УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/4307/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 201 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2015 року м. Житомир.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чернігів, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , не жонатого, не працюючого,
раніше судимого 25.10.2011 року Богунським районним судом за ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 289, 69, 70 КК України на 5 років позбавлення волі,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Апеляційний розгляд відбувся з участю прокурора ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_6
Постановою слідчого судді задоволене клопотання слідчого СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирської області ОСОБА_9 , до підозрюваного ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 травня 2015 року.
У разі внесення застави на підозрюваного покладаються обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:
1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду у визначений ними час за кожною вимогою;
2) не відлучатися за межі м. Житомира та Житомирського району без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.
Суддею визначено, що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо, підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші, покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету.
З клопотання слідчого до суду встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень:
- 25.01.2015 року близько 02 години ОСОБА_7 повторно, таємно шляхом пошкодження віконного скла проник всередину приміщення перукарні в АДРЕСА_3 , звідки викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_10 на загальну суму 7800 грн..
- 21.02.2015 року близько 03 години ОСОБА_7 повторно, таємно проник всередину приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в АДРЕСА_4 , звідки викрав майно, яке належить ОСОБА_11 на загальну суму 1050 грн..
- 22.03.2015 року близько 11 години 20 хвилин ОСОБА_7 , шляхом демонтажу віконного скла, з метою викрадення чужого майна проник до приміщення квартири кв. АДРЕСА_5 , однак злочинний умисел не довів до кінця, оскільки не вчинив усіх дій, з причин які не залежали від його волі, так як був затриманий.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 вважає ухвалу слідчого судді постановленою з допущеною неповнотою судового розгляду, з порушенням вимог кримінально процесуального закону та визначенням застави в розмірі непомірному для сплати затриманим. Розмір застави визначений без врахування обставин кримінального правопорушення, розміру заподіяної шкоди, майнового та сімейного стану підозрюваного, даних про його особу, який виріс без батьків, є вихованцем дитячого будинку залишеним державою без засобів до існування та роботи.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді звільнивши підозрюваного ОСОБА_7 з під варти. Постановити нову ухвалу, якою застосувати більш м`який запобіжний захід.
Мотивує тим, що слідчий суддя при постановленні ухвали про тримання підозрюваного під вартою порушив вимоги 42, 52, ч. 2, 3 cт. 278, ч. 4 ст. 177, ч. 1 ст. 183 КПК України.
Вказує, що 23.03.2015 року ОСОБА_7 перебуваючи в будинку по АДРЕСА_6 , був затриманий мешканками квартири, а згодом працівниками міліції. Слідчим не враховано, що ОСОБА_7 раніше проживав у квартирі за вказаною адресою, мав ключі від квартири. Таким чином в його діях відсутній умисел на таємне викрадення чужого майна з квартири, шляхом демонтажу віконного скла і свідчить про неповноту судового розгляду, наслідком чого є прийняття неправосудного рішення.
Таким чином на думку апелянта, слідчий суддя не дотримався вимог ст. 29 Конституції України якою передбачено, що «Кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом» та роз`яснень п. 1 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод людини, 1950 року згідно якої, «Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом», що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, конституційних та міжнародних норм.
Адвокат стверджує, що ОСОБА_7 не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати розслідуванню кримінального провадження, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а сам заінтересований в об`єктивному та повному розслідуванні кримінального провадження та встановленню усіх обставин кримінального провадження. Він є громадянином України, має місце постійної реєстрації та місце тимчасового проживання.
Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_6 , яка підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі, заперечення прокурора проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України 22.03.2015 року і того ж дня врученоповідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Пунктом 4 ч. 2 зазначеної статті передбачено, що тримання під вартою може бути застосоване до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
ОСОБА_12 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, які відносяться до тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, раніше судимий, не займається суспільно корисною працею, не має постійного місця проживання, не жонатий.
Тому, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді, що на час розгляду клопотання слідчого обраний запобіжний захід визначеним терміном забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, та спробам переховування від органів слідства, перешкоджанню кримінальному провадженню, вчиненню інших кримінальних правопорушень, оскільки він не має місця проживання та засобів для існування, що унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
Стосовно доводів адвоката про визначений слідчим суддею розмір застави ОСОБА_7 встановлено, що він визначений в рамках, передбачених ч. 5 ст. 182 КПК України. У даному випадку, визначена сума застави, не може бути підставою для скасування ухвали суду.
За наведених обставин, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду
Житомирської області: