Справа № 1-171/07
Вирок

Іменем України

26
жовтня 2007 року Комсомольський
міський суд

Полтавської
області

в складі
головуючого судді Окунь
Т.В.

при
секретарі Гончар
С. Т.

з участю
прокурора Пожарова
О.О., Ледовської Г.І.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Комсомольська
Полтавської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше судимого:

29.10.2003
року Автозаводським районним судом м.
Кременчука Полтавської області за ч.3
ст. 185, ст.
75 КК України до 3 позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік.

01.02.2005
року Крюківським районним судом м.
Кременчука Полтавської області за ч. 2
ст. 190 ст. 71
КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

за ч.3 ст.
15, ч.3 ст.
289, ч. 2 ст.
186 КК України,

встановив:

Підсудний
вчинив ряд умисних тяжких злочинів проти власності та безпеки руху за таких
обставин:

04
травня 2004 року, близько 22-00 год.,
ОСОБА_1.,
знаходячись біля бару «Затишок»,
розташованого на в"їзді до садового товариства «Юність-1» м. Комсомольська, маючи умисел на заволодіння чужим
майном, повторно, відкрито,
із корисливих спонукань, шляхом
ривку заволодів мобільним телефоном «Моторола С-200», що висів на шнурку на шиї у потерпілої
ОСОБА_2., внаслідок чого заподіяв
останній матеріальної шкоди на суму 425 грн.

Викраденим
ОСОБА_1. розпорядився на власний розсуд - наступного дня продав телефон в
одному з кіосків м. Кременчука.

Продовжуючи
свою злочинну діяльність, 06 травня 2004
року, ОСОБА_1.,
повторно, після
вжиття алкогольних напоїв, знаходячись
біля бару «Затишок», в м. Комсомольську, з метою заволодіння транспортним засобом, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та
здоров"я особи, відібравши у водія
ОСОБА_3. ключі від автомобіля «ВАЗ 2110»
д/н НОМЕР_1, вартість якого у 250 разів
перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, сів до салону автомобіля, маючі на меті поїхати в м. Кременчук по особистим справам Намагаючись
перешкодити діям підсудного, в машину
сів також водій ОСОБА_3. Під час руху в
м. Кременчуці, на розвилці вул. .М .Жукова, ОСОБА_1., не впоравшись з керуванням, скоїв наїзд на рекламний щит, і на місці ДТП був затриманий працівниками міліції.

Внаслідок
злочинних дій підсудного власнику транспортного засобу ОСОБА_4. було завдано
матеріальної шкоди на загальну суму 24 тисячі 9"?7 грн. 40 коп.

Обставини
вчинення інкримінованих злочинів підсудний визнав повністю, не заперечуючи самого факту заволодіння
мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_2.,
та автомобілем ОСОБА_4., за
обставин, зазначених в описовій частині
вироку, одночасно доводячи суду
відсутність корисної мети по епізоду грабежу,
та наміру угону автомобіля.

Потерпіла
ОСОБА_2. суду показала, що 04.05.2004 р.
в барі «Затишок» ОСОБА_1..
якого вона знала лише в обличчя,
попросив у неї мобільний телефон,
щоби зателефонувати, але вона
відмовилась. Тоді він зірвав мобільний телефон,
який висів на мотузці у неї на шиї. Вона спробувала чинити опір, але в неї нічого не вийшло. Відібравши
телефон, ОСОБА_1. пішов в напрямку дач.
Претензій матеріального характеру до нього не має, позов пред'являти не бажає.

На стадії
досудового слідства в одному і кіосків на Центральному ринку в м. Кременчуці слідчими органами було вилучено
копію запису в журналі прийому телефонів з даними про придбання ПП ОСОБА_5.
05.05.2004 року телефону «Моторола
С-200» (а.с. 10), а власник кіоску ОСОБА_5. при пред'явленні
фотознімків для впізнання (а.с.
30), в одному з них впізнав
підсудного, як особу, у якої купив згаданий телефон.

2

Потерпілий ОСОБА_3. суду показав.
ОлО 06.05.2004 р.
в м. Кременчуці до
нього в таксі сів ОСОБА_1. На той момент він потерпілий працював в ПП
«Авто-2002» водієм таксі, і працював на
машині «ВАЗ 2110» д/н НОМЕР_1. сірого кольору. Деякий час вони їздили по
Кременчуку, потім він відвіз підсудного
в м. Комсомольськ. і при поверненні до м.
Кременчука, на прохання ОСОБА_1.
зупинив машину біля бару "'Затишок" в районі с Низи. Під'їхавши до бару, він
заглушив автомобіль і хотів вийти, але
підсудний вихопив із замка запалення ключі і пішов в бар. Він побіг
слідом, щоб забрати ключі, але той не віддав. В барі між ними виникла
сварка, ОСОБА_1. вернувся до
автомобіля, і сів за кермо, а він встиг заплигнути на пасажирське сидіння
біля водія, намагаючись витягнути ключі
із замка запалення, але підсудний йому
перешкодив. Сівши за кермо. ОСОБА_1. поїхав в напрямку м. Кременчука. Підсудний знаходився в стані
алкогольного сп"яніння, автомобіль
заносило, і він /потерпілий/ весь час
намагався утримати кермо. В Кременчуці підсудний поїхав в напрямку району
Молодіжний, і на вул. М. Жукова,
на розвилці повів автомобіль через бордюр. Він хотів допомогти, але підсудний його відштовхнув, не впорався з керуванням, і автомобіль врізався в рекламний щит. На
місце ДТП
майже одразу приїхали працівники міліції і ОСОБА_1було
затримано.

Власник транспортного засобу - ПП ОСОБА_4. (а.с. 79-81) суду показав, що про обставини заволодіння та пошкодження
транспортного засобу дізнався від свого водія ОСОБА_3. . Машина до наступного
часу не відновлена. Позов про відшкодування шкоди має намір заявити в порядку
цивільного судочинства.

За висновком авто - товарознавчої експертизи вартість
автомобіля «ВАЗ 21103» д/н НОМЕР_1, що
був в експлуатації, на момент вчинення
злочину становить за ринковою ціною 35070 грн. Сума завданої матеріальної шкоди
за цім же висновком складає 24977 грн.40 коп. (а.с. 83).

Постановою слідчого від 10 червня 2007 року автомобіль «ВАЗ 21103» д/н
НОМЕР_1 та копія сторінки із написом від 05.05.2004 p. «MOTOROLA С 200» ІМЕЙ: НОМЕР_2 та «я должен за МОТ С 200» 30 грн. долучені до
матеріалів справи в якості речових доказів (а.с. 112).

Обґрунтовуючи висновки про доведеність вини підсудного в скоєнні
інкримінованих злочинів, суд, застосувавши положення ч.3 ст.
299 КПК України, обмежившись
допитом потерпілих та дослідженням письмових доказів, приймає до уваги, що фактичні обставини справи, об'єм та вартість майна, що стало об'єктом злочинного посягання, ніким із учасників процесу не оспорюється.

Посилання підсудного на відсутність наміру на угон автомобіля для
кваліфікації його дій за 289 КК України не має значення, оскільки заволодіння транспортним засобом в
контексті CT..289 КК України може
вчинятись з будь-якою метою, в т.ч. щоби
покататись, доїхати до місця свого
призначення, доставити майно, тощо. Суб'єктивна сторона злочину полягає в
прямому умислі щодо протиправності діяння - а саме заволодіння транспортним
засобом проти волі користувача - що знайшло своє підтвердження під час судового
слідства, в т.ч. виходячи з пояснень
самого підсудного, який не
заперечував, що водій намагався
відібрати кермо, що певною мірою за
поясненням ОСОБА_1. стало причиною ДТП.

Свідченням корисливої мети на заволодіння телефоном потерпілої ОСОБА_2. на
думку суду є дії підсудного, пов'язані з
продажем телефону наступного дня після вчиненого злочину, що є прямим свідченням його небажання
повернути телефон потерпілій та доказом суб'єктивної сторони злочину, а саме його корисливої мети.

Таким чином, аналіз зібраних по
справі доказів дає суду підставу дійти висновку, що умисні дії ОСОБА_1., які виразились у
відкритому заволодінні майном потерпілої ОСОБА_2., вчинені повторно, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та
здоров"я особи, органами досудового
слідства вірно кваліфіковані за ч. 2
ст. 186 КК України.

Розглядаючи справу в межах пред'явленого обвинувачення за фактом
незаконного заволодіння транспортним засобом,
та кваліфікуючи дії ОСОБА_1. за ч.3
ст. 15, ч.3
ст. 289 КК України, суд вважає,
що слідчими органами під час правової оцінки дій підсудного помилково
була застосована нова редакція ч.3 ст.
289 КК України /ЗУ від 22.09.05 року № 2903-1У/, через що кваліфікуючою ознакою
інкримінованого йому злочину, окрім
"повторності",
"застосування насильства, що
не є небезпечним для життя та здоров"я особи", має бути вмінена кваліфікуюча ознака -
"вчинення дій щодо транспортного засобу,
вартість якого у 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів
громадян". Враховуючи положення Конституції України щодо зворотної дії
Закону, який пом"якшує
покарання, суд, приймаючи до уваги санкцію ч.3 ст. 289 КК України в ред. 2001 року, вважає,
що до підсудного має бути застосована норма статті ред., 2005 року, яка пом"якшує покарання.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених
ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених
злочинів, особу винного та
обставини, що обтяжують та пом'якшують
покарання.

Суд враховує, що підсудний вчинив
ряд тяжких умисних злочинів. Разом з тим,
в якості обставини, що пом'якшує
покарання враховує його щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю
злочинів.

Обставини, що обтяжують
покарання, судом не встановлені.

За висновками ЛКК підсудний практично здоровий, працездатний,
не потребує примусового лікування від наркоманії та алкоголізму.

За місцем
проживання характерна ються як особа на яку не надходять скарги від сусідів.

Вирішуючи
вид та міру покарання суд, враховуючи
положення ст. 50, ч.
2 ст.
65 КК України, які
передбачають, шо покарання має на меті
не тільки кару, а й виправлення
осіб, які вчинили злочини, а також запобігання вчиненню нових
злочинів, суд, приймаючи до уваги обставини вчинених
злочинів та розмір завданих матеріальних збитків, вважає,
шо відбувати покарання підсудний повинен лише в умовах ізоляції від
суспільства.

Разом з
тим, враховуючи визнання підсудним своєї
вини та щире каяття у вчиненому, суд
призначаючи покарання за сукупністю злочинів в порядку ч.ч.1, 4 ст. 70 КК України, вважає за можливе застосувати принцип
поглинення менш суворих покарань більш суворим і призначити підсудному
мінімальний вид покарання, передбачений
санкцією ч.3 ст 289 КК України.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст 323.324 КПК України, суд,

засудив:

ОСОБА_1за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення
волі, за ч.3 ст.
15, ч.3 ст 289 КК України до 7
років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно
до ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених
злочинів, шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим,
призначити ОСОБА_1. покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з
конфіскацією майна.

Відповідно
до ч. 4 ст. 70 КК України в строк покарання засудженому
ОСОБА_1. повністю зарахувати покарання,
відбуте ним за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.02.2005
року і остаточно до відбуття підсудному ОСОБА_1. призначити покарання у вигляді
7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк
покарання відраховувати з 01 лютого 2005 року. В строк відбування покарання
зарахувати термін перебування під вартою з 24.05.2004 року до 01.02.2005 року
включно та термін перебування в ІТТ Автозаводського РОВД з 12.05.2004 року до
22.05.2004 року включно.

Запобіжний захід
засудженому змінити на взяття під варту.

Речовий
доказ по справі автомобіль «ВАЗ 2110» д/н НОМЕР_1, сірого кольору - залишити потерпілому ОСОБА_4.,
як йому належний.

На вирок
суду протягом 15 діб і моменту його проголошення, засудженими в той же строк з часу отримання
копії вироку, може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області.