УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/1307/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.81 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2015 року м. Житомир
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
з участю прокурора: ОСОБА_6 ,
засудженого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 лютого 2015 року, -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 лютого 2015 року відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього положень ст. 81 КК України та його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Постановити нове рішення, про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання. Посилається на те, що засуджений ОСОБА_9 відбув більше ? строку покарання, кінець строку покарання - 20 квітня 2016 року. ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки. Одружився, перебуваючи у БВК № 70. Підтримує зв`язки з матір`ю, яка хворіє і потребує сторонньої допомоги та сестрою. Має власний будинок, може бути працевлаштований. Стягнення, які він мав перебуваючи у Городищенській ВК № 96 погашені у встановленому законом порядку. У Бердичівській ВК № 70 ОСОБА_9 не працював тому, що йому було відмовлено в укладенні трудового договору. Окрім того колонія з 2011 року офіційно має статус неробочої. ОСОБА_9 добровільно приймав участь у неоплатних роботах по благоустрою установи. Його дружина привозила будівельні матеріали, які згодом використовувались для проведення ремонтних робіт в установі. Характеристики БВК № 70 та УВП № 8 носять формальний характер і не можуть в повній мірі охарактеризувати особу засудженого.
Заслухавши доповідь судді, захисника, засудженого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, про залишення ухвали суду без зміни, перевіривши судове рішення в межах ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч.2, ч.3 п.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставлення до праці довів своє виправлення, після фактичного відбування засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Суд зазначених вимог закону дотримався.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_9 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, жодна з яких не погашена. Відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину. За весь час відбування покарання 5 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. Заохочень не мав. За час відбування покарання у Бердичівській виправній колонії № 70 до суспільнокорисної праці не залучався, оскільки не було бажання, на виробництві колонії не був працевлаштований. На заходи профілактично-виховного характеру реагує не завжди вірно або не реагує, належні висновки не робить.
За наведених обставин суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що наведені обставини не доводять, що засуджений ОСОБА_9 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Доводи захисника, що ОСОБА_9 відбув більше ? строку покарання відповідають матеріалам провадження, але сам факт відбуття засудженим встановленого законом строку покарання не є безумовною підставою для умовно-дострокового звільнення, а є необхідною умовою для розгляду даного питання.
Доводи захисника, що ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, одружився, перебуваючи у БВК № 70, підтримує зв`язки з матір`ю, яка хворіє і потребує сторонньої допомоги та сестрою, має власний будинок, може бути працевлаштований, стягнення, які він мав перебуваючи у Городищенській ВК № 96 погашені у встановленому законом порядку, заслуговують на увагу і були предметом дослідження суду першої інстанції. Проте тільки такі обставини, не є свідченням, що засуджений сумлінною поведінкою і ставлення до праці довів своє виправлення.
Безпідставними є і доводи захисника, що характеристики БВК № 70 та УВП № 8 носять формальний характер, так як не в повній мірі характеризують особу засудженого. Такі висновки носять суб?єктивний характер, не ґрунтуються на матеріалах провадження, особової справи ОСОБА_7 .
Враховуючи, що відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими так і іншими особами, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 404, 405 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 лютого 2015 року без зміни.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: