Справа № 1-20/2008 р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26
лютого 2008 року м.
Новомиргород

Новомиргородський
районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ЩЕНЮЧЕНКА С.В.,

при секретареві ТАРАН С.М.,

за участю: прокурора ЦОЙ Т.Б., захисника - адвоката
ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по
обвинуваченню:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і мешканця м.
М., Кіровоградської області, громадянина України, українця, з професійно-технічною
освітою, непрацюючого, жонатого, який має на утриманні 2 неповнолітніх дітей,
1994 р. н. і 1995 р. н., невійськовозобов'язаного, раніше несудимого, який
проживає АДРЕСА_1,

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК
України,

В С Т А Н О В И В :

суд визнав
доведеним, що 26 лютого 2006 р. близько 00 годин ОСОБА_1, за попередньою змовою
з іншими особами, щодо котрих кримінальна справа виділена в окреме провадження,
групою осіб, із корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном,
незаконно проник на територію автозаправної станції ТОВ “А.”, яка розташована у
м. Новомиргороді, Кіровоградської області, звідки намагався таємно викрасти з
металевої цистерни ємністю 25 куб. м у привезені з собою 3 металевих бочки
ємністю по 200 л кожна 600 л дизельного пального по ціні 4 грн. за літр, маючи
намір завдати вказаному господарству майнової шкоди на загальну суму 2.400 грн.

Проте злочин не
було закінчено з причин, які не залежали від волі винних: їх затримали на місці
події охоронники ТОВ “А.” і вилучили викрадене.

Висновки суду
про винуватість ОСОБА_1 у замаху на викрадення чужого майна ґрунтуються на
доказах, безпосередньо досліджених судом при розгляді даної справи: показаннях
підсудного та інших документах.

Підсудний
ОСОБА_1 у судовому засіданні власну вину у вчиненні інкримінованого злочину
визнав повністю і підтвердив, що органами досудового слідства правильно
зазначені обставини його скоєння і заподіяні наслідки.

Суд визнає
недоцільним дослідження інших доказів стосовно викладених в описовій частині
вироку фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки проти
цього не заперечують учасники судового розгляду. Тому суд обмежує перевірку та
дослідження доказів у справі допитом підсудного за правилами ч. 3 ст. 299 КПК
України.

Таким
чином, вина ОСОБА_1 у викрадені чужого майна повністю підтверджується добутими
по справі доказами, котрі узгоджуються між собою, перевірені в судовому
засіданні і сумнівів у суду не викликають.

Сукупність
вище вказаних доказів, їх оцінка переконують суд, що підсудний скоїв замах на
таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище та вчинене за
попередньою змовою групою осіб. Тому його дії потрібно кваліфікувати за ч. 2
ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

При
призначенні міри покарання підсудному за вчинене, суд враховує скоєння ним
умисного тяжкого злочину, а також особу ОСОБА_1, який раніше не засуджувався,
за місцем проживання зарекомендував себе позитивно, має на утриманні 2-х
неповнолітніх дітей (а. с. 59, 61-62, 65, 74-75, 122-123).

Обставиною, що
пом'якшує покарання підсудного, суд визнає його щире каяття (п. 1 ч. 1 ст. 66
КК України).

Враховуючи
тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійшов висновку
про можливість виправлення підсудного без відбування покарання.

Тому потрібно
прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання з
випробуванням відповідно до вимог ст. 75 КК України та покласти на нього обов'язок:
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та
роботи, періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи (пп. 3-4 ч. 1 ст. 76 КК України).

Керуючись ст.
ст. 321-324, 349 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,
та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три)
роки.

За правилами ст.
75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням з
іспитовим терміном 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до
пп. 3-4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов'язати засудженого ОСОБА_1 повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи,
періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

До набрання
вироком законної сили міру запобіжного заходу - підписку про невиїзд з
постійного місця проживання - залишити без зміни.

Апеляція на
вирок може бути подана до апеляційного суду Кіровоградської області через
Новомиргородський районний суд протягом п'ятнадцяти діб з моменту його
проголошення.

Головуючий:

суддя С.ЩЕНЮЧЕНКО