Справа № 541/3578/13-к
Провадження № 1-кс/541/94/2013
У Х В А Л А

10 грудня 2013 року. Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі :

слідчого судді Чернюк В.Д.,

при секретарі Міщанін Т.М.,

з участю: заявника адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді скаргу представника потерпілих ОСОБА_1 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження під час досудового розслідування, -

в с т а н о в и в :

06 грудня 2013 року в провадження слідчого судді передано скаргу представника потерпілих ОСОБА_1 на постанову слідчого Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області при провадженні досудового розслідування за кримінальним провадженням № 0000766, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.05.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, в якій окрім іншого заявлено іншу вимогу.

В судовому засіданні представник потерпілих адвокат ОСОБА_1, який діє на підставі відповідних повноважень / а.п. 9 11 /, подану скаргу підтримав, просив задовольнити її, зазначивши, що органами досудового слідства не надано належної правової оцінки всім обставинам справи і зокрема щодо використання земельних ділянок його довірителів без належних правових підстав, що на думку цього представника, має кваліфікуватися по ст. 197 1 КК України. Чи завдано його довірителям значної шкоди, як законним володільцям і власникам, що є необхідною умовою складу злочину ст. 197 1 КК України, даний представник пояснити не зміг.

Субєкт оскарження слідчий Слідчого відділення Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_2, постанова якого оскаржується, суду повідомив, що ним дійсно здійснювалося кримінальне провадження за повідомленням про злочин заявниками, інтереси яких представляє адвокат ОСОБА_1, за ознаками ст. 356 КК України. В ході досудового розслідування не було встановлено цього складу злочину, з огляду на що кримінальне провадження було закрите.

Заслухавши думку заявника та слідчого органу досудового розслідування, дослідивши зміст поданої скарги і матеріалів, якими заявник обґрунтовує її доводи, слід прийти до висновку про те, що ця скарга не підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, в сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається зі змісту скарги, що розглядається слідчим суддею, при відсутності інших матеріалів кримінального провадження, обовязок витребування яких від слідчого органу внутрішніх справ слідчим суддею не передбачено нормами КПК України, йдеться про цивільно правові відносини, які врегульовані нормами ЦК України.

При розгляді даної скарги слідчим суддею стороною заявника не надано будь яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність в діях конкретних осіб складу злочину, передбаченого ст. 197 1 КК України, оскільки, навіть, не вказано чи взагалі завдано його довіретелям якоїсь шкоди внаслідок використання їхньої землі, а якщо так, то чи є вона значною.

З цих підстав мотиви слідчого, викладені у оскаржуваній постанові від 18 вересня 2013 року щодо відсутності складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України, за якою вносилися відомості до відповідного реєстру, є слушними та такими, що ґрунтуються на оцінених ним доказах.

Таким чином, при винесенні оскаржуваної постанови слідчий, за переконанням слідчого судді, належним чином реалізував свої права, визначені ст. 40 КПК України та дав вірну правову оцінку конкретним діянням на стадії здійснення конкретного кримінального провадження.

З огляду на це законних правових підстав для скасування оскаржуваної постанови немає.

Згідно з частиною 3 ст. 26 КПК слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З цих підстав вимога, заявлена представником потерпілих у пункті 3 резолютивної частини скарги, не підлягає розгляду слідчим суддею та виходить за межі його повноважень, визначених ч. 2 ст. 307 КПК України.

Враховуючи викладене та, керуючись ст. ст. 2, 9, 26 ч. 3, 40, 94, 303, 306, 307 КПК України, -

у х в а л и в :

1.У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_1 від 04 грудня 2013 року на постанову слідчого Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_2 від 18 вересня 2013 року про закриття кримінального провадження під час досудового розслідування відмовити.

2. Копію цієї ухвали для відому вручити заявнику адвокату та слідчому Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_2.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Миргородського

міськрайонного суду ОСОБА_3