Справа № 367/6595/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/655/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 16.07.2015

УХВАЛА
Іменем України
16 липня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора Кулаківського

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0001667 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 26 березня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14.04.1995 року Подільським районним судом м. Києва за ст. 142 ч. 3, ст. 101 ч. 3, 42 КК України ( в редакції 1960 р.) до 6 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна;

- 03.07.2000 року Ірпінським міським судом за ч. 1 ст. 229-6 КК України (в редакції 1960 р.) до 1 року позбавлення волі;

- 29.05.2001 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 р.) до 1 року 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна;

- 30.10.2003 року Шевченківським районним судом м. Києва за ст. 15,185 ч. 3, ст. 185 ч. ч.2, 3, 70 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 01.09.2011 року Ірпінським міським судом Київської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 5 років позбавлення волі, -

засуджено за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 3 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 200 (двісті) грн. 00 коп. завданих матеріальних збитків.

Вироком вирішене питання судових витрат та речових доказів.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за те, що він, будучи раніше неодноразово судимим, останній раз 01.09.2011 року Ірпінським міським судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий корисливий злочин.

Так, 20.09.2014 року близько 12 год. 30 хв. (точний час досудовим розслідуванням не встановлений), ОСОБА_6 повторно, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу проник до будинку АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_8 , звідки таємно викрав належні останній мобільний телефон марки «Samsung Duos» вартістю 300 грн., одну банку згущеного молока, вартістю 15 грн., шкіряний гаманець вартістю 50 грн. та грошові кошти в сумі 300 грн., усього на загальну суму 665 грн., після чого направився на вихід з території домоволодіння, виконавши при цьому всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий власницею будинку на виході з території вищевказаного домоволодіння.

В апеляційних скаргах:

- захисник ОСОБА_7 просить вирок Ірпінського міського суду Київської області від 26 березня 2015 року скасувати та ухвалити новий, яким виправдати ОСОБА_6 .

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину не доведена, так як вона ґрунтується на доказах, які викликають сумнів і безпосередньо не вказують на вчинення злочину.

Так захисник вказує, що жоден зі свідків не вказав що обвинувачений крім банки згущеного молока взяв інші речі.

Також захисник вважає, що у ОСОБА_6 не було на меті викрадення певних речей про що зокрема, свідчить поведінка обвинуваченого після того як його затримала потерпіла ( опору не чинив, бігти не намагався).

- Обвинувачений ОСОБА_6 за змістом своєї апеляційної скарги просить вирок суду скасувати.

Обвинувачений зазначає, що до будинку ОСОБА_8 він зайшов щоб зняти кімнату і лише в середині будинку у нього виник умисел взяти банку згущеного молока.

Також обвинувачений вказує, що ні потерпіла, ні свідки в судовому засіданні не подали з усією впевненістю доказів його причетності до крадіжки інших речей крім банки згущеного молока.

Так ОСОБА_6 зазначає, що потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні вказала, що не бачила як працівники міліції вилучали у нього гаманець з грошима і крім того, до прибуття працівників міліції двічі обшукувала його, однак нічого не знайшла.

Обвинувачений також вказує, що свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 також не бачили як у нього вилучалися гаманці з грошима, що підтверджується їх показами, даними під час судового засідання, а тому висновки суду про те, що їх покази підтверджують його вину у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України суперечать обставинам справи.

В своїх запереченнях на апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника прокурор, який приймав участь у кримінальному провадженні ОСОБА_12 просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, щодо апеляційних скарг ОСОБА_6 та його захисника, категорично заперечив щодо їх задоволення, оскільки вважає, що вина ОСОБА_6 доведена в повному об`ємі, пояснення обвинуваченого, який підтримав подану ним та його захисником апеляційну скаргу і просив їх задовольнити, проте просив в судових дебатах пом`якшити йому покарання, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішенням, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
У відповідності з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин справи, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Аналіз змісту обвинувального акту щодо ОСОБА_6 указує на те, що при його складанні прокурором не було дотримано зазначених вище вимог закону, оскільки направлений ним обвинувальний акт не містить у собі сформульованого ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Так, обвинувальний акт містить лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, вказівку на підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України та правову кваліфікацію його дій..
Залишивши поза увагою відсутність сформульованого обвинувачення щодо ОСОБА_6 , а відтак висунутого обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України, суд першої інстанції ухвалив обвинувальний вирок, чим порушив вимоги передбачені ст. 370 КПК України.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії), п. 79). Крім того Європейський суд з прав людини нагадує,що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див. рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії, п. 34).
Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «в» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції , п. 54).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів звертає увагу на те, що розгляд кримінального провадження за відсутності висунутого обвинувачення порушує гарантовані законом процесуальні права ОСОБА_6 , в тому числі і право на захист, а ухвалене судове рішення за таких обставин повинно бути визнане незаконним у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
За названих вище обставин апеляційний суд не має права розглядати обвинувачення, що не було предметом розгляду судом першої інстанції.
Тому, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 задовольнити частково, тобто лише в частині скасування вироку щодо ОСОБА_6 та згідно положень ч. 1 ст. 412 КПК України і ст. 9 названого Кодексу призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
З огляду на те, що наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 не відпали, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_6 , його соціальні зв`язки колегія суддів вважає за необхідне продовжити ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 діб.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 26 березня 2015 року, щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції новим складом суду зі стадії підготовчого судового засідання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишити попередній тримання під вартою в Київському СІЗО УДПтС у м. Києві та Київській області, продовживши його на 60 діб.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4