Справа №1-19/11 року
В И Р О К

Іменем України

10 березня 2011 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області

в складі : головуючого - судді Парфененко О.Я.

при секретарі Зубкович Н.Ф.

з участю прокурора Положій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого без реєстрації в селі Бірківка, вулиця Петровського 43, Менського району, Чернігівської області, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 21 квітня 2006 року Менським районним судом Чернігівської області за ст.185 ч.3 КК України до трьох років позбавлення волі, судимість не знята і не погашена,

у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України

ВСТАНОВИВ :

Підсудний ОСОБА_1 вчинив злочин при наступних обставинах.

18 вересня 2010 року близько 16-00 години, ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись в будинку ОСОБА_2, що розташований за адресою: вул. П.Комуни, 17, с. Бірківка Менського району, на грунті раптово виниклих неприязних відносин наніс ОСОБА_3 один удар рукою по потилиці та один удар долонею по обличчю від чого ОСОБА_3 впав на підлогу. Внаслідок дій ОСОБА_1 ОСОБА_3, заподіяно легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

По справі прокурором Менського району в інтересах держави в особі КЗОЗ «Менська центральна районна лікарня»заявлено цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3 в розмірі 3173,25 грн..

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину у вчиненому злочині визнав повністю, цивільний позов визнав та показав, що 18 вересня 2010 року близько 08:00 год. разом із ОСОБА_3 допомагали копати картоплю ОСОБА_2. На протязі дня вживав алкогольні напої. Близько 16-00 зайшов до будинку, щоб взяти тютюн для куріння. В будинку в цей час знаходився ОСОБА_3, якого попросив скрутити сигарету, на що ОСОБА_3 відмовився. Через відмову вдарив один раз ОСОБА_3 рукою по потилиці та один раз долонею по обличчю, ОСОБА_3 від ударів не встояв на ногах та впав на підлогу. Після цього сів на стілець, а ОСОБА_3В, піднявшись, вийшов з будинку. Через декілька днів дізнався, що ОСОБА_3 знаходиться в лікарні. Про свій вчинок жалкує.

Крім визнання вини підсудним ОСОБА_1 його вина в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_3, що спричинило короткочасний розлад здоровя підтверджується й іншими доказами, дослідженими в суді:

- Показаннями потерпілого ОСОБА_3, оголошеними в судовому засіданні, з яких слідує, що 18 вересня 2010 року допомагав ОСОБА_2 копати картоплю. Допомагав ОСОБА_2 також ОСОБА_1 Близько 14:30 год. зайшов до будинку, щоб подивитися телевізор. Пізніше до будинку зайшов ОСОБА_1 в нетверезому стані та попросив скрутити йому сигарету на що відмовився. Після цого ОСОБА_1, нічого не кажучи, наніс йому удар рукою по потилиці, а потім ще один раз вдарив його долонею по правій стороні обличчя, від чого впав на підлогу. Потім піднявся та вийшов з будинку, де деякий час пролежав на землі в кінці городу, оскільки боліла голова. 19 вересня 2010 року око опухло та було червоне. 21 вересня 2010 року бабуся відвела його до лікарні в с. Бірківка. З Бірківської лікарні його забрали до Менської ЦРЛ, де лікувався близько двох тижднів з діагнозом закрита черепно-мозкова травма та струс головного мозку (а.с. 28);

- Показаннями свідка ОСОБА_2, оголошеними в судовому засіданні, з яких слідує, що 18 вересня 2010 року ОСОБА_2 допомагали копати картоплю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 На протязі дня ОСОБА_2 перебувала на городі, ніяких сварок між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не спостерігала. Під вечір ОСОБА_2 побачила як з будинку вибіг ОСОБА_3 і у нього було припухле око (а.с. 37);

- Карткою первинного обліку інформації від 21 вересня 2010 року, з якої слідує, дитячий лікар Менської ЦРЛ Сердюк повідомив Менський РВУМВС, що за медичною допомогою звернувся ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, житель с. Бірківка з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій правого ока. (а.с.3);

- Заявою ОСОБА_4 від 24 вересня 2010 року, з якої слідує, що ОСОБА_4 просить притягнути до відповідальності ОСОБА_1, який 18 вересня 2010 року побив її онука ОСОБА_3 (а.с.5);

- Протоколом очної ставки між потерпілим ОСОБА_3В та ОСОБА_1 , де ОСОБА_3 показав, що його бив ОСОБА_1, а останній в свою чергу підтвердив показання ОСОБА_3В.(а.с.49);

- Висновком судово-медичної експертизи №424 від 15 листопада 2010 року, відповідно до якої у ОСОБА_3 мають місце тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця на нижній повіці правого ока, саден обличчя, що могли утворитися від дії тупих предметів та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя (а.с. 77-78).

Аналіз досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності дає підстави суду зробити висновок, що вина підсудного ОСОБА_1 в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя, доведена, його дії органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ст.125 ч.2 КК України і суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_1 за цією ж статтею.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, обставини, що помякшують та обтяжують покарання та відомості про особу винного.

Обставиною, що помякшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_1, є вчинення злочину у стані алкогольного спяніння.

З матеріалів справи вбачається, що підсудний ОСОБА_1 раніше неодноразово судимий, останній раз засуджений вироком від 21 квітня 2006 року Менського районного суду Чернігівської області за ст.185 ч.3 КК України до трьох років позбавлення волі, судимість не знята і не погашена, на шлях виправлення не став та скоїв новий злочин, заподіяв тілесні ушкодження неповнолітній особі, за місцем проживання характеризується негативно.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що виправлення підсудного можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства і відносно нього необхідно обрати покарання у виді арешту в межах, передбачених санкцією ст.125 ч.2 КК України.

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_1 підписку про невиїзд необхідно залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання рахувати з часу взяття під варту.

Заявлений по справі цивільний позов прокурора Менського району в інтересах держави в особі КЗОЗ «Менська центральна районна лікарня»про відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_3 в розмірі 3173,25 грн. підтверджується матеріалами справи та відповідно до вимог ст. 93-1 КПК України, підлягає задоволенню в повному обсязі із стягненням з підсудного ОСОБА_1 3173,25 грн..

Речових доказів та судових витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України,

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.2 КК України і призначити йому покарання - 4 (чотири) місяці арешту.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 підписку про невиїзд залишити без змін до набрання вироком законної сили

Строк відбуття покарання рахувати з часу взяття під варту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального закладу охорони здоровя «Менська центральна районна лікарня» 3173 (три тисячі сто сімдесят три) гривні 25 копійок витрат за стаціонарне лікування ОСОБА_3.

На вирок може бути подано апеляцію протягом 15 діб з моменту його проголошення до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд.

Суддя:ОСОБА_6