Справа № 366/258/15-к
Провадження № 1-кп/366/34/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 травня 2015 року Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків Київської області кримінальне провадження за обвинувальним актом, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 від 03 січня 2015 року, про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, жительки АДРЕСА_1 , працюючої швачкою на виробництві ФОП ОСОБА_9 , освіта середня, незаміжня, раніше судимої 18.03.2009 року Бородянським районним судом Київської області за ч.2 ст. 187 КК України

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового слідства обвинувачується ОСОБА_6 , яка будучи раніше судимою 18.03.2009 року Бородянським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та 12.11.2014 року звільнившись умовно-достроково з місць позбавлення волі і не відбувши повного строку покарання терміном 1 рік 5 місяців 28 днів, маючи не погашену та незняту судимість, на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила та знову скоїла нове кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Повторно, 02.01.2015 року, близько 20 години, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в гостях у ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила сварку із співмешканкою останнього ОСОБА_8 .

Під час даної сварки ОСОБА_6 побачила в руках ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Samsung SGH С-230», який належить ОСОБА_7 , та в цей час у неї виник умисел на відкрите викрадення даного мобільного телефону.

В подальшому, ОСОБА_6 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, підійшла до ОСОБА_8 і завдала їй один удар лівим кулаком в підборіддя, один удар правим кулаком в ліве плече, далі один удар правим кулаком в грудну клітку, чим спричинила останній легкі тілесні ушкодження у вигляді синця на тулубі, забою м`яких тканин лівого плечового суглобу та обличчя.

Після цього ОСОБА_6 , із застосуванням сили, вирвала з рук ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Samsung SGH С-230», вартістю 58 грн. 13 коп., який належить ОСОБА_7 , чим вчинила відкрите викрадення вищевказаного телефону, який поклала до кишені своєї куртки та зникла з місця події, чим своїми умисними, протиправними діями спричинила ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.

Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як повторне відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.

Обвинувачена ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, не визнала повністю, показала суду, що дійсно 02.01.2015 року разом зі своєю знайомою ОСОБА_10 прийшла в гості до господарства ОСОБА_7 з метою відсвяткувати новий рік.

Зайшовши до середини будинку ОСОБА_7 , останній вийшов на двір, а потерпіла ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння розпочала сварку, а також кидатись у бійку, внаслідок чого вона відштовхнула ОСОБА_8 , яка впала на диван, який знаходився позаду неї, жодного разу ОСОБА_8 не била.

Після цього ОСОБА_8 розпочала говорити, що зараз зателефонує до міліції та потягнулась за телефоном, який знаходився на столі.

З метою недопущення виклику міліції вона взяла зі столу телефон, витягла з нього сім карту, яку кинула на диван та разом з ОСОБА_11 вийшла з будинку.

ОСОБА_7 на дворі не побачила.

Після виходу з будинку вона разом з ОСОБА_11 пішла до знайомого ОСОБА_8 . ОСОБА_12 , якому передала забраний телефон, щоб останній передав його ОСОБА_8 , коли вона витверезне.

В подальшому, приблизно через пів години її затримали працівники міліції.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні показав, що дійсно 02.01.2015 року до його будинку в гості зайшла обвинувачена разом з ОСОБА_10 , яка є соцпрацівником та часто йому допомагала.

Після їх приходу він вийшов на вулицю у своїх справах та почув у будинку сварку.

Почувши сварку викликав працівників міліції.

Обставини зникнення його телефону та причини сварки йому невідомі.

Крім того, потерпілий ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою в якій вказує, що немає претензій до обвинуваченої.

Потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що 02.01.2015 року до будинку її співмешканця зайшли дві дівчини.

Побачивши обвинувачену та свідка ОСОБА_13 вона подумала, що обвинувачена коханка її співмешканці, після чого почала з нею сваритись.

Хотіла зателефонувати до міліції, оскільки «приревнувала» свого співмешканця.

Під час судового розгляду справи, потерпіла неодноразово змінювала свої покази щодо обставин отримання нею тілесних ушкоджень (в одних показах зазначала, що тілесні ушкодження отримала від побиття обвинуваченою, в інших показах показувала, що тілесні ушкодження були отриманні нею до візиту обвинуваченої), обставин зникнення мобільного телефону (в одних показах зазначала, що обвинувачена вирвала його з її рук, а в інших обвинувачена взяла його зі столу), щодо міри покарання (водних просила покарати обвинувачену за максимальною мірою покарання, в інших не карати взагалі, оскільки не має до обвинуваченої претензій).

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показала, що дійсно 02.01.2015 року приблизно в 19 годині разом зі своєю знайомою ОСОБА_6 прийшла у гості до потерпілого ОСОБА_14 , оскільки раніше йому неодноразово допомагала.

Коли вони прийшли до будинку ОСОБА_15 вийшов на двір, а потерпіла ОСОБА_8 розпочала сваритися з обвинуваченою з приводу необґрунтованих ревнощів.

Під час сварки обвинувачена штовхнула ОСОБА_8 , яка від поштовху впала на диван, якій стояв позаду неї, після чого остання почала погрожувати, що зараз викличе міліцію.

В цей час обвинувачена взяла зі столу мобільний телефон, який знаходився у цій же кімнаті, витягла з нього сім карту та кинула на диван, після чого вони вийшли з будинку та прийшли до ОСОБА_12 , якому в її присутності обвинувачена передала цей мобільний телефон, щоб він наступного дня повернув його потерпілій, яка витверезне, оскільки обвинувачена вранці 03.01.2015 року повинна була їхати у Тетерів.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показав, що 02.01.2015 року перебував у свого кума Коханівського у с. Запрудка Іванківського району Київської області коли до них прийшли ОСОБА_16 та ОСОБА_11 .

ОСОБА_16 передала йому мобільний телефон та сказала, що дарує.

В подальшому до нього прийшли працівники міліції та з його куртки вилучили зазначений мобільний телефон.

Про обставини викрадення мобільного телефону йому нічого не відомо.

Оскільки між показами свідка ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_12 були розбіжності, суд провів перехресний допит зазначених свідків, під час якого свідок ОСОБА_12 показав, що не пам`ятає, що саме йому казала обвинувачена, оскільки перебував в стані значного алкогольного сп`яніння. Свідок ОСОБА_13 підтвердила покази, які давала раніше.

Під час судового розгляду судом було досліджено і інші докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження:

· Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.01.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_7 впізнав обвинувачену, як жінку котра приходила 02.01.2015 року до його будинку;
· Протокол пред`явлення речей для впізнання від 04.01.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_7 впізнав свій мобільний телефон;
· Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.01.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_8 впізнала обвинувачену, як жінку котра завдала їй удари в обличчя при цьому відкрито викрала мобільний телефон;
· Висновок експерта №1 від 09.01.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_8 виявлені легкі тілесні ушкодження, які могли утворитися 02.01.2015 року від дії тупих предметів;
· Протокол проведення слідчого експерименту від 22.01.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_8 показувала як їй завдавали удари та де знаходився мобільний телефон;
· Протокол огляду місця події від 02.01.2015 року об`єктом якого є господарство АДРЕСА_2 ;
· Постанова про визнання предметів речовими доказами та передачу речових доказів на зберігання від 06.01.2015 року, відповідно до якої сім картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» та мобільний телефон марки «Samsung SGH С-230» визнано речовими доказами;
· Протокол огляду місця події від 02.01.2015 року під час проведення якого ОСОБА_12 передав працівникам міліції мобільний телефон;
· Висновок експерта від 26.01.2015 року № 5-05/2, відповідно до якого вартість телефону складає 58 грн. 13 коп.

Наведені вище обставини та докази, що були дослідженні судом безпосередньо, не дають підстав суду дійти однозначних висновків про винуватість ОСОБА_6 у скоєнні злочину, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч. 2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 КПК України серед інших обставин у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, а також обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, з добутих в судовому засіданні доказів, судом встановлено, що ОСОБА_6 02.01.2015 року приблизно 0 19 годині разом зі своєю знайомою ОСОБА_10 прийшла в гості до господарства ОСОБА_7 з метою допомоги йому по господарству.

Зайшовши до середини будинку ОСОБА_7 , останній вийшов на двір, а потерпіла ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння розпочала сварку, з причин ревнощів та намагалась зателефонувати до міліції.

ОСОБА_6 , знаючи, що вона є умовно-достроково звільненою, з метою недопущення приїзду правоохоронців перешкодила здійсненню потерпілою ОСОБА_8 дзвінка взяла мобільний телефон з тумбочки, яка знаходилась поруч з диваном на якому перебувала остання, витягла з нього сім карту, яку залишила в цій же кімнаті, а вийшовши з будинку передала мобільний телефон знайомому потерпілої ОСОБА_12 для того, щоб він після витверезіння потерпілої його їй повернув.

Суд приходить до висновку, що кваліфікація дій обвинуваченої органом досудового слідства, на якому наполягає і обвинувачення, не відповідає диспозиції ч. 2 ст. 186 КК України як повторне відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.

Обвинувач вважає, що перешкоджання здійснення потерпілою ОСОБА_8 дзвінка до правоохоронних органів та наступне злочинне заволодіння предметом мобільного зв`язку, слід кваліфікувати як грабіж.

Суд не погоджується з такою позиціє прокурора.

З суб`єктивної сторони грабіж вчинюється з прямим умислом і є злочином корисливим. Винний усвідомлює, що він обертає майно на свою користь відкритим способом або шляхом застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, і бажає таких наслідків, керуючись при цьому корисливими мотивами.

Враховуючи викладене, оцінюючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази з точки зору достатності та взаємозв`язку і приймаючи до уваги, що інші докази, які б беззаперечно доводили вину обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, не добуті в ході судового розгляду, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення не доведено в судовому засіданні, а тому її необхідно виправдати.

Відповідно до ч. 1. п. 2 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

З огляду на викладене вище обґрунтування, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 повинна бути виправдана за ч. 2 ст.186 КК України, оскільки в судовому засіданні не доведено, що вона вчинила кримінальне правопорушення, інкриміноване їй органом досудового слідства.

Речові докази: мобільний телефон марки «Samsung SGH С-230» та сім картку мобільного оператора «Київстар» повернути власнику ОСОБА_7 .

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши її із зали суду.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати невинуватою та виправдати у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за недоведеністю, що вона вчинила кримінальне правопорушення, інкриміноване їй органом досудового слідства.

Речові докази: мобільний телефон марки «Samsung SGH С-230» та сім картку мобільного оператора «Київстар» повернути власнику ОСОБА_7 .

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши її із зали суду.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги через Іванківський районний суд Київської області.

Суддя: ОСОБА_1