Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

Справа №279/6371/15-к
провадження №1-кп/279/164/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 травня 2015року Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
з секретарем ОСОБА_2
та сторін кримінального провадження : прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новаки, Коростенського району, Житомирської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, має на утриманні неповнолітнього сина, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, ідентифікаційний № НОМЕР_1 , -
у вчиненні злочину, передбаченого ст.213 ч.1КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , з невстановленого слідством часу по 21 лютого 2015 року без державної реєстрації та спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством, на території домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належить йому на праві приватної власності, створив пункт прийому та схову металобрухту, який обладнав ваговим механізмом і на якому здійснював прийом брухту чорних металів від населення за готівковий розрахунок по 2 гривні за один килограм. Протягом січня - лютого 2015 року ОСОБА_6 здійснював прийом брухту чорних металів у громадян ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у невстановленій слідством кількості плативши останнім по 2 гривні за один кілограм, тим самим здійснив операції з брухтом чорних металів без спеціального дозволу, одержання якого передбачено законодавством.
21.02.2015 року в період часу з 08 годин 15 хвилин до 10 години 00 хвилин під час проведення обшуку вищевказаного домоволодіння було виявлено та вилучено стаціонарні ваги, побутовий брухт чорних металів, вагою 787 кг та брухт кольорових металів, загальною вагою 13 кг, які ОСОБА_6 придбав та зберігав без державної реєстрації та спеціального дозволу (ліцензії).
Діями, які виразились в здійсненні операцій з брухтом чорних металів без державної реєстрації та спеціального дозволу ( ліцензії), організації незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 213 КК України.
19.03.2015 року між старшим прокурором Коростенської міжрайонної прокуратури, молодшим радником юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладено Угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.472 КПК України.
Зі змісту даної угоди слідує, що прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст.213 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою сторони погодились на призначення обвинуваченому покарання за ст.213 ч.1 КК України у виді 100 годин громадських робіт.
В угоді про визнання винуватості передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст.473 КПК України, а також наслідки її невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, який згідно ч.2 ст.12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам Кримінально-процесуального законодавства, тому може бути затверджена і обвинуваченому слід призначити узгоджене в угоді покарання.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні також просили вказану угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджене в ній покарання, при цьому обвинувачений ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.213 КК України, вказавши, що викладені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості обставини вчинення ним злочину відповідають дійсності.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.
Вказана угода за змістом відповідає вимогам ст.472 КПК України, умови угоди не суперечать вимогам КПК та/або закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, умови угоди не порушують інтересів суспільства, прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, відсутні, наявні фактичні підстави для визнання обвинуваченим винуватості.
Як особа ОСОБА_4 , працездатного віку, на спеціалізованих обліках не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Оскільки укладена сторонами угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та його обставини, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, тому суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди між старшим прокурором Коростенської міжрайонної прокуратури, молодшим радником юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 про визнання винуватості.
Процесуальних витрат в кримінальному провадженні не має.
Речові докази: брухт кольорових та чорних металів загальною вагою 800 кг., промислові механічні ваги №8442 підлягають зверненню на користь держави.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись ст. ст. 314, 373 -375 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 19.03.2015 року про визнання винуватості між старшим прокурором Коростенської міжрайонної прокуратури, молодшим радником юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 ..
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.213 ч.1 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання у виді 100 годин громадських робіт.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази: брухт кольорових та чорних металів загальною вагою 800 кг., промислові механічні ваги №8442 (1972 року випуску), які передані на зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "СВ Голд", згідно розписки, звернути на користь держави.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до встановленої законом відповідальності.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору .

Суддя: