА_13 спричинено рубець на
обличчі, який утворився від заживлення
рани, «параорбітальна гематома лівого
ока синюшного кольору, численні садна
обличчя», закритий перелам кісток
спинки носу без зміщення, без порушення
зовнішнього носового дихання, травма
супроводжувалась струсом головного
мозку. Вказані пошкодження в
сукупності кваліфікуються як легкі
тілесні пошкодження, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я.

В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_8 визнав свою винуватість в тому,
що він 21 вересня 2012 року приблизно о 02
годині з багажника автомобіля ВАЗ 2103,
який знаходився біля двору
домоволодіння АДРЕСА_4, таємно викрав
належну ОСОБА_10 автомобільну покришку,
а також в тому, що 1 березня 2013 року
приблизно о 00 годині 05 хвилин поблизу
кафе «Тамара», розташованого на
«Центральному ринку» по проспекту
Праці в місті Бердянську Запорізької
області, будучи в стані алкогольного
сп'яніння, на ґрунті неприязних
стосунків наніс тілесні ушкодження
ОСОБА_13

ОСОБА_8 також стверджував, що 29 грудня
2012 року приблизно о 02 годині він та
ОСОБА_9, знаходячись біля автомобіля
ВАЗ 2109, державний знак НОМЕР_1 поряд з
автобусною зупинкою «Фестивальна», що
розташована по вул. Мелітопольське
Шосе в місті Бердянську, не
застосовували насильство, яке не є
небезпечним для життя та здоров'я, та не
спричиняли ОСОБА_5 легких тілесних
ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому
засіданні повністю не визнав себе
винуватим за пред'явленим
обвинуваченням, стверджував, що 29
грудня 2012 року приблизно о 02 годині він
та ОСОБА_8, знаходячись біля автомобіля
ВАЗ 2109, державний знак НОМЕР_1 поряд з
автобусною зупинкою «Фестивальна», що
розташована по вул. Мелітопольське
Шосе в місті Бердянську, не
застосовували насильство, яке не є
небезпечним для життя та здоров'я, та не
спричиняли ОСОБА_5 легких тілесних
ушкоджень.

ОСОБА_9 суду пояснив, що 30 січня 2013 року
приблизно о 15 годині 00 хвилин,
знаходячись біля будинку № 50,
розташованого по вул. Ялтинській у м.
Бердянську Запорізької області, він
взяв у ОСОБА_4 належний йому мобільний
телефон «Самсунг-Дуос ОТ Е2232» для того,
щоб понудити останнього повернути борг
ОСОБА_11, при цьому дав йому ляпас по
обличчю за те, що ОСОБА_4 висловлювався
нецензурною лайкою.

В той же день він дзвонив матері ОСОБА_4
і сказав, що її син повинен повернути
борг, після чого він поверне телефон.

При цьому ОСОБА_9 стверджував, що він
ніяких погроз ні ОСОБА_4, ні його матері
не висловлював, грошей, окрім боргу, не
вимагав, телефоном ОСОБА_4 заволодіти
наміру не мав, а збирався його
повернути після повернення ним боргу.

Дослідивши в судовому засіданні надані
прокурором докази ( в тому числі
протоколи огляду місця події, висновки
експертиз, речові докази) допитавши
потерпілих та свідків, суд приходить
висновку про доведеність вини
обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в
умисному спричиненні 29.12.12 р. приблизно
о 02 годині біля автобусної зупинки
«Фестивальна» на вул. Мелітопольське
Шосе в м. Бердянську потерпілому ОСОБА_5
на ґрунті неприязних стосунків легких
тілесних ушкоджень, вірності
кваліфікації їх дій за ч. 1 ст. 125 КК
України.

Винуватість обвинувачених по
вказаному епізоду в судовому у
засіданні підтверджена показами
потерпілого ОСОБА_5 про те, що саме
обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 при
зазначених у вироку обставинах завдали
йому тілесні ушкодження, висновками
судової медичної експертизи про
наявність у нього тілесних ушкоджень,
показами свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, які в судовому засіданні не
підтвердили покази обвинувачених
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про те, що потерпілому
ОСОБА_5 тілесні ушкодженні завдали на
місці ДТП по вул. Мелітопольське шосе
невстановлені особи.

Суд також вважає доведеним, що ОСОБА_8 01
березня 2013 року приблизно о 00 годині 05
хвилин поблизу кафе «Тамара»,
розташованого на «Центральному ринку»
по проспекту Праці в місті Бердянську
Запорізької області, в стані
алкогольного сп'яніння, на ґрунті
неприязних відносин до ОСОБА_13, наніс
останньому тілесні ушкодження, що
спричинили короткочасний розлад його
здоров'я.

Дії ОСОБА_8 по вказаному епізоду вірно
кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України.

Суд вважає доведеним, що 21 вересня 2012
року приблизно о 02 годині ОСОБА_8, діючи
повторно, з багажника автомобіля ВАЗ 2103
з державним реєстраційним номером
НОМЕР_2, який знаходився біля двору
домоволодіння АДРЕСА_4, таємно викрав
належну ОСОБА_10 автомобільну покришку
«К.О8АУА ВС" вартістю 380 грн. з
автомобільним диском вартістю 120 грн.

При цьому в судовому засіданні не
знайшло підтвердження, що автомобіль
ВАЗ 2103 з державним реєстраційним
номером НОМЕР_2, який належить ОСОБА_7, в
момент викрадення ОСОБА_8 належної
ОСОБА_10 автомобільної покришки «К.О8АУА
ВС" вартістю 380 грн. з автомобільним
диском вартістю 120 грн., знаходився в
огородженому дворі домоволодіння
АДРЕСА_4.

Потерпілий ОСОБА_10, будучи належним
чином повідомленим про явку до суду, в
судове засідання неодноразово не
з'явився, покази суду про обставини
скоєння крадіжки належного йому майна
не дав, а з досліджених в судовому
засіданні протоколів огляду місця
події не можливо встановити
достовірно, що автомобіль, з багажника
якого було ОСОБА_8 викрадено колесо, на
час скоєння крадіжки знаходився в
огородженому дворі, а не за межами
двору, як стверджував обвинувачений
ОСОБА_8

Тому дії ОСОБА_8 по вказаному епізоду
суд перекваліфіковує з ч. 3 ст. 185 КК
України на ч. 2 ст. 185 КК України як
таємне викрадення чужого майна,
вчинене повторно.

Суд приходить до висновку про
доведеність вини ОСОБА_9 в тому, що він 30
січня 2013 року приблизно о 15 годині 00
хвилин знаходячись біля будинку № 50,
розташованого по вул. Ялтинській у м.
Бердянськ Запорізької області,
достовірно знаючи, що ОСОБА_4 взяв у
борг у його знайомої ОСОБА_11 60 гривень
та не повернув їх, діючи умисно,
повторно, з корисливих мотивів, в
умовах очевидності, з метою
незаконного заволодіння майном ОСОБА_4,
а саме грошима в сумі 400 гривень,
підійшов до нього та погрожуючи
насильством над ним, став вимагати
передати йому протягом двох діб гроші в
сумі 400 гривень, тобто суму боргу 60
гривень, а також 340 гривень в якості
компенсації за тривалий час
неповернення боргу.

Під приводом встановлення наявності в
телефоні телефонного номеру ОСОБА_11
ОСОБА_9 отримав від ОСОБА_4 належний
йому мобільний телефон «Самсунг-Дуос
ОТ Е2232» вартістю 200 грн., з флеш-картою
об'ємом на 1Гб вартістю 40 грн. та двома
сім-картами мобільних операторів «МТС»
та «Діджус» вартістю по 10 грн. кожна, з
наявністю на рахунку телефону 34 грн.,
при цьому заявив, що телефон поверне
потерпілому тільки після вручення йому
грошей, після чого, застосувавши
насилля, яке не є небезпечним для
здоров'я потерпілого, вдарив два рази
долонями по обличчю потерпілого
ОСОБА_4, який вимагав повернути йому
телефон.

Утримуючи при собі вказаний телефон,
ОСОБА_9 покинув місце скоєння злочину.

В цей же день у вечірній час, ОСОБА_9
продовжуючи свій злочинний намір,
зателефонував ОСОБА_12, яка є матір'ю
ОСОБА_4, та погрожуючи насильством над
потерпілим ОСОБА_4, пред'явив вимогу
передати йому гроші у сумі 1000 гривень.

При цьому суд вважає, що вказані дії
ОСОБА_9 слід кваліфікувати тільки за ч.
2 ст. 189 КК України, як вимога передачі
чужого майна з погрозою та
застосуванням насильства, тобто
вимагання, вчинене повторно.

Винуватість ОСОБА_9 по вказаному
епізоду підтверджена показами
потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_12, які
стверджували, що ОСОБА_9 вимагав від них
гроші з застосуванням погроз та
насильства, свідків ОСОБА_11, ОСОБА_17

Суд приходить до висновку, що в діях
ОСОБА_9 по вказаному епізоду відсутній
склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186
КК України і кваліфікованого як грабіж,
вчинений повторно, так як суд прийшов
до висновку про відсутність у нього
умислу на заволодіння належним ОСОБА_4
мобільним телефоном, який він
утримував з метою понудити ОСОБА_4
передати йому гроші.

Тому за ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_9
повинен бути виправданим за
відсутністю в його діях вказаного
складу злочину.

