Справа № 404/1141/15-к
Номер провадження 1-кп/404/124/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР за №0009227 від 26.10.2014 року, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Арарат

Республіка Вірменія, зареєстрованого АДРЕСА_1 , вірмена, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :
Органом досудового слідства ОСОБА_3 , обвинувачується за ч.1 ст.121 КК України - як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, скоєного ним на думку обвинувачення за таких обставин.

25.10.2014 року близько 23:00 год. ОСОБА_3 , перебував в кафе «Фаворит», яке розташоване за адресою: м. Кіровоград, вул. Волкова, 11, де зустрів раніше невідомого йому ОСОБА_5 з яким у нього, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, утворився словесний конфлікт. В цей момент у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, ОСОБА_3 перебуваючи в кафе «Фаворит», за адресою: м. Кіровоград, вул. Волкова, 11 витягнув з кишені свого одягу ніж та наніс ним ОСОБА_5 один удар в область живота та один удар в область лівого стегна, чим спричинив останньому згідно висновку судово-медичної експертизи № 27 від 10.01.2015 року, тілесні ушкодження у вигляді: рани по передній поверхні попередньої черевної стінки, яка проникає у черевну порожнину без ушкодження внутрішніх органів, яке відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення та тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці лівого стегна, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я. Після чого, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, а ОСОБА_5 госпіталізовано до КЗ «Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги».

Вказані дії ОСОБА_3 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

За переконанням сторони обвинувачення та згідно з наданими прокурором доказами вина ОСОБА_3 доводиться:

· показами свідка ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 та легендованої особи ОСОБА_9 ;

· протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_10 від 19.01.2015;

· протоколом пред`явлення особи для впізнання з легендованою особою ОСОБА_9 ;

· протоколом пред`явлення особи для впізнання з ОСОБА_10 ;

· протоколом пред`явлення особи для впізнання від 05.11.2014 року з потерпілим ОСОБА_5 , який впізнав особу, яка нанесла йому 25.10.2014 року тілесні ушкодження в кафе «Фаворит» ;

· протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_5 ;

· заявою потерпілого ОСОБА_5 ;

· висновком судово-медичної експертизу від 14.01.2015 року №27, згідно якої визначено ступінь тяжкості нанесених потерпілому ОСОБА_5 , тілесних ушкоджень.

· протоколом проведення слідчого експерименту з ОСОБА_9 , в ході якого останній вказав як саме відбувся конфлікт.

Дослідивши під час судового розгляду усі без виключення надані сторонами докази, оцінюючи вказані докази відповідно до положень ст.94 КПК України кожен окремо та у їх сукупності, судом встановлено, що дійсно 25.10.2014 року близько 23:00 год. на території кафе «Фаворит», яке розташоване за адресою: м. Кіровоград, вул. Волкова, 11, ОСОБА_5 було спричинено тілесні ушкодження вказані в обвинувальному акті, разом з тим, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у спричиненні потерпілому зазначених ушкоджень недоведена.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав, давши показання на спростування висунутих йому обвинувачень. Зокрема зазначив, що дійсно 25.10.2014 року близько 23:00 год. він перебував в кафе «Фаворит», яке розташоване за адресою: м. Кіровоград, вул. Волкова, 11, де зустрів раніше невідомого йому ОСОБА_5 , з яким у нього виник словесний конфлікт. Ініціатором конфлікту був потерпілий, між ними відбулась виключно штовханина, будь-яких ударів колото ріжучими предметами потерпілому не наносив.

Допитані в судовому засіданні свідки, як обвинувачення так і захисту, дали показання які узгоджуються з показаннями обвинуваченого, зокрема свідок ОСОБА_7 , пояснила, що 25.10.2014 року вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 близько 22 години 30 хвилин прибули до кафе «Фаворит» в м. Кіровограді та привезли музичну апаратуру. Близько 22 години 45 хвилин вона викликала таксі до вказаного закладу, щоб разом з ОСОБА_5 їхати додому. В подальшому вона вийшла на вулицю та сіла в машину таксі, а ОСОБА_5 в цей час знаходився в приміщенні кафе. Через пару хвилин з кафе вийшов її чоловік та хлопець кавказької національності, які зайшли за куток, та через 1 хвилину повернулися, та зайшли до приміщення кафе. В подальшому через хвилин 5 з кафе вийшов її чоловік, який пройшов пару метрів та впав на асфальт. Підбігши до чоловіка ОСОБА_7 помітила в нього ушкодження в області живота та викликала швидку допомогу. Хто спричинив ушкодження ОСОБА_5 їй не відомо і останній їй не повідомив.

З показань свідка ОСОБА_8 вбачається, що він 25.10.2014 року знаходився на своєму робочому місці в кафе «Фаворит» в м.Кіровоград та близько 22 години познайомився з хлопцем на ім`я ОСОБА_11 , який сидів біля барної стійки. Через деякий час він помітив, що його новий знайомий свариться з хлопцем кавказької зовнішності, якого як йому відомо звати ОСОБА_12 . Останні перебували неподалік барної стійки. В ході сварки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 наносили один одному удари, ще більше було схоже на штовханину, як саме штовхали один одному сказати не може. Після штовханини з ОСОБА_13 , ОСОБА_11 підняв свій светр та він побачив у останнього на животі не велику кількість крові. В подальшому ОСОБА_11 вибіг на вулицю. Він вийшов на вулицю та надав ОСОБА_5 серветки, щоб той витер кров. Моменту, механізму та ким спричиненні тілесні ушкодження ОСОБА_5 не бачив. Також зазначив, що не бачив щоб ОСОБА_3 спричинив тілесне ушкодження ОСОБА_5 чи покидав приміщення закладу потерпілий не звертав уваги.

Показами легендованої особи ОСОБА_9 , яка пояснила суду, що 25.10.2014 вона перебувала в кафе «Фаворит» в м. Кіровограда, близько 22 години помітила, що між відвідувачами кафе ОСОБА_11 та ОСОБА_12 виник конфлікт. В ході даного конфлікту між останніми почалася штовханина. Куди саме наносились удари вона не бачила. Через декілька хвилин ОСОБА_12 вийшов з кафе, а ОСОБА_11 підняв светр та свідок побачив кров на животі останнього. В подальшому ОСОБА_11 вийшов з кафе. За час конфлікту ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з приміщення кафе не виходили. Зазначила, ще не бачила, щоб ОСОБА_3 спричинив тілесне ушкодження ОСОБА_5 . Чи залишав приміщення кафе до інциденту ОСОБА_5 зазначити не змогла.

Суд не приймає в якості належного доказу показання свідка ОСОБА_14 який показав, що працює таксистом і показав, що восени 2014 року, в вечірній час, точної дати не пам`ятає, приїхав до кафе «Фаворит» в м. Кіровограді, щоб відвести до дому ОСОБА_5 коли він вийшов з кафе, разом з дружиною, то відразу зазначив, що йому необхідно на вулиці покурити. Через деякий час, біля авто відчув удар, коли вийшов то побачив ОСОБА_5 , який лежав біля авто. Біля ОСОБА_5 нікого не було, тілесних ушкоджень на ньому не бачив, та хто спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_5 не бачив, останній не повідомляв ким спричинено ушкодження. Однак в послідуючому потерпілому викликано швидку медичну допомогу. Під час бійки не перебував в приміщенні закладу і нічого не бачив, оскільки вказані показання не містять інформації щодо предмета доказування.

Потерпілий ОСОБА_5 повідомив суду, що 25.10.2014 року він разом зі своєю дружиною ОСОБА_7 близько 22 години 30 хвилин прибули до кафе «Фаворит» в м. Кіровограді та привезли музичну апаратуру. Близько 22 години 45 хвилин викликали таксі до вказаного закладу, щоб разом їхати додому. В подальшому ОСОБА_7 вийшла на вулицю та сіла в машину таксі, а він в цей час пішов за приміщення кафе, для справляння природних потреб, та отримав зауваження від невідомих раніше двох чоловіків, на що він відповів нецензурною лайкою, і в відповідь отримав декілька ударів в різні частини тіла. Після чого повернувся до кафе, де зустрів раніше невідомого йому ОСОБА_3 з яким у нього, виник словесний конфлікт. Ініціатором конфлікту був він, так як перебував в стані алкогольного сп`яніння, між ними відбулась штовханина, будь-яких ударів ОСОБА_3 йому не наносив. Тілесне ушкодження в область живота та стегна отримав на вулиці за приміщенням кафе, яке йому спричинив один з невідомих чоловіків, які зробили зауваження, в зв`язку з його аморальною поведінкою.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 27 від 10.01.2015 року, у ОСОБА_5 маються тілесні ушкодження у вигляді: рани по передній поверхні попередньої черевної стінки, яка проникає у черевну порожнину без ушкодження внутрішніх органів, яке відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення та тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці лівого стегна, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до даних які містяться в протоколі слідчого експерименту за участі ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , проведених слідчим ОСОБА_15 , зазначено, що між обвинуваченим та потерпілим дійсно відбувся словесний конфлікт, який переріс в бійку, однак удари були спричиненні один одному виключно руками, без застосування об`єктів, що мають ріжучі властивості.

