Код суду 233 Справа № 233/6768/14-к
Вирок
Іменем України
31 липня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого і позивача ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, українця, гр-на України, не працюючого, інваліда 1 групи, маючого на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , 2008 р.н., та ОСОБА_8 , 2012 р.н., мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України,
у с т а н о в и в :
ОСОБА_4 31 жовтня 2014 року о 10 годині 40 хвилин знаходився у службовому кабінеті № 410 головного архітектора, який розташований у будівлі міського виконавчого комітету по вул. Леніна 260 м. Костянтинівка Донецької області, де з архітектором ОСОБА_9 узгоджував деталі побудови, як підрядчик, торгівельної споруди на території міста в районі розташування житлових будинків. В цей же час, ОСОБА_6 як представник правозахисної організації, разом з мешканцями міста ОСОБА_10 та ОСОБА_11 увійшли до вказаного кабінету, та почали виказувати протести щодо будівництва магазину неподалік їхніх домів, розташованих по АДРЕСА_2 . В ході розмови між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виникла сварка. В ході сварки ОСОБА_4 став відчувати неприязнь по відношенню до ОСОБА_6 , на підставі чого він, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень. завдав один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_6 , чим умисно заподіяв останньому забиту рану правої надбрівної дуги, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у заподіянні потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень при обставинах, указаних у вироку, не визнав. Пояснив, що він є спеціалістом будівельником і за договорами підряду займається забудовами різних об`єктів. У 2014 році він за заказом відповідно до технічної документації будував торговий павільйон у районі домів по АДРЕСА_2 . У ході забудови до нього неодноразово зверталися мешканці цих будинків та вимагали припинити будівництво, яких підбурював потерпілий. На цьому ґрунті між ним та групою мешканців домів і ОСОБА_6 виникали сварки на будівництві. 31 жовтня 2014 року він з технічною документацією для узгодження деяких питань по будівництву знаходився у виконкомі в кабінеті головного архітектора міста. Незабаром, десь близько 11 год. у кабінет увірвалися ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які почали кричати, що забудова проводиться незаконно, без узгодження з мешканцями житлових будинків. Сталася чергова сварка, його почали товкати, документи попадали на підлогу. Архітектор ОСОБА_9 і він почали їх збирати і тут він почув, що ОСОБА_6 почав кричати, що його побили і що треба визивати швидку допомогу і міліцію. Потерпілого він не чіпав і вважає, що хтось із групи його підтримки навмисно завдав ОСОБА_6 тілесне ушкодження, щоб звинуватили його. Вважає, що це міг зробити ОСОБА_12 , який є членом цієї правозахисної організації, і який неодноразово був засуджений за скоєння тяжких злочинів і у теперішній час знову знаходиться під слідством і тримається під вартою. Цивільний позов не визнав.
Вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому діянні у судовому засіданні повністю доказана показаннями потерпілого, свідків, протоколами оперативно-слідчих дій, висновками експертиз, а саме наступним.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив суду, що він є заступником голови міської правозахисної організації. До них звернулися представники мешканців будинків, розташованих по АДРЕСА_2 з приводу нібито незаконної забудови торгових павільйонів в районі їхнього двору. Забудову здійснював представник підрядника обвинувачений ОСОБА_13 . Між мешканцями і останнім часто відбувалися конфлікти, а він, у свою чергу виступав на їхній захист. На його вимоги надати документи на забудову ОСОБА_13 відповідав відмовою. 31 жовтня 2014 він з громадянами ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , приблизно в 10.30 год. прийшли в кабінет головного архітектора міста ОСОБА_9 , щоб ознайомитися з дозвільними документами на забудову павільйонів, а там вже знаходився обвинувачений. Між ними знову виник конфлікт. Жилін при цьому поводився агресивно, ображав присутніх, а потім несподівано кулаком правої руки вдарив його по обличчю і розсік йому праву брову. З рани рясно пішла кров, довелося викликати машину СМД і міліцію. Потім він був доставлений в травпункт, де йому надали медичну допомогу. Просив ОСОБА_13 покарати суворо і задовольнити його цивільний позов у повному обсязі.
Показання, аналогічні свідченням потерпілого ОСОБА_6 , дали в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 і ОСОБА_14 ..
Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він 31 жовтня 2014 він перебував у своєму робочому кабінеті, розташованому в будівлі Костянтинівського міськвиконкому, і, приблизно на початку одинадцятої години до нього прийшов ОСОБА_13 за узгодженням деяких питань щодо забудови. Слідом за ним у кабінет увійшло чотири людини, серед яких був ОСОБА_6 , які стали вимагати показати їм всі дозвільні документи на спірну забудову. Між обвинуваченим і потерпілим виникла сварка. У нього на столі лежали різні документи, хтось їх зачепив і вони впали на підлогу. Він став їх піднімати, а коли піднявся, то побачив, що обличчя в ОСОБА_6 в крові. Хто заподіяв йому тілесні ушкодження, він не бачив.
Згідно з протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками ОСОБА_6 упізнав ОСОБА_13 як чоловіка, який 31.10.2014 року спричинив йому тілесні ушкодження (а.с. 19-20).
Згідно з протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками свідок ОСОБА_9 упізнав ОСОБА_13 як чоловіка, який 31.10.2014 року знаходився у нього у кабінеті (а.с. 17-18).
Згідно з протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками свідок ОСОБА_11 упізнав ОСОБА_13 як чоловіка, який 31.10.2014 року спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження (а.с. 19-20).
Згідно з протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками свідок ОСОБА_15 упізнала ОСОБА_13 як чоловіка, який 31.10.2014 року спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження (а.с. 27-29).
Згідно з протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками свідок ОСОБА_11 упізнав ОСОБА_13 як чоловіка, який 31.10.2014 року спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження (а.с. 19-20).
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_6 розказав і показав при яких обставинах обвинувачений спричинив йому тілесні ушкодження (а.с. 21-23).
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_11 розказав і показав при яких обставинах обвинувачений спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження (а.с. 21-22).
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_11 розказав і показав при яких обставинах обвинувачений спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження (а.с. 24-26).
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_10 розказаа і показала при яких обставинах обвинувачений спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження (а.с. 29-31).
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 136 від 06.11.2014 р. на підставі наданих меддокументів на ім`я ОСОБА_6 , в останнього була забита рана правої надбрівної дуги, яка утворилася від дій тупого предмета з обмеженою поверхнею, від нанесення не менше одного впливу, можливо в строк і за обставин, зазначених у постанові, і відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я. Виставлений діагноз «закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку» не береться до уваги при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, так як не підтверджений об`єктивними даними (а.с. 15-16).
Відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи № 136/161 від 18.12.2014 року випливає, що на підставі вивчення описовій частині акта №136 судово-медичного огляду на ім`я гр. ОСОБА_16 , вивчення протоколів слідчих експериментів за участю ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , і ОСОБА_10 , даних фототаблиць, беручи до уваги обставини, зазначені в постанові і у відповідь на поставлені питання експерт прийшов до наступних висновків:
- згідно з актом огляду у гр. ОСОБА_18 малася забита рана правої надбрівної дуги, яка утворилася від дії тупого предмета з обмеженою поверхнею, від нанесення не менше одного впливу, можливо в строк і за обставин, зазначених у постанові і відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я;
- дане тілесне ушкодження могло утворитися за обставин, зазначених усіма учасниками слідчих експериментів. Локалізація тілесного ушкодження доступна для його утворення як в результаті падіння обличчям вниз з подальшим ударом правою надбрівної областю про тупий предмет, що виступає з обмеженою поверхнею, так і від нанесення удару у вказану область. Разом з тим, на експертизу не були надані дані про те, що при події мало місце падіння потерпілого (а.с. 33-34).
Таким чином, у судовому засіданні вина обвинуваченого у тому, що він своїми умисними діями, що виразилися в спричиненні легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, доказана повністю, а його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України.
Суд вважає, що невизнання обвинуваченим своєї вини у скоєному кримінальному правопорушенні є намаганням уникнути відповідальності, а його доводи спростовуються доказами, дослідженими судом і нічим не підтверджені.
В ході судового провадження були вивчені характеризуючи дані про обвинуваченого та встановлено, що він раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, утримує двох неповнолітніх дітей, має постійне місце роботи, на обліку у лікарів психіатра, нарколога та фтизіатра не знаходиться, за місцем проживання характеризується посередньо, є інвалідом 1 групи (а.с. 37-48)??????????.
При призначенні покарання, суд враховує суспільну небезпечність вчиненого злочину, обставини справи, данні про особу обвинуваченого, а саме - стан його здоров`я, наявність у нього неповнолітніх дітей, що суд визнає обставинами, що пом`якшують його відповідальність.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_13 покарання у вигляді штрафу та вважає, що вказана міра покарання цілком буде відповідати цілі виправлення та перевиховання обвинуваченого.
Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого не обиралася.
Суд вважає, що вказаний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач не навів жодних доказів щодо витрат на пластично операцію чи щодо призначення операції лікарем та про її необхідність. Завдана матеріальна шкода повинна бути доведена у судовому засіданні відповідними доказами, які ОСОБА_6 суду не надав. Крім того, потерпілий не привів доказів з приводу спотворення його обличчя і судом такого у судовому засіданні не виявлено. Щодо витрат на придбання лікарських засобів після отримання травми обличчя на суму 445,05 грн., вимоги підлягають задоволенню, бо вони обґрунтовані, підтверджені чеками на їх придбання, доданими до позовної заяви.
Речових доказів у справі немає. Диск з відеозаписом поведінки обвинуваченого на будівництві, який потерпілий додав до свого позову, суд не може прийняти до уваги, бо він не стосується цієї справи, події, зафіксовані на ньому, відбувалися не на місці кримінального правопорушення і взагалі іншим часом.
Судових витрат по справі немає.
На підставі викладеного та керуючись ст. 368, 374, 376 КПК України, суд -
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 1100 (однієї тисячі сто) гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди 455,04 гривні, у рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 гривень, а всього стягнути 1455 (одну тисячу чотириста п`ятдесят п`ять) гривень 04 копійки.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя