Справа № 199/769/15-к
ВИРОК
іменем України
20.02.2015 року місто Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська кримінальне провадження №0000855 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м.Дніпропетровська, громадянина України, українця, не одруженого, з неповною середньою освітою, водія ТОВ «СМІТ», зареєстрованого а адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , не судимого у відповідності зі ст.89 КК України

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
05.12.2014 року близько 21-20 години ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «А-РУТА СПГ» № НОМЕР_1 рухався по вул.Шолохова з боку вул.Донецьке шосе в напрямку вул.Берегової у м.Дніпропетровську.

Під час руху водій ОСОБА_5 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_4 , яка перетинала проїжджу частину дороги вул.Шолохова зліва направо по ходу його руху, заходів до негайного зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу не прийняв, в результаті чого в районі будинку АДРЕСА_3 скоїв наїзд на пішохода.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) пішоходу ОСОБА_4 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми; струсу головного мозку; закритої травми грудної клітини; поперечних переломів 5,6,7,8,9-го ребер по задньо-підпахвовій лінії праворуч, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилось в тому, що ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом, порушив вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України (далі ПДР):

-«У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди які водій спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників дорожнього руху об`їзду перешкоди»,- невиконання якого згідно висновку судово-автотехнічної експертизи знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Обвинувачений ОСОБА_5 провину визнав повністю. Суду показав, що, дійсно він, при викладених в обвинувальному акті обставинах, місці та за часом, керуючи технічно справним автомобілем, через свою неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, з за відсутності освітлення вулиці, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_4 , яка перетинала проїжджу частину дороги на вул.Шолохова зліва направо по ходу його руху, не зміг прийняти заходи до негайного зниження швидкості, не зміг зупинити транспортний засіб, оскільки була ожеледь і його занесло. У результаті цього він скоїв на пішохода наїзд і остання отримала тілесні ушкодження.

У відповідності з ч.3 ст.349 КПК України, суд, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що вина ОСОБА_5 в обвинуваченні згідно обвинувального акту, підтверджується доказами, отриманими під час кримінального провадження, долученими судом та дослідженими під час судового розгляду:

-показаннями суду потерпілої ОСОБА_4 , що 05.12.2014 у вечорі, коли вона перетинала проїжджу частину дороги на вул.Шолохова, водій автобуса не загальмував і не зупинився, у результаті чого здійснив на неї наїзд і вона отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості;
-протоколом огляду місця ДТП від 05.12.2014 року, схемою та фототаблицею до протоколу, що ДТП за участю водія ОСОБА_5 та пішохода ОСОБА_4 сталася в районі будинку АДРЕСА_3 ; на дільниці де сталася ДТП: опади та стан покриття сніг; похмуро; умови освітлення та час доби не освітлено, темний;

-висновком судово-медичної експертизи №311е від 26.01.2015 року, що в результаті ДТП ОСОБА_4 були причинені тілесні ушкодження середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), у вигляді: закритої черепно-мозкової травми; струсу головного мозку; закритої травми грудної клітини; поперечних переломів 5,6,7,8,9-го ребер по задньо-підпахвовій лінії праворуч. Виявлені у неї тілесні ушкодження спричинені від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини рухавшегося авто засобу, з можливим послідуючим падінням на тверде дорожнє покриття, можливо за умов дорожньо-транспортної пригоди;

-висновком судової автотехнічної експертизи №70/27-37 від 22.01.2015 року, що в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 ПДР. В умовах даної події водій ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути наїзд на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду на пішохода. При заданому механізмові події, дії водія ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.12.3 ПДР, що з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП;

-показами свідка ОСОБА_6 , яка пояснила, що вона перебувала у якості пасажира автомобіля «А-РУТА СПГ» № НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 , який в районі будинку АДРЕСА_3 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 ;

-протоколами слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 , які на місці пригоди ДТП вказали на механізм ДТП.

Дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд керується вимогами ст.65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Учасники судового провадження пропонували суду призначити покарання.

Прокурор ОСОБА_3 - на підставі ст.ст.75,76 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення обвинуваченого права керувати транспортними засобами на певний строк.

Обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 просили призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання не пов`язане з позбавленням волі і без позбавлення його права керувати транспортними засобами, оскільки обвинувачений оказує матеріальну допомогу потерпілий у відшкодуванні матеріальних збитків.

ОСОБА_5 свою провину визнав повністю та щиросердно розкаявся, висловив жаль з приводу вчиненого, у відповідності зі ст.89 КК України раніше не судимий, приймає міри до відшкодовування потерпілій стороні збитків, що судом визнається обставинами, які пом`якшують покарання.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, тому, з огляду на викладене, враховуючи думку всіх учасників судового провадження, які просили призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання не пов`язане з позбавленням волі, суд дійшов до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і вважає за можливе, на підставі ст.ст.75,76 КК України, прийняти рішення про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням.

Суд також, враховуючи думку потерпілої ОСОБА_4 щодо не застосування до обвинуваченого додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, враховуючи що ОСОБА_5 приймає міри щодо надання потерпілій матеріальної допомоги, що він вперше скоїв необережний злочин невеликої тяжкості, керуючи транспортним засобам в стані сп`яніння не перебував, страждає на хронічні захворювання органів слуху та шлунково-кишкового тракту, а спеціальність водія це є єдиним засобом обвинуваченого для його матеріального забезпечення, раніше він не позбавлявся права керувати транспортними засобами, тому, суд вважає, що до ОСОБА_5 можливо не застосовувати додаткове покарання у вигляді позбавлення обвинуваченого права керувати транспортними засобами на певний строк.

При цьому, суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ч.2 ст.110, ст.ст.368,369,370,371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі без позбавленням його права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75, п.3,4 ч.1 ст.76 КК України встановити ОСОБА_5 іспитовий строк 2 (два) роки, та обвинуваченого звільнити від відбуття покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

До набрання вироку законної сили залишити ОСОБА_5 запобіжний захід особисте зобов`язання, а також, тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом право керувати транспортними засобами.

Обвинувачений, прокурор та потерпіла мають право подати апеляційну скаргу на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська до апеляційного суду Дніпропетровської області.

На підставі ч.6 ст.376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1