03.06.2015 №363/1911/15-к

ВИРОК
03 червня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. смт.Димер Вишгородського району Київської області, громадянина України, українця, офіційно не працюючого, одруженого, на утриманні знаходиться неповнолітній син ОСОБА_6 2014 року народження, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у скоєнні злочину, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України
09 березня 2015 року приблизно о 20 годині, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знаходилися на ганку приміщення Будинку культури, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 . В цей же час між ними на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник конфлікт, під час якого ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, ліктем правої руки наніс удар в область нижньої щелепи справа ОСОБА_4 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді осколкового перелому нижньої щелепи справа на протізі 41-47 зубів зі зміщенням осколків, які згідно висновку судово-медичної експертизи №33/Д від 23.04.2015 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, оскільки для повного зрощення вищеописаного перелому потрібний термін більш ніж 21 день.
Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому злочині визнав у повному обсязі.
Відповідно до статті 349 КПК України, з урахуванням позиції обвинуваченого щодо повного визнання вини, відсутності заперечень у потерпілого, сторони обвинувачення, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, про те, що такого виду обставини їх зміст правильно зрозумілі учасниками процесу, про відсутність у них сумнівів та про добровільність їх позиції та роз`яснено про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати такі обставини у апеляційному порядку.
Тому, за згодою учасників процесу, судом вирішено провести допит обвинуваченого, потерпілого та дослідити обліково-характеризуючі данні щодо ОСОБА_5 .
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що 09 березня 2015 року приблизно о 20 годині, він та ОСОБА_4 дійсно знаходилися на ганку приміщення Будинку культури, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 . В цей же час між ними на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник конфлікт, під час якого він наніс удар ліктем правої руки в область нижньої щелепи справа ОСОБА_4 . У вчиненому розкаювався та вибачився за вчинене, просив його суворо не карати.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 09 березня 2015 року приблизно о 20 годині, він знаходився на ганку приміщення Будинку культури, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 . На грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з ОСОБА_5 виник конфлікт, під час якого останній наніс удар ліктем правої руки в область нижньої щелепи справа. Цивільний позов не заявлений. При визначенні міри покарання обвинуваченому поклався на розсуд суду.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений частиною 1 статті 122 КК України - заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я, а його дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину. Так, відповідно до статті 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_5 відноситься до злочинів середньої тяжкості; дані про особу обвинуваченого на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, на утриманні має неповнолітнього сина ОСОБА_6 2014 року народження, судимості немає.
Також, відповідно до статті 66 КК України судом враховано обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до статті 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про потребу призначення покарання ОСОБА_5 у вигляді обмеження волі, яке передбачене санкцією частини 1 статті 122 КК України із можливістю звільнення від відбування призначеного йому покарання на підставі статті 75 КК України та поклавши на нього виконання окремих обов`язків, викладених у статті 76 КК України.
На думку суду, саме за таких обставин в повній мірі буде дотримано положення статті 50 КК України, згідно якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні, цивільний позов не заявлявся.
Керуючись статтями 369-375 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі, строком на 1 (один) рік.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він впродовж іспитового строку 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України, а саме:
- протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекції про зміну місця проживання;
- періодично з`являтись до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні, цивільний позов не заявлявся.
Відповідно до статті 395 КПК України вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Головуючий ОСОБА_1