Справа №1-99/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2007
року Деснянський районний суд м.
Чернігова в складі:

головуючого - судді Мурашко І
А,

при секретарі - Шемець Т.Ю.,

з участю
прокурора - Боброва М.П.,

потерпілого -ОСОБА_3,

адвоката - ОСОБА_4.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Чернігові справу по

обвинуваченню:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженця м. Умань Черкаської області, українця,
громадянство України, освіта середня, не одружений, не працює, раніше не судимого,
мешкає: м. АДРЕСА_1, у
скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121
КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1., 13.11.2006
року, у вечірній час, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння,
знаходячись біля будинку АДРЕСА_1, на
фунті особистих неприязних стосунків, умисно наніс один удар ножем в область
живота ОСОБА_3., завдавши йому тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого
колото-різаного поранення черевної порожнини з множинними наскрізними
пораненнями петель тонкого кишківника, брижі сигмовидної кишки, що ускладнились
внутрішньо - черевною кровотечею, що відносяться до категорії тяжких тілесних
ушкоджень за ознакою небезпечності для життя.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1. свою
вину у пред'явленому йому обвинуваченні по ч.1 ст. 121 КК України визнав
частково та показав, що, до 13.11.2006
року з потерпілим знайомий не був. 13.11.2006
року він перебував дома у стані алкогольного сп'яніння. О 20.00 до нього
зателефонував сусід ОСОБА_2. та попросив вийти, щоб розібратись. Коли він
виходив, то колюче-ріжучих предметів він не брав, однак у нього у куртці був
ніж, так як він перед цим проводив ремонтні роботи. Коли він вийшов, то біля
під'їзду ОСОБА_2. стояв ліворуч, а потерпілий праворуч. ОСОБА_2, почав його
безпричинно ображати, після чого штовхнув його, і він трохи присів та побачив,
що бігти йому нікуди, так як праворуч був балкон, а ліворуч плита ґанку, при
цьому двері були зачинені на кодовий замок. Він зрозумів,

2

що його уб'ють,
про що йому сказав ОСОБА_2. Він пам'ятає, що потім йому наносили удари, і він
закрив голову та присів. Хто наносив йому удари не пам'ятає, напевно ОСОБА_2.
Він поліз у кишеню, щоб узяти ключі, бо йому здалося, що хтось відчиняє двері
під'їду, однак там був ніж. Він витягнув ніж правою рукою та почав ним махати
круговими рухами. Думає, що ніж у нього бачили, так як ОСОБА_2. кричав, щоб він
викинув ніж. Чи зачепив він кого не будь ножем не відчував. ОСОБА_3. стояв
праворуч, і коли він махав ножем, можливо міг попасти ОСОБА_3. Вину свою визнає
частково тому, що умисних ударів він не наносив, а захищався, так як йому були
нанесені тілесні ушкодження. Умислу у нього причиняти тілесні ушкодження не
було, бо ніяких неприязних відносин у нього з ОСОБА_3. не було. Потім вийшла
його мати, підняла галас, відвела ОСОБА_2.
та потерпілого у бік, і вони пішли. Потім він повернувся додому, і ні на
руках, ні на ножі крові не було. Ніж він викинув біля під'їзду, але чому
викинув ніж пояснити не може, бо був дуже переляканий. Так як він був
одягнутий, то експертиза не виявила у нього тілесних ушкоджень.

Відповідно
до пояснень ОСОБА_1.(а.с.5), які були оголошені у судовому засіданні, ОСОБА_1.
пояснив, що ОСОБА_3. та ОСОБА_2.
накинулись на нього та почали наносити йому удари ногами у тулуб, від яких
він ухилявся. Через деякий час у нього у руці з'явився ніж, яким він почав
відмахуватись, і коли черговий раз відмахувався, то попав у тулуб ОСОБА_3

Відповідно до показань ОСОБА_1. в якості підозрюваного(а.с.23), які були
оголошені у

судовому засіданні, ОСОБА_1. показав, що коли він вийшов на вулицю, то
ОСОБА_2. та

незнайомий чоловік відразу без слів наблизились до нього, і хтось з них
вдарив його по

обличчю, при цьому удар був не сильний. Потім не пам'ятає, але нібито вони
наносили йому

удари, але саме куди, чим, скільки разів він не пам'ятає, бо був випивший.
Він під час конфлікту

витягнув з правої кишені кухонний ніж з рукояткою світлого кольору, і почав
їм відмахуватись

від чоловіків. Ніж був у нього у правій руці, і махав він їм перед собою на
рівні свого тулубу, і

лезом вперед. Якісь точні удари в одне місце не наносив, а тільки махав зі
сторони у сторону

перед собою.

Допитаний в якості обвинуваченого у ході досудового слідства. 17.11.2006 року
ОСОБА_1.(а.с.38), показання якого були оголошені у судовому засіданні, свою
вину визнав частково та показав, що показання в якості підозрюваного підтримує
у повному обсязі, а свою вину визнає частково тому, що він завдав удар ножем
потерпілому захищаючись, мети умисного нанесення тілесних ушкоджень потерпілому
у нього не було. Ніякого фізичного та психологічного насильства до нього з боку
працівників міліції не застосовувалось.

Допитаний в якості обвинуваченого у ході досудового слідства 19.12.2006 року
ОСОБА_1.(а.с.76), показання якого були оголошені у судовому засіданні, свою
вину визнав частково та надав показання, аналогічні показанням в якості
підозрюваного.

Допитаний у судовому засіданні в якості потерпілого
ОСОБА_3. показав, що підсудного до цих подій не знав, і ніяких відносин між
ними не було. Зі ОСОБА_2. він перебуває у дружніх відносинах. Він приїхав у той
день до ОСОБА_2., з яким вживав спиртні напої. ОСОБА_2. особисто зателефонував
підсудному, і сказав, що необхідно вийти поговорити. Вони

3

вийшли до
під'їзду підсудного, і чи захлопнув за собою двері підсудний, сказати не може.
Між ОСОБА_2. та підсудним почав словесний конфлікт. ОСОБА_2. перший штовхнув
підсудного, між ними зав'язалась бійка, а він в цей час стояв на відстані
приблизно одного метра. Він підсудному ніяких ударів не наносив, і стояв
праворуч від підсудного, а від нього підсудний стояв ліворуч. Потім він відчув
у себе у районі живота зліва нібито подряпину, як дотик. Він не бачив, щоб
підсудний дістав ніж та махав ним. Він відійшов у бік, підняв светр, і побачив
кров, і зрозумів, що його поранили. Чи виходила мати підсудного не пам'ятає,
потім він пішов до під'їзду ОСОБА_2.
Коли він проходив лікування, то до нього приходив підсудний. Показання
підсудного у судовому засіданні відповідають дійсності, і зрозуміло, що
підсудний все сприйняв як агресію, а тому умислу у нього не було. Він не бачив,
щоб підсудний цілеспрямовано робив спробу вдарити його у живіт. Вважає, що
позбавляти волі підсудного не має потреби, матеріальних та моральних претензій
до підсудного не має.

Чому у його поясненнях(а.с.9),
записано, що підсудний дістав ніж та вдарив його у живіт, пояснити не зміг,
вказав, що він пояснення не читав, так як йому це було не цікаво після
операції.

Коли давав показання слідчому(а.с.52), то такі показання давав, так як
хотів вигородити товариша ОСОБА_2.
Слідчому сказав, що був удар, бо не придав цьому уваги, так як ударом він
вважає легкий дотик, а ніж він побачив тільки після удару. Відповідаючи на
запитання слідчого, що ОСОБА_1ніяких тілесних ушкоджень не було заподіяно, він
виправдовував ОСОБА_2.

Відповідно до пояснень ОСОБА_3(а.с.9), які були оголошені у судовому
засіданні, ОСОБА_3. пояснив, що невідомий витягнув з правої кишені куртки ніж
та вдарив його у область живота, відбіг у бік та закричав "ще кого".

Допитаний в якості потерпілого у ході досудового слідства ОСОБА_3.(а.с.52),показання
якого були оголошенні у судовому засіданні, показав, що коли ОСОБА_1. вийшов,
то він знаходився у стані алкогольного сп'яніння. ОСОБА_1. зупинився у п'яти -шести метрах від
їх, і Олександр почав з ним розмовляти. Він участі у розмові не приймав, бо
йому це було не цікаво, відвернувся та закурив, однак бачив, що ОСОБА_1.
підходить ближче і ближче, і в якусь мить він відчув удар та побачив у руках
ОСОБА_1. ніж, який він описати не може. Він подумав, що ОСОБА_1. його тільки
подряпав, а ОСОБА_1. відійшов у бік та сказав "що мало". Ні він, ні
Олександр, тілесних ушкоджень ОСОБА_1не наносили, навіть ніяких погроз на його
адресу з їх боку не було.

