Ухвала

іменем україни

28 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_14.,

суддів: ОСОБА_15., ОСОБА_16.,

при секретарі ОСОБА_17.

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0014, за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 на вирок Апеляційного суду Львівської області від 24 липня 2014 року, щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина Королівства Марокко, уродженця м. Касабланка, раніше не судимого, без постійного місця проживання на території України,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_18.,

засудженого ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

перекладача ОСОБА_4,

представників потерпілих ОСОБА_5

ОСОБА_6

в с т а н о в и л а:

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 4 березня 2014 року ОСОБА_1 виправдано у зв'язку з недоведеністю його участі у вчиненні злочину, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України.

Цивільні позови залишено без розгляду.

Вироком Апеляційного суду Львівської області від 24 липня 2014 року частково задоволено апеляційні скарги прокурора, потерпілих ОСОБА_7, ОСОБА_8, цивільного позивача ОСОБА_5 вирок Личаківського районного суду м. Львова від 4 березня 2014 року скасовано.

Засуджено ОСОБА_1 за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України на 15 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_7 3 147 грн. 80 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 800 000 грн. - компенсації в рахунок моральної; на користь ОСОБА_5 - компенсації 1 000 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

У касаційній скарзі засуджений просить скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв'язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону. Вказує, що судом було порушено таємницю нарадчої кімнати, оскільки під час перебування у ній суддею ОСОБА_19. було винесено ухвалу у іншій справі. Вважає, що апеляційним судом не було будь-яким чином спростовано висновки районного суду щодо його невинуватості у вчиненні інкримінованого злочину та необґрунтовано засуджено за вчинення злочину.

Захисник ОСОБА_2 просить вирок суду апеляційної інстанції скасувати за підстав, аналогічних викладеним у скарзі засудженого.

ОСОБА_1 засуджено за те, що він 19 жовтня 2012 року, приблизно о 5 год. 50 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння на тротуарі автодороги, що по АДРЕСА_1, безпричинно розпочав конфлікт із ОСОБА_9, під час якого, керуючись раптово виниклим умислом на вчинення умисного вбивства потерпілого, з хуліганських мотивів, діючи під надуманим приводом з'ясування стосунків з приводу неправомірної поведінки потерпілого по відношенню до нього, з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальнолюдськими правилами поведінки та моралі, протиставляючи себе суспільству та іншим громадянам, умисно наніс ОСОБА_9 декілька ударів кулаками по голові, внаслідок яких останній впав на землю, після чого ОСОБА_1 почав ногами у взутті стрибати по життєво важливих органах - голові та грудній клітці потерпілого, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, які спричинили смерть потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які скарги підтримали, прокурора, який заперечував проти задоволення касаційних скарг,представників потерпілих, які вважають вирок суду апеляційної інстанції законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Доводи засудженого та його захисника про порушення таємниці нарадчої кімнати є безпідставними.

Як убачається із ухвали Апеляційного суду Львівської області від 26 грудня 2014 року, у вступній частині ухвали суду від 23 липня 2014 року було допущено описку. Вказана обставина також підтверджується витягом з системи документообігу в Апеляційному суді Львівської області. Правильною датою винесення вказаної ухвали є 25 липня 2014 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 420 КПК України вирок суду апеляційної інстанції повинен відповідати загальним вимогам до вироків. Крім того, у вироку суду апеляційної інстанції зазначаються зміст вироку суду першої інстанції, короткий зміст вимог апеляційної скарги, мотиви ухваленого рішення, рішення по суті вимог апеляційної скарги.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У свою чергу, положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Мотивуючи свій висновок про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, суд послався на показання очевидців події свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, які показали, що 19 жовтня 2012 року, приблизно о 5 год. 50 хв. по АДРЕСА_1 вони були свідками того, як особа, яка у подальшому виявилась ОСОБА_1, спричиняла тілесні ушкодження потерпілому. Саме ОСОБА_1 вони затримали на місці вчинення злочину та передали у подальшому працівникам міліції.

Судом дана оцінка як показанням зазначених осіб, так і показанням самого засудженого, який винуватість у вчиненому злочині не визнав. Судом усунуто протиріччя між показаннями зазначених свідків та інших осіб в межах обсягу дослідження доказів, який встановлено судом згідно вимог ст. 401 КПК України.

Крім того, обґрунтовуючи свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1, суд також виходив з письмових доказів, а саме даних, які містяться у висновках молекулярно-генетичної, судової імунологічної, медично - криміналістичної експертиз, інших письмових доказів по справі, які, у відповідності до положень ст. 404 КПК України, були ретельно перевірені судом на предмет належності та допустимості.

Доводи касаційних скарг про ту обставину, що апеляційним судом в основу вироку було безпідставно покладено докази, які зібрані з порушенням КПК України, є необґрунтованими, оскільки після скасування вироку місцевого суду, зазначені у вироку апеляційного суду докази були предметом перевірки в межах КПК України і визнані допустимими, виходячи з положень Глави четвертої КПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок апеляційного суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу злочину, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, є законним та обґрунтованим, а тому касаційна скарга засудженого та його захисника задоволенню не підлягають.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою безумовне скасування судового рішення, по справі не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 442 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Апеляційного суду Львівської області від 24 липня 2014 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16