Справа № 675/2452/13-к
Провадження № 1-кп/675/112/2013
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" грудня 2013 р. Ізяславський
районний суд Хмельницької області в
складі:

головуючого - судді Столковського В.
І.,

при секретарі - Гук-Миронюк Ю. Г.,

за участю:

прокурора - Шнайдер М. А.,

обвинуваченого - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ізяслав
кримінальне провадження № 0000699
про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина
України, освіта базова загальна
середня, не одруженого, не працюючого,
раніше судимого - 11 серпня 2008 року
Ізяславським районним судом
Хмельницької області за ст.ст. 185 ч. 3, 75
КК України до 3 років позбавлення волі з
іспитовим строком на 1 рік; 02 грудня 2009
року Славутським міськрайонним судом
Хмельницької області за ст.ст. 185 ч. 3, 71
КК України до 3 років 1 місяця
позбавлення волі; 20 червня 2013 року
Ізяславським районним судом
Хмельницької області за ст. 185 ч. 2 КК
України до 1 року обмеження волі;

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3
Кримінального кодексу України, -

в с
т а н о в и в :

31 жовтня 2013 року близько 09 год. 00 хв.
ОСОБА_1 з метою вчинення крадіжки
чужого майна пройшов на територію
господарства ОСОБА_2, що по АДРЕСА_2, де
шляхом пошкодження віконної шибки
проник до приміщення житлового
будинку, що за вказаною адресою, звідки
з корисливих мотивів, умисно, таємно та
повторно викрав гроші в сумі 200 гривень,
чим заподіяв ОСОБА_2 матеріальну шкоду
на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_1 у судовому
засіданні свою винуватість визнав
повністю та показав суду, що дійсно 31
жовтня 2013 року близько 09 год. 00 хв.
викрав з однієї із кімнат житлового
будинку своєї сусідки ОСОБА_2 грошові
кошти в сумі 200 грн. Вказав, що проник до
вказаного будинку через віконну шибку,
яку пошкодив за допомогою сокири.
Зазначив також, що йому було відомо, що
ОСОБА_2 у той день була відсутні вдома, а
тому він вирішив проникнути до її
господарства та вчинити крадіжку
належного останній майна. Отримані
кошти ОСОБА_1 витратив частково, а саме:
на 50 гривень придбав продукти
харчування, а 50 гривень віддав для
своєї знайомої ОСОБА_3. Решту 100 гривень
він добровільно видав працівникам
міліції.

Потерпіла ОСОБА_2 у судове засідання не
з'явилася, у поданій до суду письмовій
заяві просила кримінальне провадження
розглянути за її відсутності. Вказала
також, що претензій до обвинуваченого
вона не має, оскільки викрадене їй
повернуто, а при призначенні покарання
вона покладається на думку суду.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК
України, суд визнав недоцільним
дослідження доказів стосовно
фактичних обставин кримінального
провадження, які ніким не оспорювалися
і проти цього не заперечували учасники
судового розгляду.

Таким чином, суд вважає, що
винуватість ОСОБА_1 у скоєнні таємного
викрадення чужого майна (крадіжки),
вчиненого повторно, поєднаного з
проникненням у житло, доведена
повністю і його дії органами
досудового розслідування вірно
кваліфіковано за ст. 185 ч. 3 КК України.

Підходячи до обрання міри
покарання обвинуваченому, виходячи із
загальних засад призначення покарання,
відповідно до ст. 65 КК України, суд
враховує ступінь тяжкості вчиненого
ним кримінального правопорушення, його
особливості, розмір заподіяної шкоди,
особу винного, зокрема, характеристику,
сімейний стан, фактичні обставини
провадження, обставини, які обтяжують
та пом'якшують покарання.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК
України пом'якшують покарання
обвинуваченому, є визнання вини,
активне сприяння розкриттю
кримінального правопорушення і
добровільне усунення заподіяної шкоди.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК
України обтяжують покарання
обвинуваченому, судом не встановлено.

