Справа № 152/1918/14-к

У Х В А Л А
30 квітня 2015 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника КВІ ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за поданням старшого інспектора Шаргородського районного підрозділу кримінально виконавчої інспекції Управління Державної пенітенціарної служби у Вінницькій області майора внутрішньої служби ОСОБА_4 про направлення засудженого до місця відбування покарання,
До суду надійшло подання старшого інспектора Шаргородського РП КВІ УДПтС у Вінницькій області майора внутрішньої служби ОСОБА_4 про направлення засудженого до місця відбування покарання.
У поданні ставиться питання про затримання та направлення засудженого ОСОБА_5 до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі. Подання обґрунтовано тим, що вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 28.11.2014, який набрав законної сили, ОСОБА_5 був засуджений за ч. 1 ст. 164 КК України до одного року та дев`яти місяців обмеження волі.
14 січня 2015 року засудженому ОСОБА_5 було видано припис, згідно з яким, він був зобов`язаний самостійно протягом трьох діб виїхати до Виправного центру № 114 УДПтС України у Вінницькій області, що знаходиться у с. Городківка Крижопільського району Вінницької області та прибути туди 17 січня 2015 року для відбування покарання.
Проте станом на 30 квітня 2015 року, ОСОБА_5 для відбування покарання не прибув.
У судовому засіданні старший інспектор Шаргородського РП КВІ УДПтС України у Вінницькій області ОСОБА_4 подання підтримала та просила його задовольнити.
У ході судового розгляду прокурор ОСОБА_3 підтримав подання, просив його задовольнити.
Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти його направлення для відбування покарання. Пояснив, що він був засуджений вироком Шаргородського районного суду за ч. 1 ст. 164 КК України до одного року та дев`яти місяців обмеження волі. Вирок він не оскаржував. 14 січня 2015 року інспектор КВІ вручив йому припис, згідно з яким, він був зобов`язаний 17 січня 2015 року самостійно прибути до виправного центру у с. Городківка Крижопільського району Вінницької області для відбування покарання. Однак туди він так і не прибув, оскільки поїхав у м. Київ на заробітки.
Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши подання та додані до нього матеріали, оглянувши особову справу на ОСОБА_5 , суд установив.
Вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 28.11.2014, який набрав законної сили, ОСОБА_5 був засуджений за ч. 1 ст. 164 К України до одного року та дев`яти місяців обмеження волі.

14 січня 2015 року засудженому ОСОБА_5 було видано припис, згідно з яким, він був зобов`язаний самостійно протягом трьох діб виїхати до Виправного центру № 114 УДПтС України у Вінницькій області, що знаходиться у с. Городківка Крижопільського району Вінницької області та прибути туди 17 січня 2015 року для відбування покарання.

Проте станом на 30 квітня 2015 року, ОСОБА_5 для відбування покарання не прибув, оскільки як пояснив засуджений поїхав у м. Київ на заробітки.

Отже, на переконання суду, засуджений ОСОБА_5 без поважних причин не прослідував до місця відбування покарання, тобто до Виправного центру № 114 УДПтС у Вінницькій області, який розташовується у с. Городківка Крижопільського району Вінницької області.

Статтею 533 Кримінально-процесуального кодексу України (далі - КПК України) передбачено, що вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.
Згідно ч. 1 ст. 57 Кримінально виконавчого кодексу України (далі КВК України), особи, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно. Кримінально-виконавча інспекція згідно з вироком суду вручає засудженому припис про виїзд до місця відбування покарання. Не пізніше трьох діб з дня одержання припису засуджений зобов`язаний виїхати до місця відбування покарання і прибути туди відповідно до вказаного в приписі строку..

Частиною 4 ст. 57 КВК України встановлено, що засуджений, який ухиляється від одержання припису про виїзд або не виїхав у встановлений строк до місця відбування покарання, за поданням кримінально-виконавчої інспекції затримується органом внутрішніх справ для встановлення причин порушення порядку слідування до місця відбування покарання.

У разі невиїзду без поважних причин суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції направляє засудженого до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.
Отже, оскільки судом установлено, що засуджений ОСОБА_5 без поважних причин не прослідував до місця відбування покарання, то подання в частині його направлення до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі слід задовольнити.

Водночас подання в частині затримання ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, оскільки статтею 57 КВК України не передбачено надання судом дозволу на затримання засудженого.

Тому, керуючись частинами 1 та 4 ст. 57 КВК України; статтями 369-372, 533, 537, 539 КПК України, суд

у х в а л и в:
Подання задовольнити частково.

Направити засудженого вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 28.11.2014 за ч. 1 ст. 164 КК України до одного року та дев`яти місяців обмеження волі ОСОБА_5 до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.
У іншій частині подання відмовити.
Зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання час його доставки до місця відбування покарання, з розрахунку, що один день тримання під вартою відповідає двом дням обмеження волі.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її постановлення до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області.
Суддя ОСОБА_1