Справа № 182/9202/14-к
Провадження № 1-кп/0182/30/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.03.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004105 від 06.10.2014 р. по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської обл.., українця, громадянина України, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , на даний час перебуваючого у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Теплий дім», м. Марганець, вул.. 40 років Жовтня, 87, з освітою 8 кл., учня 9-го класу Червоногригорівської ЗОШ, не одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
законного представника н/л ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
представника служби у справах
дітей Нікопольської РДА ОСОБА_7
представника КМСД ОСОБА_8
представника Центру СПРД ОСОБА_9 , -
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_3 03.10.2014 Р приблизно о 19.00 год., знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_1 , з метою таємного викрадення чужого майна проник на територію зазначеного домоволодіння, через незамкнені двері проник до сараю, яке є сховищем, звідки, скориставшись відсутністю інших осіб умисно таємно з корисливих мотивів викрав велосипед «ВМХ», вартістю 1500 грн., який належить потерпілому ОСОБА_10 , чим заподіяв йому матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того ОСОБА_3 , маючи єдиний умисел на таємне викрадення майна ОСОБА_11 з будинку АДРЕСА_1 , в період часу з 09.10.2014 року по 12.10.2014 року через незамкнену кватирку проникав до вказаного будинку, звідки, скориставшись відсутністю інших осіб, умисно таємно повторно з корисливою мотивів викрав 50 м. мідного кабелю 20*0,75, вартістю 8 грн. за 1 м., на загальну суму 400 грн., 50 м. мідного кабелю 20*1, вартістю 10 грн. за 1 м., на загальну суму 500 грн., 50 м. мідного кабелю 20*1,5, вартістю 13 грн. за 1 м., на загальну суму 650 грн., 50 м. мідного кабелю 20*2,4, вартістю 16 грн. за 1 м., на загальну суму 800 грн., 50 м. мідного кабелю 20*4, вартістю 20 грн. за 1 м., на загальну суму 1000 грн., З кг горіхів «ліщина», вартістю 89,6 грн. за 1 кг., на загальну суму 268,8 грн. та дев`яти пар чоловічих шкарпеток, вартістю 12 грн. за пару, на загальну суму 108 грн., які належать потерпілому ОСОБА_11 , чим заподіяв йому матеріальну шкоду на загальну суму 3726,8грн.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, сховище.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і показав суду, що восени 2014 р. у вечірній час з території домоволодіння по АДРЕСА_2 він викрав велосипед. Спочатку на ньому покатався, потім сховав у знайомого. Коли розпочалося слідство, він повернув велосипед. Також він кілька разів сам і з малолітнім ОСОБА_12 проникали у будинок по АДРЕСА_3 , в якому ніхто не проживає, звідки викрадали кабель, який обпалювали, а мідний дріт здавали на пункт прийому металу. Також викрав горіхи, шкарпетки. У вчиненому він розкаюється. Зобов`язується більше не вчиняти злочини. Просить не направляти його у місця позбавлення волі, він буде виправлятися, жити вдома, слухатися мати та ходити до школи.
Законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 його мати ОСОБА_5 пояснила, що вони проживають разом з сином, його сестрою-близнюком та старшою донькою та вітчимом дітей, який виховує сина з 2-х річного віку. Батько дітей помер. У дітей є всі умови для проживання і навчання. У сина окрема кімната, вітчим подарував йому комп`ютер, син має всі умови для проживання та навчання, але не дуже її слухає, прогулює школу, тікає з дому. Вона неодноразово його шукала. Визнає, що, можливо, недостатньо здійснює контроль за поведінкою сина, т.я. працює. Але просить не позбавляти дитину волі, вона буде краще контролювати його поведінку.
Представник служби у справах дітей Нікопольської райдержадміністрації ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_3 перебуває на обліку у службі. Після обстеження умов його проживання, виховання, навчання зроблено висновок, що він має всі належні умови окрему кімнату, комп`ютер, є всі умови для навчання. Але хлопець школу не відвідує з вересня 2014 р., часто тікає з дому, проживає невідомо де. Мати не здатна контролювати його поведінку тому він був направлений до Центру СПРД. На даний час вирішується питання про звернення до суду з позовною заявою про позбавлення матері батьківських справ.