Органами досудового розслідування
необґрунтовано визнано обставиною, що
пом'якшує покарання обвинуваченому
ОСОБА_1, щире каяття у вчиненому.
Оскільки ОСОБА_1 в судовому засіданні
не розкаявся у вчиненому, вказана
обставина, на думку суду, відсутня.

ОСОБА_1 вчинив кримінальне
правопорушення, яке відноситься до
тяжких, раніше тричі судимий за злочини
проти власності, судимості не погашені,
за місцем проживання характеризується
посередньо, ніде не працює, жодних
заробітків немає, на обліках у лікарів
нарколога та психіатра не перебуває.

Як видно з матеріалів провадження,
ОСОБА_1 попереднім вироком призначено
покарання у виді обмеження волі. Однак,
маючи невідбуте покарання, він вчинив
нове кримінальне правопорушення. А це
свідчить про те, що ОСОБА_1 не став на
шлях виправлення і, з урахуванням даних
про особу обвинуваченого, виключає
можливість призначення йому покарання
за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням
ст. 69 КК України, тобто нижче від
найнижчої межі, встановленої в санкції
цього закону.

За таких обставин, враховуючи, що
обвинувачений вчинив кримінальне
правопорушення маючи невідбуте
покарання за попереднім вироком у виді
обмеження волі, суд знаходить за
необхідне призначити йому покарання в
межах санкції ст. 185 ч. 3 КК України у
виді позбавлення волі та визначити
остаточне покарання за правилами ст.ст.
71, 72 КК України.

Також, на думку суду, у зв'язку з
призначенням ОСОБА_1 покарання у виді
позбавлення волі останньому слід
обрати запобіжний захід у виді
тримання під вартою з метою
забезпечення виконання останнім
покладених на нього обов'язків по
відбуванню покарання.

При вирішенні питання про обрання
запобіжного заходу, судом на підставі
наданих сторонами кримінального
провадження матеріалів оцінено в
сукупності всі обставини, у тому числі:
вагомість наявних доказів про вчинення
обвинуваченим кримінального
правопорушення, тяжкість покарання,
яке призначається обвинуваченому, вік
та стан здоров'я останнього.

Питання про долю речових доказів
слід вирішити відповідно до вимог ст. 100
КПК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
призначивши йому покарання у виді
позбавлення волі на строк - 3 (три) роки.

У відповідності до ст.ст. 71, 72 КК
України до покарання, призначеного за
даним вироком, частково приєднати
невідбуту частину покарання за вироком
Ізяславського районного суду
Хмельницької області від 20 червня 2013
року та остаточно призначити ОСОБА_1
міру покарання у виді 3 (трьох) років 1
(одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 до
вступу вироку в законну силу змінити з
особистого зобов'язання на тримання
під вартою, взявши його під варту з залу
суду.

Початок строку відбування
покарання ОСОБА_1 рахувати з моменту
взяття під варту - з 16 грудня 2013 року.

Речові докази - сокиру, яка
зберігається в камері зберігання
речових доказів Ізяславського РВ УМВС
України в Хмельницькій області,
повернути власнику ОСОБА_2, грошові
кошти в сумі 100 гривень однією купюрою
серії ГХ № 1081037, які знаходяться на
зберіганні у потерпілої ОСОБА_2,
залишити у власності ОСОБА_2

Апеляційна скарга на вирок суду може
бути подана до апеляційного суду
Хмельницької області через
Ізяславський районний суд
Хмельницької області протягом
тридцяти днів з дня його проголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою,
строк подачі апеляційної скарги
обчислюється з моменту вручення їй
копії вироку.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після ухвалення рішення
судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його
проголошення вручити обвинуваченому
та прокурору, інші учасники судового
провадження мають право отримати копію
вироку в суді.

Суддя: підпис
В. І. Столковський

З оригіналом вірно: суддя

Секретар: