Справа № 11-746- 2007 р. Головуючий
у 1-й інст.:Безпрозванний В.В.,
: ст.125 ч.2 КК України Доповідач
апел.інст.:Тимошевський В.П.,
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Миколаївської області

у складі:

головуючого Ржепецького
О.П.,

суддів Олещук Т.Л., Тимошевського
В.П.,

за
участю прокурора Буца
Г.О.,

засуджених ОСОБА_2.,
ОСОБА_1.,

захисників ОСОБА_3., ОСОБА_4.,

потерпілих ОСОБА_2.,
ОСОБА_1.

16
жовтня 2007 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві
кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1., на вирок Корабельного
районного суду Миколаївської області від 23 липня 2007 року, яким , за справами
приватного обвинувачення:

-ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с.
Плєщін Шепетівського району Хмельницької області, українець,громадянин
України, з вищою освітою, працюючий в ТОВ «Охорона МГЗ» вожатим службових
собак, проживаючий в АДРЕСА_1, не судимий,

-засуджений:-
за ч.2 ст.125 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до більш м'якого
виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин, у виді
штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) грн. в доход держави.

-ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець м.
Миколаєва ,українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, інвалід
першої групи, проживаючий в АДРЕСА_2, не судимий,

-засуджений
за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн., в
доход держави.

Відповідно
до п.1 ч.1 ст. 49 КК
України ОСОБА_2. від призначеного покарання звільнено, в зв'язку з спливом
двохрічного строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Постановлено
рішення про стягнення з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2.,в відшкодування
матеріальної шкоди -229 грн. 09 коп.,
в відшкодування моральної шкоди -2000 грн., а всього постановлено стягнути
2229 грн., 09 коп., частково задовольнивши цивільний позов ОСОБА_2.

Згідно
вироку, ОСОБА_1. та ОСОБА_2. визнані винними у вчиненні злочинів за таких
обставин.

13
серпня 2004 року приблизно в 17 год
30 хв. між ОСОБА_2. який мешкає в будинку АДРЕСА_2 та його сусідом ОСОБА_1.
проживаючим по АДРЕСА_1 , виник черговий конфлікт, викликаний раніше виниклими
неприязненими відносинами. Учасниками конфлікту також були і дружини ОСОБА_1.
та ОСОБА_2.

В
процесі зазначених подій, виниклих на кордоні земельних ділянок, ОСОБА_1.
палкою наніс удар в потиличну область голови ОСОБА_2., умисно причинив
останньому струс головного мозку і забиту рану голови, які відносяться до
категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад
здоров'я.

В свою
чергу ОСОБА_2. кидав в ОСОБА_1. камені і внаслідок попадання в область обох
передпліч умисно причинив останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді саден в
області передпліч.

В
апеляції засуджений ОСОБА_1. просить вирок скасувати як незаконний,
постановлений з суттєвим порушенням вимог кримінально-процесуального
законодавства і неправильним розв'язанням цивільного позову.

Крім
того, вважає розгляд справи однобічним, в зв'язку з тим, що суд не навів у
вироку показів даних в судовому засіданні свідками ОСОБА_5., ОСОБА_6, ОСОБА_7 і
неповно виклав покази свідка ОСОБА_8.,
яка говорила що у ОСОБА_2. була закривавлена голова, що ОСОБА_2.3тверджував
що його побив ОСОБА_1., але не навів її інших показів, що вона бачила як
ОСОБА_2. впав з драбини , що ОСОБА_2. кидав камені в ОСОБА_1., що конфлікт
проходив через паркан а бійки не було, та не дав оцінки показам експерта в
судовому засіданні , зі змісту яких видно, що рана яка виявлена у ОСОБА_2.,
могла утворитися як від удару ,так і від падіння(а.с.128).

Також,
вважає, що суд, під час розгляду справи допустив суттєве порушення вимог
кримінально-процесуального законодавства, задовольнив ши його клопотання про
проведення запису перебігу судового процесу з застосуванням звукозаписуючої
апаратури, фактично не зафіксував судових засідань що відбулися : 11.10.2006 р.
, 30.10. 2006 p., 17.11.2006 р.
та 20.12. 2006 року , які відсутні в матеріалах справи.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_1. та захисника ОСОБА_4. на
підтримку апеляції, які просили вирок скасувати а справу повернути на новий
судовий розгляд в той же суд, думку засудженого ОСОБА_2. і захисника ОСОБА_3.
про залишення апеляції без задоволення, міркування прокурора Буца Г.О., про
залишення вироку без зміни, вивчивши матеріали справи,обговоривши доводи
апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню частково, з
наступних підстав.

Є
обгрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1.
складу злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, які зроблені на підставі
досліджених в судовому засіданні доказів.

Сам
засуджений ОСОБА_1. не оспорював в судовому засіданні що 13.08. 2004 року у
нього був конфлікт з ОСОБА_2. через неприязнені відносини, ОСОБА_2. під час
сварки кидав на нього камені та сварився.

Суд
першої інстанції дослідивши висновки судово-медичних експертиз щодо тілесних
ушкоджень виявлених у потерпілих ОСОБА_2. і ОСОБА_1., дав їм правильну оцінку і
дійшов вірного висновку, що вищезазначені тілесні ушкодження у потерпілих
ОСОБА_2. та ОСОБА_1. , могли утворитися 13.08. 2004 року, за обставин, вказаних
потерпілими.

Оскільки
покази потерпілого ОСОБА_2.,свідків ОСОБА_9.,ОСОБА_10 і ОСОБА_11 в судовому
засіданні про те, що 13.08. 2004 року саме ОСОБА_1. бив потерпілого ОСОБА_2.,
узгоджуються між собою, та відповідають висновку експерта №159 від 10.04. 2007
р. додаткової судово-медичної експертизи щодо характеру тілесних ушкоджень та
їх локалізації на тілі ОСОБА_2., відображені в даному висновку експерта й
досліджені в судовому засіданні, з яких випливає,що 15.03. 2007 року при
освідуванні ОСОБА_2., в області волосистої частини голови в потиличній області
зліва виявлено лінійної форми рубець, який є наслідком заживления рани , що
утворилася раніше. Не виключено,що дане ушкодження могло утворитися 13.08.2004
року.

З
врахуванням розташування рубця (потилична область) та форми
рубця(лінійна),можно припустити, що рана наслідком заживления якої є рубець,
могла утворитися в результаті дії тупого предмету з обмеженою контактуючою
поверхнею і утворення рани при падінні з драбини малоймовірне.

Більше
того, експерт ОСОБА_12 в судовому засіданні уточнюючи і доповнюючи висновки
вищезазначених експертиз, пояснив, що враховуючи локалізацію тілесних
ушкоджень, виявлених на тілі ОСОБА_2., можна дійти висновку, якби ОСОБА_2.
падав з драбини висотою 1 метр 80 см.,
були б, більш серйозні ушкодження, були б ушкодження на ліктях та
виступаючих частинах тіла. В наданих доказах таких обставин немає, з огляду на
наведене,

посилання
апелянта на те, що експерт ОСОБА_12 стверджував в судовому засіданні про
неможливість встановлення механізму утворення рани у потерпілого ОСОБА_2., є
безпідставними.

Пояснення
свідків ОСОБА_5., ОСОБА_8.,ОСОБА_6.про те, що 13.08. 2004 року вони бачили як
ОСОБА_2. кидав камені в ОСОБА_1. та причинив останньому тілесні ушкодження в
області передпліч, узгоджуються з показами потерпілого ОСОБА_1. в судовому
засіданні про те, що ОСОБА_2. кидав в нього каменями і попав 3 рази, в тому
числі 2 рази в передпліччя, що відповідає висновку експерта № 297 від 08.02.
2007 року , з якого видно, що у ОСОБА_1. виявлені ушкодження у виді саден в
області обох передпліч, ушкодження утворилися від дії тупих предметів, можливо
в строк зазначений в постанові, не виключається можливість утворення
вищевказаних ушкоджень від удара каменем, тому суд їх визнав такими що
відповідають дійсності і обгрунтовано поклав в основу вироку.

Разом з
тим, покази потерпілого ОСОБА_1., свідка ОСОБА_5., в тій частині, що 13.08.
2004 року ОСОБА_1, під час сварки з ОСОБА_2. не наносив останньому тілесних
ушкоджень , не узгоджуються з висновками судово-медичних експертиз і з
поясненнями експерта ОСОБА_12 в частині характера , кількості , механізму
утворення і локалізації тілесних ушкоджень на тілі потерпілого ОСОБА_2., та
суперечать усій сукупності наведених вище доказів, тому суд їх обгрунтовано
визнав такими що не відповідають дійсним обставинам справи, і є недостовірними.

З огляду
на вищевикладене, є безпідставними доводи апелянта, який оспорює покази свідків
ОСОБА_9.та ОСОБА_11, і посилається , що суд неповно виклав покази свідка
ОСОБА_8.в судовому засіданні.

В той же
час, експерт ОСОБА_12 зтверджував, що механізм утворення тілесних ушкоджень
саден виявлених у ОСОБА_1. на зовнішніх частинах передпліч і рук, були дотичні
ушкодження поверхових шарів шкіри, зазначені тілесні ушкодження могли
утворитися ,коли ОСОБА_1. прикривався руками.

Покази
судово-медичного експерта ОСОБА_12.,
судом взяті до уваги у сукупності з висновками експертиз.

Суд
також дав оцінку показам свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_13 щодо конфлікту між
ОСОБА_2. і ОСОБА_1., і обгрунтовано визнав їх такими що не відповідають
дійсності, недостовірними, зазначив у вироку що вказані свідки не могли бачити
події причинения обом
потерпілим тілесних ушкоджень, так як в момент конфлікту розмовляли на
перехресті.

Наведені
вище докази спростовують твердження апелянта щодо вигаданості та суперечності
показань потерпілого ОСОБА_2. Правильність запису показань
потерпілих та свідків
в протоколі судового
засідання

засудженим
ОСОБА_1. в установленому законом порядку оскаржена не була, оскільки зауважень
на протокол судового засідання не подано.

Дослідивши
докази у їх сукупності, суд першої інстанції всебічно і повно дослідив
обставини справи , дав зібраним у справі доказам правильну оцінку, обгрунтовано
кваліфікував дії ОСОБА_1. в частині заподіяння ОСОБА_2. умисних легких тілесних
ушкоджень що спричинили короткочасний розлад здоров'я - за ч.2 ст.125 КК
України.

Покарання
ОСОБА_1 призначено з додержанням вимог ст. 65 КК України, з урахуванням того,
що згідно класифікації злочинів за ст.12 КК України, злочин відноситься до
невеликої тяжкості, і даних про особу винного, його позитивних характеристик за
місцем проживання та роботи.

Як видно
з матеріалів справи, що суд за наявності декількох обставин що пом'якшують
покарання ,та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з
урахуванням обставин , які пом'якшують покарання, з застосуванням ст. 69 КК
України, перейшов до іншого більш м'якого виду основного покарання , не
зазначеного в санкції статті за цей злочин.

Під час
розгляду справи в суді були встановлені і досліджені всі обставини ,з'ясування
яких мало істотне значення для правильного вирішення справи, проведені
необхідні експертизи, встановлена роль кожного з засуджених у вчиненні злочину
, належним чином з'ясовані обставини що характеризують об'єкт і об'єктивну
сторону злочину, допитані всі особи , показання яких мають істотне значення для
справи. З огляду на викладене, доводи апелянта про однобічність та неповноту
судового слідства є безпідставними.

Що
стосується доводу апелянта, що суд у вироку не навів норм закону якими
керувався при вирішенні цивільного позову, то він є безпідставним.

Згідно
вироку, ОСОБА_1. визнаний винним в тому, що своїми неправомірними діями ,
завдав потерпілому ОСОБА_2. майнову шкоду в розмірі 229 грн. 09 коп., та
моральну (немайнову шкоду) в розмірі 2000 грн.

Постановлюючи
рішення про стягнення з засудженого ОСОБА_1. на користь потерпілого ОСОБА_2. на
відшкодування причиненої йому матеріальної шкоди в сумі 229 грн. 09 коп.(за
придбання ним медикаментів на лікування), та на відшкодування моральної
(немайнової шкоди) в сумі 2000 грн., за моральні страждання які порушили його
сталий спосіб життя та відносини в сім'ї і суспільстві, суд зазначив, що
матеріальна шкода завдана потерпілому ОСОБА_2. неправомірними діями ОСОБА_1.
Потерпілий витратив на придбання медикаментів для свого лікування 229 грн. 09
коп., що підтверджено чеками і квитанціями, тому суд відповідно до вимог ч. 1
ст. 1166 ЦК України,
постановив рішення про стягнення на користь ОСОБА_2. -229 грн. 09 коп. витрат в
відшкодування матеріальної шкоди, та відповідно до вимог ч.1 ст. 1167 ЦК України на
відшкодування моральної (немайнової)

шкоди в розмірі
2000 грн.,з урахуванням характеру та обсягу страждань, що потерпілий похилого
віку є інвалідом першої групи, що у зв'язку з побиттям в потерпілого
загострилися хронічні захворювання.

Таким
чином, наведені в апеляції доводи ОСОБА_1. що суд не навів норми закону при
вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_2., колегія суддів визнає
необгрунтованими.

Крім
того, в судовому засіданні не встановлено даних про те, що суд першої інстанції
під час розгляду справи допустив істотні порушення вимог
кримінально-процесуального законодавства ст. 370 КПК України щодо відсутнього
фіксування перебігу судового процесу судових засідань 11.10.2006 р.,30.10.2006
р.,17.11.2006 р. та 20.12. 2006 р.

Істотних
порушень вимог кримінально-процесуального закону, які могли б потягти
скасування вироку, не встановлено.

Разом з
тим, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_1. підлягає звільненню від
призначеного покарання в зв'язку з закінченням строку давності відповідно до
вимог ч.5 ст. 74 КК України, тому апеляція ОСОБА_1. ,підлягає частковому
задоволенню.

Керуючись ст
.ст.365, 366 КПК України, колегія
суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1. частково задовольнити. Відповідно до ч.5 ст. 74 КК України
ОСОБА_1 від призначеного покарання звільнити в зв'язку з закінченням строку
давності.

В решті
вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 липня 2007 року у
відношенні ОСОБА_1., залишити без зміни.