Представник КМСД ОСОБА_8 також пояснив, що ОСОБА_3 перебуває у них на обліку. З ним та його матір`ю проводилися бесіди. Вважає, що мати не здатна у повній міри контролювати поведінку неповнолітнього. Але на даний час доцільно дати обвинуваченому шанс і не направляти його у місця позбавлення волі.
Представник Центру СПРД ОСОБА_9 показала, що ОСОБА_3 , який на даний час перебуває у Центрі, там характеризується негативно, має агресивну поведінку, є конфлікти, як з дітьми, так і з обслуговуючим персоналом. При розмові про скоєний злочин повідомляє, що розкаюється у вчиненому і не буде більше красти.
Винуватість обвинуваченого, крім його показів, підтверджується також матеріалами кримінального провадження:
- довідкою про вартість викраденого велосипеду (а.п. 22);
- протоколом огляду від 16.10.2014 р. велосипеда, який раніше був викрадений у потерпілого ОСОБА_10 з фото-таблицею (а.п. 30-31);
- розпискою потерпілого про отримання раніше викраденого велосипеда (а.п. 33);
- довідками про вартість викраденого у ОСОБА_11 майна (а.п. 53-55)
- протоколом від 12.10.2014 р. огляду місця події будинку АДРЕСА_3 , звідки було викрадено майно. (а.п. 57);
- протоколом огляду від 16.10.2014 р. місця в лісосмузі, яке показав ОСОБА_3 , в ході огляду виявлено місце, де обпалювалися кабелі з фото-таблицею (а.п. 58-59).
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинувачених винними у вчиненні кримінальних правопорушень, за якими вони обвинувачуються.
Дії обвинуваченого мають вірну правову кваліфікацію за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, сховище.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст.. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а щодо неповнолітніх також і вимоги ст.. 485, 487 КПК України - повні відомості про його особу, ставлення до вчиненого ним діяння, умови життя та виховання, наявність дорослих підбурювачів та інших співучасників.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.. 12 КК України відносяться до тяжких, обставини справи; особу винного, який раніше судимим не був, за місцем навчання характеризується негативно, оскільки має прогули та не приділяє достатньої уваги навчанню; що він проживає у неповній сім`ї з матір`ю, вітчимом, сестрами, має всі належні умови для проживання і навчання, а на даний час перебуває у Центрі СПРД, що він не перебуває на обліку у лікаря-психіатра і може повністю усвідомлювати значення свої дій і керувати ними, обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, вчинення правопорушення в неповнолітньому віці, при відсутності обставин, що обтяжують покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі.
Але, враховуючи всі обставини справи, положення Мінімальних стандартних правил Організації Об`єднаних Націй, що стосуються відправлення правосуддя у відношенні неповнолітніх (Пекінських правил), прийнятих резолюцією 40/33 Генеральної Асамблеї від 29.11.1985 р., відповідно до ст.. 17.1 яких неповнолітнього правопорушника не слід позбавляти особистої свободи, якщо тільки він не визнаний винним у відношенні до тяжкого діяння з застосуванням насильства проти іншої особи або у неодноразовому вчиненні інших тяжких правопорушень, а також при відсутності іншої відповідної міри впливу, ст.. 19 Правил, що поміщення неповнолітніх в будь-яку виправну установу завжди повинно буди крайньою мірою, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 104, 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 2), 3) ч.1 ст. 76 КК України.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 в силу ст.. 1166 ЦК України підлягає задоволенню стягненню суми заподіяної шкоди з неповнолітнього обвинуваченого. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 1179 ЦК України у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками.
На підставі наведеного, керуючись ст.. 370, 371, 374, 484, 485, 487 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч.3 ст. 185 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 104, 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (один) рік.
На підставі п 2), 3) ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_11 3726 грн. 80 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, при відсутності майна, достатнього для відшкодування, цю суму стягнути з його матері ОСОБА_5 .
Міра запобіжного заходу не обиралася. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Суддя ОСОБА_1