АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 608/2278/13-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/17/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.115 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретарів ОСОБА_5

ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

1)
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000168, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 13 січня 2014 року, яким
2) ОСОБА_9 ,
3) ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого
4) визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
5) Згідно з вироком суду 07 квітня 2013 року близько 19 години між раніше знайомими обвинуваченим ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_10 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, в житловому будинку по АДРЕСА_1 , на побутовому ґрунті виник словесний конфлікт, під час якого потерпілий образливо висловився до обвинуваченого та наніс останньому декілька ударів рукою в обличчя та груди, спричинивши носову кровотечу.
6)
Перебуваючи в роздратованому стані, викликаному таким конфліктом, з мотиви помсти ОСОБА_10 за його зухвалу поведінку та отримані тілесні ушкодження, обвинувачений ОСОБА_9 на ґрунті виниклих неприязних відносин вирішив вбити потерпілого ОСОБА_10 .
7) Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне позбавлення життя потерпілого, обвинувачений ОСОБА_9 , даючи звіт своїм діям та керуючи ними, наніс удари руками та ногами в обличчя, після чого взяв зі столу кімнати кухонного ножа та умисно наніс ним удар в ділянку живота ОСОБА_10 , спричинивши останньому ножове проникаюче поранення живота з ушкодженням внутрішніх органів, внутрішньої кровотечі, масивної крововтрати, від якої він помер на місці події.
8)
В зміненій апеляційній скарзі прокурор ставить питання про перекваліфікацію дій обвинуваченого на ч.2 ст.121 КК України. В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що у матеріалах провадження відсутні і судовим слідством не здобуто доказів, які б свідчили про наявність умислу в діях обвинуваченого ОСОБА_9 щодо вбивства потерпілого ОСОБА_10 . На думку апелянта, про відсутність умислу на вбивство в діях ОСОБА_9 свідчить сукупність всіх обставин, за яких було вчинено злочин, а саме характер їх взаємовідносин, кількість і характер тілесних ушкоджень, що спричинили смерть, поведінка ОСОБА_9 після вчинення злочину. Просить змінити вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 13 січня 2014 року через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.2 ст.121 КК України до 8 років позбавлення волі.
9) Заслухавши доповідача - суддю апеляційного суду, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу із внесеними змінами та, навівши аналогічні викладеним у ній мотиви, просить змінити вирок суду першої інстанції, перекваліфікувати дії ОСОБА_9 на ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді 8 років позбавлення волі; обвинуваченого ОСОБА_9 , який відмовився від поданої ним апеляційної скарги, підтримав апеляційну скаргу прокурора, визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та попросив суворо його не карати; захисника ОСОБА_8 , який також просить суд перекваліфікувати дії його підзахисного на ч.2 ст.121 КК України, а покарання призначити із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції вказаної статті; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши частково судове слідство в частині дослідження показань обвинуваченого ОСОБА_9 , доказів, що стосуються обставин конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також обставин, що характеризують особу обвинуваченого; колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, виходячи з наступного.
10)
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
11)
Однією з підстав для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, згідно ст.409 КПК України, є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
12) За змістом ст.411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.
13)

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, органом досудового слідства ОСОБА_9 обвинувачувався в умисному вбивстві потерпілого ОСОБА_10 , тобто в умисному протиправному заподіянні смерті потерпілому..

Постановляючи вирок по даній справі, суд першої інстанції дійшов висновку про спрямованість умислу обвинуваченого ОСОБА_9 на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_10 .

Разом з тим, за результатами частково проведеного судового слідства під час розгляду справи судом апеляційної інстанції та аналізу матеріалів кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи, допустив невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, внаслідок чого дав неправильну юридичну оцінку кваліфікації дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.1 ст.115 КК України, чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 07.02.2003 № 2 "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Так, колегією суддів встановлено, що 07 квітня 2013 року близько 19 години між раніше знайомими обвинуваченим ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_10 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, в житловому будинку по АДРЕСА_1 , на побутовому ґрунті виник словесний конфлікт, під час якого потерпілий образливо висловився до обвинуваченого та наніс останньому декілька ударів рукою в обличчя та ногою в груди, спричинивши носову кровотечу і від чого ОСОБА_9 впав на підлогу. Піднімаючись з підлоги та тримаючись за стіл, ОСОБА_9 , схопив кухонний ніж, що лежав на столі і, умисно, маючи намір заподіяти ОСОБА_10 тілесне ушкодження, не передбачаючи можливості заподіяння своїми діями смерті потерпілому, хоча повинен був і міг передбачити такі наслідки, завдав цим ножем одного удару в живіт. Внаслідок таких дій ОСОБА_9 спричинив потерпілому ОСОБА_10 проникаюче у черевну порожнину поранення печінки та правої нирки, яке за ознакою безпеки для життя в момент заподіяння стосовно живих осіб відноситься до тяжких тілесних ушкоджень і від чого в подальшому наступила смерть ОСОБА_10 .

Допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_9 показав, що протягом дня 07 квітня 2013 року він з потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 неодноразово вживали алкогольні напої. Близько 19 години, коли вони знаходились у нього вдома, між ним та потерпілим ОСОБА_10 виник конфлікт через те, що ОСОБА_10 запропонував ще випити, а він відмовився. Тоді ОСОБА_10 наніс йому декілька ударів долонею руки в обличчя та металевою лопаткою по руках, внаслідок чого у нього з носа пішла кров. В цей час до нього до дому зайшов ОСОБА_12 і ОСОБА_10 припинив наносити удари. Він вийшов у іншу кімнату і через деякий час почув, що ОСОБА_10 намагається приготувати макарони на сковорідці. З цього приводу він йому зробив зауваження, на що ОСОБА_10 знову почав наносити йому удари по обличчю і удар ногою в груди, від чого він впав на підлогу. Підводячись, він тримався за стіл і усвідомлюючи, що ОСОБА_10 поводить себе агресивно та намагаючись захиститися автоматично схопив ніж, що лежав на столі і наніс ним один удар. Злякавшись вчиненого він відразу ж побіг до свого сусіда ОСОБА_13 , щоб викликати швидку медичну допомогу. Разом з ОСОБА_13 вони повернулись до нього до дому, де ще живого ОСОБА_10 поклали на покривало, після чого сусід побіг до фельдшера. Стверджує, що наміру вбивати ОСОБА_14 він не мав, а лише хотів захиститись від нього і жодних ударів, крім одного удару ножем в живіт йому не наносив. Зі зміненою апеляційною скаргою прокурора погоджується, повністю визнає вину за ст.121 КК України та просить суворо його не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_9 щодо обставин вчиненого ним злочину об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими як судом першої, так і апеляційної інстанцій.

Так, з показань свідка ОСОБА_15 місцевий суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_10 дружили з дитинства, хоча були випадки, коли між ними виникали колнфлікти.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_12 підтвердив, що 07 квітня 2013 року у вечірній час між обвинуваченим та потерпілим мав місце конфлікт на побутовому ґрунті, оскільки зайшовши в цей час в будинок до ОСОБА_9 , він побачив потерпілого ОСОБА_10 , який тримав в руках металеву лопатку, а ОСОБА_9 сидів на табуретці і його обличчя було в крові.

Як слідує з висновку судово-медичної експертизи від 22 квітня 2013 рок № 86 у ОСОБА_9 при судово-медичній експертизі 09 квітня 2013 року виявлені синці на обличчі та лівій вушній раковині. При дослідженні наданої рентгенограми від 18 квітня 2013 року на ім`я ОСОБА_9 виявлено перелом кісток спинки носа із зміщенням, без ознак їх зрощення. Дані тілесні ушкодження, враховуючи їх вид, властивості та розташування, утворилися від дії тупого предмету, не виключено, в час та при обставинах, вказаних у постанові. (т.1 а. с.160-161).

Цим підтверджуються показання обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_10 бив його та наніс значну кількість ударів по обличчю та тілу.

З показань свідка ОСОБА_16 , яка працює фельдшером в с. Ладичин, місцевий суд встановив, що ввечері 07 квітня 2013 року до неї прийшов житель села ОСОБА_13 і повідомив їй, що в будинку ОСОБА_9 знаходиться ОСОБА_10 з ножовим пораненням живота. Коли вона прийшла до будинку ОСОБА_9 , то побачила на підлозі кухні ОСОБА_10 із раною в ділянці живота. Встановивши, що він не подає ознак життя, вона пішла до сусідів і викликала швидку медичну допомогу.

Показаннями вказаного свідка підтверджуються свідчення обвинуваченого ОСОБА_9 , про те, що відразу ж після заподіяння ножового поранення ОСОБА_10 він побіг до свого сусіда ОСОБА_13 , якому повідомив про те, що сталося і просив негайно викликати медичну допомогу.

Свідок ОСОБА_17 судом безпосередньо не допитувався, оскільки 19 липня 2013 року він помер, про що свідчить копія свідоцтва про його смерть (т.3 а. с.94).

З експертного висновку від 08 травня 2013 року № 230 встановлено, що смерть ОСОБА_10 настала від проникаючого поранення живота з ушкодженням м`яких тканин, органів (печінка, нирка) та кровоносних судин (права ниркова вена та артерія) черевної порожнини, що супроводжувалося зовнішньою і внутрішньою кровотечею та обумовило масивну крововтрату, котра і послужила безпосередньою причиною смерті потерпілого. Проникаюче у черевну порожнину поранення печінки та правої нирки за ознакою безпеки для життя в момент заподіяння стосовно живих осіб відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Утворення виявленого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 поранення черевної порожнини за вказаних підозрюваним ОСОБА_9 обставинах стосовно його локалізації та способу спричинення, не виключається. (т.1 а. с.128-141)

Згідно з даними, які містяться в протоколі огляду місця події від 07-08 квітня 2013 року, що був предметом дослідження в суді першої та апеляційної інстанцій, в будинку обвинуваченого ОСОБА_9 виявлено труп ОСОБА_10 на тілі якого в надчеревній ділянці щілиноподібна рана, що має косогоризонтальне спрямування. Під час огляду в будинку виявлено ніж довжиною 25,2 см, руків`я якого представлене суцільним металевим фрагментом жовтого кольору, довжина якого становить 10 см; довжина клинка становить 15,3 см; ширина леза біля обмежника становить 3,6 см та відповідно спадає до 0 см в ділянці зрізу леза. Безпосередньо на умовно передній частині ножа на відстані 1, 2 см від обмежника по всьому протязі ширини клинка виявлено накладення речовини бурого кольору у вигляді мазка, довжина якого становить 1,7 см (т.1 а. с.26-54).

Крім того, під час огляду місця події на дверях кухні, на підлозі, стіні, на рулоні тканини та одязі виявлені сліди речовини бурого кольору, які згідно висновків судово-медичних експертиз є кров`ю чоловіка, походження якої не виключається як від потерпілого ОСОБА_10 , так і від обвинуваченого ОСОБА_9 (в разі наявності в останнього пошкоджень, які б супроводжувались зовнішньою кровотечею), що, в свою чергу, також підтверджує показання обвинуваченого ОСОБА_9 про протиправну поведінку по відношенню до нього потерпілого ОСОБА_10 (т.1 а. с.204-207, 211-215, 219-221, 226-228).

В обґрунтування доводів щодо наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_9 умислу на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_10 суд першої інстанції вказав, що перед тим як заподіяти ножове поранення потерпілому, ОСОБА_9 наніс йому удари руками та ногами в обличчя.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки даний факт обвинувачений ОСОБА_9 категорично заперечив як під час його допиту в суді першої, так і апеляційної інстанції, а будь-яких інших доказів, які б підтверджували за яких обставин потерпілий отримав такі тілесні ушкодження судом не встановлено.

Виходячи з аналізу наведених доказів, колегія суддів встановила, що:

- поведінка обвинуваченого та потерпілого, що передувала події злочину та характер їх стосунків, про що вказували допитані судом першої інстанції свідки - односельчани обвинуваченого та потерпілого, не дають підстав для висновку про намір ОСОБА_9 позбавити життя ОСОБА_10 ;

- ініціатором конфлікту був потерпілий ОСОБА_10 , який безпосередньо перед вчиненням відносно нього злочину наніс обвинуваченому ряд тілесних ушкоджень; - смерть потерпілого ОСОБА_10 наступила від ножового поранення, спричиненого одним ударом ножа у надчеревну ділянку тіла, тобто кількість, характер і локалізація поранення не є характерними для наміру позбавити життя потерпілого, оскільки при умислі на вбивство, за вказаних обставин, обвинувачений мав можливість заподіяти декілька ударів ножем для досягнення цієї мети і ці поранення міг нанести у більш життєво важливі органи;

- знаряддя злочину (ніж) обвинувачений використав, взявши його зі столу, піднімаючись від ударів, заподіяних потерпілим ОСОБА_10 ; цей ніж не був ним попередньо підготовлений з метою вбивства, він ним не погрожував потерпілому і не вчиняв будь-який дій, які б свідчили про його намір використати ніж з метою вбивства;

- нанісши лише один удар ножем, обвинувачений відразу припинив свої злочинні дії, оскільки після отримання поранення потерпілий перебував у безпорадному стані і більше не представляв для нього небезпеки;

- відразу ж після заподіяння ножового поранення обвинувачений ОСОБА_9 намагався надати допомогу потерпілому ОСОБА_10 , приймаючи заходи до виклику лікаря, а саме повідомив про вчинене ним свого сусіда, просив викликати швидку медичну допомогу і переніс разом із сусідом потерпілого з підлоги на покривало.

Вищезазначені докази, в своїй сукупності, на думку колегії суддів, спростовують висновки суду першої інстанції про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_9 умислу на вбивство потерпілого, і свідчать про умисність його дій лише щодо заподіяння ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження, що стверджує в апеляційній скарзі прокурор.

Виходячи з цих обставин, суб`єктивне ставлення обвинуваченого ОСОБА_9 до наслідків своїх дій, які полягають у спричиненні смерті потерпілому, характеризуються необережністю, а саме злочинною недбалістю, коли він не передбачав, хоча повинен був і міг передбачити, що заподіяння ножового поранення призвести до настання смертельного наслідку.

За даних обставин, колегія суддів вважає, що ОСОБА_9 , завдавши одного удару ножем в надчеревну ділянку тіла ОСОБА_10 , умисно заподіяв йому тяжке тілесне ушкодження, не передбачаючи, що такі дії можуть спричинити смерть потерпілого, хоча повинен був і міг передбачити такі наслідки, а тому його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент посягання, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу винного, а також в якості обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння і вважає, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, приймаючи до уваги обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття та сприяння розкриттю злочину, думку матері потерпілого ОСОБА_10 - ОСОБА_18 , яка своєю заявою засвідчила про відсутність будь-яких матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого та просить суворо його не карати, зважаючи також на обставини за яких було вчинено злочин і поведінку потерпілого, що йому сприяла, колегія суддів приходить до висновку, що ці обставини суттєво знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 злочину, що дає підстави застосувати ст.69 КК України та призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини КК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 411, 413 КПК України, колегія суддів,

1)
у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

1)
Вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 13 січня 2014 року відносно ОСОБА_9 в частині кваліфікації його дій та призначеного покарання змінити.
2) Вважати ОСОБА_19 засудженим за ч.2 ст.121 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до 5 (п`яти) років позбавлення волі.
3) Зарахувати ОСОБА_9 в строк відбуття покарання строк його перебування під вартою та відбування покарання з 08 квітня 2013 року по час його звільнення від відбування покарання на підставі ухвали Ізяславського районного суду Хмельницької області від 16 червня 2014 року.
4) В решті вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 13 січня 2014 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін.
5) Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

6) Судді:

7) ______________ _________________ ________________
8) ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_20

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2