У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Короткевича М.Є.

суддів

Пекного С.Д., Кліменко М.Р.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 16 вересня 2008 року кримінальну справу за
касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1 та його захисника-адвоката ОСОБА_3 на
вирок Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від
2 квітня 2008 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

уродженець м. Феодосія Автономної Республіки Крим,

раніше не судимий,

засуджений
за ч. 1 ст. 115 КК України на 11 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в доход
держави 1206 грн. 25 коп. судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 20 травня 2008 року вирок залишений без змін.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним
у тому, що він у ніч з 1 на 2 березня 2007 року близько 2-ої години,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння в квартирі № 21 по вул.
Луначарського,2 у м. Сімферополь під час конфлікту на ґрунті особистих
неприязних стосунків, умисно завдав ОСОБА_2 по голові не менше чотирьох ударів
металевим розвідним газовим ключем, внаслідок чого настала смерть останньої.

У касаційних скаргах:

- засуджений ОСОБА_1 вказує на свою
непричетність до вбивства ОСОБА_2, порушення його права на захист та чинення
тиску. Просить викликати його в судове засідання касаційної інстанції і
скасувати вирок;

- захисник - адвокат ОСОБА_3 також
просить скасувати вирок щодо його підзахисного і повернути справу на новий
судовий розгляд. Посилається на те, що на його підзахисного чинився тиск, та
досудовим слідством і судом не перевірено заяву ОСОБА_1 про вчинення вбивства
іншою особою.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не
підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини вчиненого
ОСОБА_1 злочину і відповідно доказам у справі застосовано матеріальний закон.

Доводи касаційних скарг про
непричетність ОСОБА_1 до вбивства ОСОБА_2 є безпідставними і спростовуються
матеріалами справи.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_2 підтверджується
показаннями самого засудженого, які він давав під час досудового слідства і в
яких визнавав свою винність, детально і послідовно розповідав за яких обставин
і в який спосіб вчинив вбивство та куди сховав знаряддя злочину і труп
потерпілої.

У подальшому ОСОБА_1 змінив свої покази, стверджуючи про непричетність до
інкримінованого йому злочину. Проте судом правильно покладено в основу своїх
висновків показання ОСОБА_1 на досудовому слідстві, оскільки вони узгоджуються
між собою, а також з іншими доказами: показаннями свідка ОСОБА_4, якому ОСОБА_1
розповів про вбивство ОСОБА_2 і в присутності якого ховав труп; даними
протоколу огляду місця події щодо місця виявлення трупа та протоколів
відтворення обстановки і обставин події; висновками експертиз.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 під час явки з повинною та
відтворення обстановки і обставин події в присутності понятих добровільно
розповідав про обставини вчинення ним вбивства і не заявляв про будь-який вплив
з боку працівників міліції, що зафіксовано відеозаписом. Також свої визнавальні
покази ОСОБА_1 підтвердив при допиті його як обвинуваченого в присутності
захисника.

Під час судового розгляду перевірялася заява ОСОБА_1 з приводу застосування
до нього недозволених методів ведення слідства і за результатами перевірки це
не знайшло свого підтвердження.

Крім того, органами прокуратури перевірялася причетність свідка ОСОБА_4 до
вбивства ОСОБА_2 і в порушенні справи щодо нього було відмовлено. Тому доводи з
цього приводу також не ґрунтуються на матеріалах справи.

За таких обставин ОСОБА_1 обгрунтовано визнано винним в умисному
протиправному заподіянні смерті іншій людині і його дії правильно кваліфіковані
судом за ч. 1 ст. 115 КК України.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що досудове слідство і судовий
розгляд проведені з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства,
спрямованих на всебічне і об”єктивне дослідження обставин справи.

Твердження засудженого та його захисника про порушення права на захист
також є безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відразу після
затримання ОСОБА_1 були роз”яснені його права, проте він виявив бажання
захищати свої інтереси сам. Оскільки, згідно зі ст. 46 КПК України, у даному
випадку участь захисника не є обов”язковою, то право обвинуваченого на захист
порушено не було. Пізніше ОСОБА_1 виявив бажання мати захисника, внаслідок чого
для участі у справі був допущений адвокат.

Покарання ОСОБА_1 призначено відповідно до вимог закону, з урахуванням
ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи засудженого, обставин, що пом'якшують
і обтяжують покарання.

За змістом ст. 391 КПК України клопотання
засудженого, який утримується під вартою, про виклик його для дачі пояснень при
касаційній перевірці судових рішень, є обов'язковим для суду касаційної інстанції
лише у випадках, передбачених ч. 1 ст. 383 КПК України, а не ч. 2 цього закону.

На підставі викладеного колегія суддів не вбачає підстав
для призначення справи до касаційного розгляду з обов'язковим повідомленням
учасників судового процесу.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.
394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

у
задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1 та захисника - адвоката
ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 відмовити.

Судді:

Короткевич М.Є. Пекний С.Д. Кліменко М.Р.