Справа №279/8567/15-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2015 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши клопотання ОСОБА_4 про визначення остаточного строку покарання

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про визначення остаточного строку покарання за двома вироками, посилаючись на те, що він був засуджений вироком Прилуцького міськрайонного суду за ст. 185 ч.2 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Вироком Талалаївського районного суду був засуджений за ст. 185 ч.2 КК України, йому частково було приєдано покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду та остаточно було визначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

В вересні місяці 2014 року до нього була застосована амністія по вироку Прилуцького міськрайонного суду та невідбута частина покарання йому була скорочена наполовину до 1 року 7 місяців 21 дня позбавлення волі. Вважає, що саме до невідбутої частини покарання слід приєднати частину покарання у виді 6 місяців, яка була приєднана вироком Талалаївського районного суду на підставі ст. 70 ч. 4 КК України та просить остаточно визначити йому строк відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав з цих же підстав та просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що клопотання ОСОБА_4 задоволенню не підлягає, так як вироком Талалаївського районного суду Чернігівської області від 16.04.2014 року засудженому ОСОБА_4 було призначене покарання за ст. 185 ч.2 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Згідно ст. 70 ч.4 КК України шляхом часткового складання покарань до призначеного покарання було приєднано покарання за вироком Прилуцького міскрайонного суду від 11 березня 2014 року та остаточно за сукупністю злочинів призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. А тому скорочення наполовину покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду не впливає на розмір покарання, призначеного засудженому ОСОБА_4 вироком Талалаївського районного суду Чернігівської області від 16.04.2014 року . Просив клопотання залишити без задоволення, так як відсутні підстави для визначення ОСОБА_4 покарання за двома вироками.

Вивчивши клопотання засудженого ОСОБА_4 , матеріали справи, вислухавши його пояснення в судовому засіданні, думку прокурора суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 березня 2014 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Згідно ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте ним покарання за вироком Срібнянського районного суду Чернігівської області від 26 травня 2011 року і остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 05.06.2014 року вказаний вирок залишено без змін.

Вироком Талалаївського районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2014 року ОСОБА_4 було засуджено за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом частково складання призначеного покарання та покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду від 11 березня 2014 року остаточно ОСОБА_4 призначене покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Отже, питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватись в стадії виконання вироку у випадках, якщо:

- стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому, суд не призначив покарання за правилами ст. 71 КК України ( п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання);

- під час виконання покарання, призначеного на підставі ст. 71 КК України, перший із них скасований касаційною інстанцією, внаслідок чого необхідно виключити призначену відповідно до нього міру покарання.

Як слідує з вироку Талалаївського районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2014 року, при призначенні ОСОБА_4 остаточного покарання суд врахував всі наявні відносно ОСОБА_4 вироки, зокрема вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 березня 2014 року.

А тому визначати остаточне покарання ОСОБА_4 підстав немає, в звязку з чим клопотання засудженого задоволенню не підлягає.

Посилання засудженого на те, що ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 червня 2014 року невідбуте покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду йому було скорочене на половину, є безпідставним, так як не грунтується на вимогах п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Крім того, суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, в порядку виконання вироку не вправі змінювати покарання, призначене засудженому вироком іншого суду.

Керуючись ст. ст.537, 539 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання засудженого ОСОБА_4 про визначення остаточного строку покарання залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку потягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя: