Справа № 353/603/15-к
Провадження № 1-кп/353/52/15
В И Р О К
28 липня 2015 року м.Тлумач
Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора прокуратури Тлумацького району Івано-Франківської області ОСОБА_3
потерпілої-цивільного позивача ОСОБА_4
обвинуваченого-цивільного відповідача ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, з середньою освітою, неодруженого, засудженого: вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 23.05.2011 року за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.ст. 69, 102 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,104 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 21.12.2011 року за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.69, ст.ст. 102, 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі; вироком Івано-Франківського міського суду від 07.03.2014 року за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, який Ухвалою Тлумацького районного суду від 15.06.2015 року скасований, а ОСОБА_5 направлено для відбування покарання у виді 2 років позбавлення волі, призначеного Івано-Франківським міським судом, громадянина України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло.
Кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено за таких обставин.
Обвинувачений ОСОБА_5 , маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, не відбувши покарання за попереднім вироком, на шлях виправлення та перевиховання не став, а повторно вчинив умисне кримінальне правопорушення.
В ніч на 21.06.2015 року приблизно о 03 год. 00 хв. ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, зайшов на подвір`я господарства ОСОБА_4 , яке розташоване по АДРЕСА_1 . Усвідомлюючи протиправний характер своїх дії та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 за допомогою дерев`яного бруса розбив металопластикове вікно та проник у літню кухню. Нічого не знайшовши в приміщенні літньої кухні, він відчинив ключем двері зсередини, та вийшов на подвір`я. Після цього ОСОБА_5 , користуючись тим, що за його дiями нixто не спостерiгає, дiючи умисно, з корисливих спонукань та з метою таємного викрадення чужого майна, усвiдомлюючи протиправнiсть своїх дiй, передбачаючи настання суспiльно-небезпечних наслiдкiв та бажаючи довести їx до кiнця, за допомогою дерев`яного бруса розбив металопластикове вікно та проник до житлового будинку ОСОБА_4 , звідки таємно викрав каву «Лавацца» вартістю 150,0 грн., куряче м`ясо вагою 3 кг по 50,0 грн. за 1 кг, дві чавунні каструлі, б/у, вартістю по 200 грн. кожна та скляну 20-літрову бутлю, б/у, вартістю 250,0 грн. Після цього ОСОБА_5 з викраденим майном залишив місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 950,0 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та при обставинах, вказаних у обвинувальному акті, визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, вказавши на те, що дійсно він в червні 2015 р., вночі, з метою крадіжки зайшов в господарство ОСОБА_4 , розташоване по сусідству з його місцем проживання: по АДРЕСА_2 . Спочатку він вибив вікно та проник в середину літньої кухні, але там він нічого не знайшов. Тому він вибив металопластикове вікно та проник до житлового будинку потерпілої, звідки таємно викрав пачку кави, куряче м`ясо, дві каструлі та скляну бутлю з брагою. У вчиненому обвинувачений ОСОБА_5 розкаюється, зазначає, що таке вже більше не повториться. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про стягнення з нього завданої злочином шкоди в сумі 3110,0 грн., в т.ч.: матеріальної шкоди в сумі 2110,0 грн. та моральної шкоди в сумі 1000,0 грн., визнав в повному обсязі.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений та потерпіла, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
З врахуванням вище викладеного, дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.
Згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
ОСОБА_5 посередньо характеризується за місцем проживання, неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працює, відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, ним частково відшкодована завдана потерпілій шкода.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття, активне сприяння розслідуванню кримінального правопорушення та часткове відшкодування шкоди потерпілій.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.
Враховуючи вище вказане, думку потерпілої, яка просила не карати обвинуваченого суворо, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити в межах санкції ст. 185 ч. 3 КК України у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Судом встановлено, що вироком Івано-Франківського міського суду від 07.03.2014 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою Тлумацького районного суду від 15.06.2015 року, яка набула законної сили 22.06.2015 р., звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням скасовано, а його направлено для відбування покарання у виді 2 років позбавлення волі, призначеного вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.03.2014 року.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Таким чином, оскільки нове кримінальне правопорушення ОСОБА_5 вчинив до відбуття покарання за попереднім вироком, тому, за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, до покарання за знову вчинений умисний злочин слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, призначивши обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків.
Потерпілою ОСОБА_4 був заявлений цивільний позов, відповідно до якого вона просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 завдану їй матеріальну шкоду в сумі 2110,0 грн. та моральну шкоду в сумі 1000 грн. Матеріальна шкода полягає у витратах, які вона була змушена понести у зв`язку заміною двох металопластикових вікон та підвіконь, які були пошкоджені ОСОБА_5 при вчиненні крадіжки. Моральна шкода, завдана протиправними діями обвинуваченого, полягає у її душевних стражданнях та порушенні нормальних життєвих зв`язків, оскільки вона декілька днів (до заміни вікон) була змушена проживати у знайомих, боялась одна знаходитись вдома. В судовому засіданні ОСОБА_4 свій позов підтримала, просила задовольнити.
Заслухавши покази обвинуваченого ОСОБА_5 , який повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, а також повністю визнав цивільний позов, суд вважає, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 на підставі ст.ст. 1166, 1167, 1177 ЦК України, підлягає до задоволення в повному обсязі.
Розмір матеріальної шкоди, завданої протиправними діями обвинуваченого, підтверджується накладною № 1 від 23.06.2015 р. на суму 2110,0 грн. (а.с. 19), відповідно до якої ОСОБА_4 придбала скло, підвіконники та завіси для заміни пошкоджених при вчиненні крадіжки ОСОБА_5 металопластикових вікон та підвіконників.
При визначенні розміру грошової компенсації моральної шкоди суд, відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України та у відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" враховує характер кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим, глибину душевних страждань потерпілої, пов`язаних з порушенням нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя.
Питання речових доказів суд вирішує керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати по справі відсутні.
Питання щодо обрання запобіжного заходу судом не вирішується, оскільки учасниками процесу відповідних клопотань не заявлялось.
Керуючись ст.ст. 127-129, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України , суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.71 КК України, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.03.2014 року, з врахуванням Ухвали Тлумацького районного суду від 15.06.2015 року, - 3 (три) роки 3 (три) місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту взяття його під варту після вступу вироку в законну силу.
Речові докази у кримінальному провадженні: дві чавунні каструлі, кава «Лавацца», 3 кг курячого м`яса, які передані на зберігання ОСОБА_4 , після вступу вироку в законну силу вважати повернутими за належністю.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілій. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано - Франківської області через Тлумацький районний суд Івано - Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Головуюча ОСОБА_1