Крім того, органом досудового слідства
ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він 6
квітня 2013 року в період часу з 05 год. 30
хв. до 06 год. 00 хв. ОСОБА_8, в приміщенні
«Шиномонтаж», розташованого по
проспекту Пролетарському, 108 в місті
Бердянську Запорізької області, будучи
в стані алкогольного сп'яніння, діючи
умисно, з корисливих мотивів, повторно,
з метою таємного викрадення чужого
майна, зірвав навісний замок на дверцях
скриньки, призначеної для зберігання в
ній матеріальних цінностей,
розташованої на стіні, проник у неї
рукою, звідки таємно викрав належні
ОСОБА_6 гроші загальною сумою 2800 грн.

З викраденим майном ОСОБА_8 з місця
вчинення злочину втік, тим самим
заподіяв потерпілому ОСОБА_6 майнову
шкоду на вказану суму.

ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що
6 квітня 2013 року в період часу з 05 год. 30
хв. до 06 год. 00 хв. він дійсно з ОСОБА_9 та
іншими малознайомими людьми
знаходився в приміщенні «Шиномонтаж»,
розташованого по проспекту
Пролетарському, 108 в місті Бердянську
Запорізької області, де допомагав
ОСОБА_9 та працівнику шиномонтажу
монтувати колесо, але крадіжки грошей
зі скриньки, призначеної для
зберігання в ній матеріальних
цінностей, розташованої на стіні,
загальною сумою 2800 грн. не вчиняв.

Дослідивши надані прокурором докази в
їх сукупності, суд приходить висновку,
що в судовому засіданні обвинуваченням
не доведено вини ОСОБА_8 у вчинені
вказаного злочину

Ні потерпілий ОСОБА_6, ні свідок ОСОБА_18
не підтвердили, що саме ОСОБА_8 скоїв
крадіжку грошей на загальну суму 2800
грн., а пояснили, що при вказаних у
вироку обставинах крадіжку грошей
могли скоїти інші особи, які
знаходились в приміщенні шиномонтажу.

На підставі викладеного, ОСОБА_8
повинен бути виправданий за ч. 3 ст. 185 КК
України за недоведеності в скоєнні ним
вказаного злочину.

Призначаючи покарання обвинуваченим,
суд враховує обставини та тяжкість
скоєних злочинів, особи підсудних, які
раніше судимі, мають на утримані
неповнолітніх дітей.

ОСОБА_8 частково визнав свою провину.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_8
злочини скоїв під час іспитового
строку за попереднім вироком.

З урахуванням викладеного, суд
приходить висновку про відсутність
підстав для застосування
обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9
умовного покарання, про необхідність
направлення їх в місця позбавлення
волі, з частковим приєднанням ОСОБА_8 до
покарання за цим вироком не відбутого
покарання за попереднім вироком.

Підстави для обрання запобіжного
заходу відносно підсудних до набрання
вироком чинності відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує
в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 373, 374 КПК
України, суд -

З а с у д и в:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК
України, ч. 1 ст. 125 КК України, ч. 2 ст. 125
КК України, та призначити йому
покарання:

За ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді
двох років позбавлення волі,

За ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді
двохсот годин громадських робіт,

За ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді
двох років обмеження волі, на підставі
ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинання
більш суворим покаранням менш
суворого, остаточним покаранням
визначити два роки позбавлення волі.

Керуючись ст. 71 КК України до
призначеного покарання частково у
вигляді двох років позбавлення волі
приєднати не відбуте покарання за
вироком Бердянського міськрайсуду
Запорізької області від 03.09.12 р, та до
відбуття призначити чотири роки
позбавлення волі.

В строк покарання ОСОБА_8
зарахувати строк тримання його під
вартою під час досудового слідства в
період з 19.04.13 р. до 16.12.13 р. (вісім
місяців) та до відбуття визначити три
роки чотири місяці позбавлення волі.

За ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_8
виправдати за недоведеності вини у
вчинені вказаного злочину.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125 КК
України, ч. 2 ст. 189 КК України, та
призначити йому покарання:

За ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді
двохсот годин громадських робіт,

За ч. 2 ст. 189 КК України у вигляді
трьох років позбавлення волі, на
підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом
поглинання більш суворим покаранням
менш суворого, остаточним покаранням
визначити три роки позбавлення волі.

За ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_9
виправдати за відсутності в його діях
вказаного злочину.

Речові докази належні потерпілим
які зберігаються в камері схову
Бердянського МВ, повернути потерпілим
ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 за належністю;
речові докази, які зберігаються в
матеріалах кримінальної справи,
зберігати в матеріалах кримінальної
справи.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Запорізької області
через Бердянський міськрайонний суд
протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя Бердянського міськрайсуду
С.М. Морока.