Оцінюючи покази обвинуваченого, потерпілого та свідків, допитаних у судовому засіданні, суд керується положеннями ч.4 ст.95 КПК України, згідно якої суд може обгрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин, аналізуючи вказані докази, суд приходить до висновку, що кримінальне правопорушення мало місце, але з врахуванням доказів, котрі були досліджені в судовому засіданні, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом те, що саме ОСОБА_3 вчинив інкриміноване йому правопорушення.

Згідно з роз`ясненнями, даними у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.97 року №7 «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина», конституційне положення проте, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком (ч. 1 ст. 62 Конституції України), покладає на суди всю повноту відповідальності за правильне вирішення справи.

Крім того, Пленум Верховного Суду України у п. 23 у своїй постанові «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» №5 від 29.06.90 року, із змінами, вказав судам на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок, всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного, що кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 3 ст. 373 КПК України.

При цьому, у ч. 2 ст. 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

З огляду на це, при аналізі доказів у справах повинно досліджуватися питання, наслідки обґрунтовано висунуті обставини, які обумовили за версією обвинувачення факт вчинення злочину.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчинені кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому КПК України, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на користь такої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, обставини які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч. 2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права».

Так, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 р. (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, який ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

Суд вважає недопустимим обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність обвинуваченого. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Аналіз досліджених доказів переконав суд у тому, що жоден з доказів запропонований органами досудового слідства і перевірений в судовому засіданні, як окремо так і всі в сукупності, не можуть бути покладені в безпосереднє підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Крім того, з матеріалів кримінальної справи встановлено, що кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР 26.10.2014 року, і в розділі «Слідчий» зазначено слідчий ОСОБА_15 . Зазначеним слідчим проведено - СМЕ № 27 від 14.01.2015 року, слідчий експеримент від 09.02.1015 р. за участю свідка ОСОБА_9 , слідчий експеримент від 09.01.1015 р. за участю свідка ОСОБА_8 , 2012.2014 року проведено затримання підозрюваного ОСОБА_3 , отримано відповіді з КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» та КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер», складено обвинувальний акт та направлено справу прокурору. В обвинувальному акті у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 в розділі відомості про слідчого зазначено, що слідчий який розслідує кримінальну справу є слідчий СВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_15 .

Решта процесуальних слідчих дій: прийнято заяву про залучення до провадження як потерпілого, допит потерпілого, проведено пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, зміна анкетних даних особи, слідчий експеримент з потерпілим проведено ст. слідчим СВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_16 .

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

На підтвердження повноважень ст. слідчого СВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_16 у даному кримінальному провадженні прокурором не надано, відповідне доручення про проведення досудового слідства в кримінальному провадженні №0009227 від 26.10.2014 року слідчим ОСОБА_16 не існує.

Згідно ч.2 ст.84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи;

Відповідно до вимог ч.1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведене свідчить про те, що прокурором на підтвердження повноважень слідчого ОСОБА_16 у даному кримінальному провадженні належних документів не надано і, як наслідок, поставити під сумнів те, що прийняття заяви про залучення до провадження як потерпілого ОСОБА_5 від 05.11.2014 р., допит потерпілого ОСОБА_5 від 05.11.2014 р., пред`явлення ОСОБА_5 особи для впізнання за фотознімками від 05.11.2014р., пред`явлення свідку ОСОБА_8 особи для впізнання за фотознімками від 11.11.2014р., пред`явлення свідку ОСОБА_9 особи для впізнання за фотознімками від 04.11.2014р., слідчий експеримент від 05.11.2014 року проведений з потерпілим ОСОБА_5 , зміна анкетних даних особи, слідчий експеримент з потерпілим - були здійснено уповноваженою на те особою, що відповідно до положень ч. 1 ст. 86 КПК України та п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» №9 від 01.11.96 року зобов`язує суд відхилити висновки зазначених процесуальних дій - як доказ на підтвердження висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, вважає недопустимим доказом.

Прокурор, приймаючий участь у судовому розгляді, після дослідження всіх доказів по даному провадженню, перед оголошенням початку судових дебатів не скористався своїми правами, передбаченими ст.ст. 338-340 КПК України. Тому, суд вважає, виходячі із визначених меж висунутого обвинувачення, відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, необхідним виправдати обвинуваченого ОСОБА_3 по обвинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за недоведеності вчинення кримінального правопорушення.

Дане судове рішення не є перешкодою для повного і достовірного встановлення обставин спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , особи чи осіб, котрі це скоїли, юридичної оцінки дій такої особи чи осіб, та притягнення до кримінальної відповідальності, виходячи із фактично і достовірно встановлених всіх обставин події.

Враховуючи, що відповідно до ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюються лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 підлягає виправданню на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, за недоведеності вчинення кримінального правопорушення, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України, було вчинено саме ним.

Процесуальні витрати із залученням експертів по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та виправдати за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подання апеляційної скарги через Кіровський районний суд м.Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1