Справа№751/2417/15-к
Провадження №1-в/751/183/15
УХВАЛА
12 березня 2015 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з участю:

засудженої ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Чернігівської виправної колонії № 44 ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в м. Чернігові в залі суду, в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Чернігівської виправної колонії № 44, кримінальне провадження за клопотанням засудженої ОСОБА_2 про звільнення від відбування покарання в зв`язку з хворобою,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 засуджена вироком Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 26.12.2013 року за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 309 ч. 2, 307 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі. Згідно зі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 05.05.2009 року, і остаточно визначено строк покарання на 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання обраховується з моменту затримання, з 17.02.2014 року.

Кінець строку відбування покарання 03.10.2016 року.

04.03.2015 року до Новозаводського районного суду м. Чернігова надійшло клопотання засудженої про звільнення її від покарання за хворобою.

Клопотання обґрунтовано тим, що засуджена має ряд захворювань, а саме: ВІЛ-інфекція, IV клінічна стадія; важка імуносупресія (останні показники СД-4 19%, 216 кл.мкл.), орофарингеальний кандидоз. Супутні захворювання: хронічний вірусний гепатит В+С, активна фаза, мінімального ступеня активності; цироз печінки, активна фаза; гепатоцелюлярна недостатність І ст.; ЖКХ: калькульозний холецистит, хронічний панкреатит, двобічний нефромікролітіаз, гіпертонія ІІ ст.., інвалід ІІІ групи з 2013 року. З 08.10.2014 року приймає АРТ-терапію, яку змінювали два рази, проте покращень не спостерігається.

В судовому засіданні засуджена клопотання підтримала, посилаючись на обставини викладені в клопотанні та наявні в матеріалах справи докази, додатково пояснила, що у виправному закладі була залучена до праці, але працювати їй важко, вона виснажена. Діагноз ВІЛ-Інфекція встановлений у 2007 році.

Представник ЧВК № 44 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання про звільнення ОСОБА_2 за хворобою, посилаючись на те, що захворювання засудженої ОСОБА_2 не підлягають під Перелік захворювань, що перешкоджають відбуванню покарання у вигляді позбавлення волі. Перешкод для проведення аналізів немає, підстав для направлення до спеціалізованих лікувальних установ адміністрація виправного закладу не вбачає, засуджена з цих питань не зверталась. ОСОБА_2 вживає наркотичні засоби більше 20 років, що ї є причиною виявлених захворювань.

В судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання про звільнення засудженої ОСОБА_2 від відбування покарання внаслідок тяжкої хвороби, зазначеної у висновку лікарської комісії, заперечував, посилаючись на те, що згідно з висновком медичної комісії ОСОБА_2 не може бути звільнена від відбування покарання.

Заслухавши думку засудженої, яка просила задовольнити клопотання, вислухавши думку представника Чернігівської виправної колонії № 44, висновок прокурора, дослідивши матеріали клопотання, матеріали особової справи засудженої, висновок засідання СЛКХ, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_2 в порядку ст. 539 КПК України про звільнення від покарання за хворобою слід відмовити з таких підстав:

Статтею 84 КК України передбачено, що особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28 вересня 1973 року № 8 факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.

Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбуванню покарання, тобто у випадках, коли подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.

Перелік захворювань, які є підставою для подання засуджених на звільнення від подальшого відбування покарання, затверджений Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України за № 1348/5/572 від 15.08.2014 року.

Спеціальна лікарська комісія у своєму висновку щодо стану здоров`я засудженої ОСОБА_2 від 12.02.2015 року зазначає діагнози захворювань: Основний: ВІЛ-інфекція, клінічна стадія IV. Ускладнення основного: імуносупресія важкого ступеню (СД-4 09.01.2015р. 18%, 216 кл.), рецидивуючий орофарингеальний кандидоз. Супутні: хронічний вірусний гепатит В+С, активна фаза, гепатоцелюлярна недостатність 0-І ст.. ЖКХ, калькульозний холецистит, хронічний панкреатит, двобічний нефромікролітіаз. Згідно з пунктом 2.1 Переліку захворювань, які є підставою для представлення засуджених до звільнення від подальшого відбування покарання, погодженого наказом МОЗ України від 15.08.2014 року № 1348/5/572, у засудженої ОСОБА_2 є ВІЛ-інфекція, четвертої клінічної стадії, але захворювання не супроводжується жодним ускладненням вказаним у Переліку. Згідно останнього аналізу крові на СД-4 клітки від 09.01.2015 року кількість кліток складала 216, тому засуджена ОСОБА_2 не може бути представлена до суду до звільнення від подальшого відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження у засудженої ОСОБА_2 виявлені захворювання, але жодне з виявлених захворювань не передбачене вищезгаданим Переліком. Стан здоров`я засудженої не погіршився, про що свідчать відповідні дослідження, які наявні в медичній документації.

Оцінюючи надані докази в їх сукупності суд вважає, що засудженою не надано доказів, що хвороби, які були діагностовані у неї перешкоджають подальшому відбуванню покарання засудженою.

У зв`язку з викладеним, суд, враховуючи тяжкість захворювань, що були діагностовані у засудженої ОСОБА_2 , тяжкість та характер вчиненого нею злочину, її поведінку під час відбування покарання у Чернігівській виправній колонії № 44, ступінь виправлення, ставлення до призначеного лікування, не знаходить підстав для звільнення засудженої від покарання за хворобою.

Керуючись ст. 84 КК України, ст. 152,154 КВК України, ст.ст. 369-372, 376, 395, 537, 539 КПК України, враховуючи роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» № 8 від 28 вересня 1973 року, суд

ухвалив:
В задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_2 про звільнення від відбування покарання в зв`язку з хворобою відмовити.

На ухвалу суду протягом семи діб з дня її оголошення прокурор, засуджена вправі подати апеляції до апеляційного суду Чернігівської області.

Ухвала суду виконується негайно після проголошення незалежно від її апеляційного оскарження.

Суддя ОСОБА_1