Допитана в якості свідка у судовому засіданні Ємеліна
Т.В., яка є матір'ю підсудного, показала, що 13.11.2006 року, її син спав. Потім йому почали телефонувати, він
піднявся , вдягнувся
та побіг, при цьому з собою він нічого не брав. Вона злякалась, вдягнулась, і
вийшла на вулицю. Вона побачила сина та двоє чоловіків, серед яких був
потерпілий. ОСОБА_2. та потерпілого вона відвела у бік до під'їзду ОСОБА_2, а сина відвела
додому. Син їй нічого не розповідав, і що він вдарив ножем, вона не знала. її
син дуже хвилювався про те, що сталося, ходив до потерпілого, вважає, що її син
розкаявся у вчиненому. У сина є дочка , якій вісім років, і з якою син
спілкується та допомагає їй. Фактично вона проживає разом з сином та його

4

дочкою.

Допитаний в
якості свідка у судовому засіданні ОСОБА_5. показав, що з підсудним

перебуває у
дружніх відносинах, і про події 13.11.2006
року нічого пояснити не може. ОСОБА_1. йому розповідав, що у нього відбувся
конфлікт з ОСОБА_2., він витягнув ніж, яким відмахувався, однак нікого
конкретно не збирався бити, і попав до ІТТ. ОСОБА_1. у нього зараз працює, так
як у нього у 2005 році
згорів будинок, і ОСОБА_1. допомагає йому робити ремонт. ОСОБА_1. приходив зі
своїм інструментом. Характеризував ОСОБА_1. позитивно.

Допитана в якості експерта у судовому засіданні ОСОБА_6., показала, що вона
проводила судово-медичну експертизу ОСОБА_3. по медичних документах, що
зазначені у висновку. Ушкодження у ОСОБА_3. могли утворитись від удару ножем у
черевну порожнину знизу вгору, спереду назад, зліва направо, що описано у
описовій частині. Найбільш ймовірно, що це був цілеспрямований удар. Глибину
рани неможливо визначити, так як канал рани може бути довше розміру клинка.
Враховуючи, що у ОСОБА_3. було шість наскрізних поранень різних органів, то
удар був достатньої сили.

Додатково допита у судовому засіданні в якості експерта
ОСОБА_6., після проведення відтворення обстановки та обставин події,
підтвердила свій висновок щодо заподіяння тілесних ушкоджень, показала, що при
обставинах, про які розповів підсудний у ході відтворення обстановки та
обставин події, він не міг заподіяти тілесні ушкодження, які мались у ОСОБА_3.
Тілесні ушкодження ОСОБА_3. заподіяні направленим ударом, при рухах вказаних у
висновку, а при кругових рухах, які вказував підсудний, тілесні ушкодження він
заподіяти не міг. Вкрай малоймовірно, що такі тілесні ушкодження могли бути
заподіяні ОСОБА_3., якщо б він оступився та падав вперед, або назад. Удар було
завдано з достатньою силою.

Допитаний в якості свідка у судовому засіданні ОСОБА_2. показав, що з
ОСОБА_7. знайомий приблизно двадцять років, і перебуває з ним у дружніх
відносинах. 13.11.2006 року до
нього приїхав ОСОБА_3., з яким він вживав спиртні напої. Він телефонував
ОСОБА_1І запропонував вийти на вулицю поговорити. На вулицю він вийшов з
ОСОБА_3., і удвох вони підійшли до під'їзду ОСОБА_1. Коли вийшов ОСОБА_1., то
спочатку розмовляли нормально, а потім продовжували розмову емоційно. Потім він
схватив ОСОБА_1. за капюшон та зробив спробу його повалити, при цьому ОСОБА_1.
кричав, щоб вирішити справу без конфлікту. Коли він тримав ОСОБА_1. за одяг,
підійшов ОСОБА_3. Потім вони відійшли, він відпустив ОСОБА_1., і побачив, що
ОСОБА_3. тримається за живіт. Він відвів ОСОБА_3. до свого під'їзду, а сусіди
викликали швидку медичну допомогу. ОСОБА_3. підняв кофту, і його рука була у
крові. Чи казав ОСОБА_3., що його хтось вдарив, не пам'ятає. Він бачив у
ОСОБА_1. у руках якийсь предмет схожий на ніж, при цьому було темно, і все
проходило динамічно, приблизно дві хвилини. Якісь рухи ОСОБА_1. робив, але
цілеспрямованих рухів не було. Слідчий ніяких незаконних заходів до нього не
застосовувала, кудись поспішала, бо здавала якийсь наряд, йому казала, що
давайте так запишемо, і він погоджувався.

Після пред'явлення свідку його показань у ході досудового
слідства(а.с.13), свідок ОСОБА_2. показав, що він пред'явлений протокол
підписував, що слідчий йому ставила навідні

5

запитання, а він
відповідав. Його пояснення працівникам міліції відрізняються від його показань
у судовому засіданні, так як він був збуджений емоційно, а працівники міліції
йому сказали, що швидко напишемо та підеш додому.

Після оголошення протоколу очної ставки між ОСОБА_2. та
ОСОБА_1.(а.с.24), свідок ОСОБА_2. показав, що давав показання, які було
написано раніше.

Відповідно до пояснень ОСОБА_2(а.с.4), які були
досліджені у судовому засіданні, ОСОБА_1. перебував у стані сп'яніння, погрожував
йому та ОСОБА_3., підійшов до них ближче та з під куртки вихватив ніж, вдаривши
ОСОБА_3. у живіт.

Допитаний в якості свідка у ході досудового слідства
ОСОБА_2.(а.с.13), показання якого були оголошенні у судовому засіданні,
показав, що коли ОСОБА_1. вийшов з під'їзду, то почав сваритись на адресу його
дружини, а потім, в один з моментів ОСОБА_1. з під куртки вихватив ніж, і почав
розмахувати перед ними, від чого вони відступили приблизно на два-три кроки, але
ОСОБА_1. продовжував наближатися до них, і розмахував ножем лезом до них. Він
швидко зняв свою куртку, намотав її на руку, і руку виставив перед собою, бо
злякався. ОСОБА_3 на крок наблизився до ОСОБА_1., і сказав, щоб той кинув ніж,
але ОСОБА_1., коли до нього наблизився ОСОБА_3, наніс удар ножем в область
живота ОСОБА_3. Удар був цілеспрямований знизу вверх, він їм не розмахував, а
наніс конкретний удар.

Відповідно до протоколу очної ставки між ОСОБА_2. та
ОСОБА_1.(а.с.24), свідок ОСОБА_2. підтвердив свої показання в якості свідка.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8.,
яка працює слідчим СВ 4MB
УМВС України в Чернігівській області, показала, що з ОСОБА_1. знайома у
зв'язку з виконанням службових обов'язків. Вона порушувала кримінальну справу,
допитувала підсудного та свідків. До ОСОБА_1. незаконних заходів не
застосовувалось, показання записувала зі слів ОСОБА_1., який особисто все
розповідав по порядку. Коли допитувала ОСОБА_2., то інших осіб у кабінеті не
було, показання друкувала на комп'ютері зі слів ОСОБА_2., який потім прочитав
та підписав протокол. Незаконних заходів при допиті до ОСОБА_2. не
застосовувалось. У зв'язку з розбіжностями у показаннях ОСОБА_2. та ОСОБА_1.,
вона проводила очну ставку, і їх показання записувала з їх слів, після чого
вони підписали протокол.

Згідно протоколу огляду місця події від 13.11.2006 року(а.с.З), дослідженого у судовому засіданні, біля
під'їзду АДРЕСА_1маються
краплини бурого кольору.

Відповідно до протоколу №015354 медичного огляду ОСОБА_1. від 13.11.2006
року, дослідженого у судовому засіданні, ОСОБА_1. перебував у стані
алкогольного сгїяніння(а.с.10).

Відповідно до висновку №2732 судово-медичної експертизи ОСОБА_1. від
15.11.2006 року (а.с.27-28), який був оголошений у судовому засіданні, у
ОСОБА_1. тілесних ушкоджень при огляді не виявлено.

Відповідно до висновку №2994 судово-медичної експертизи
ОСОБА_3. від 13.12.2006 року (а.с.55-57), який був оголошений у судовому
засіданні, а саме його описової частини: локально у потерпілого у лівій
здухвинній ділянці живота колото-різана рана розміром

6

4 x 1,5 см, проникає в
черевну порожнину, а раньовий канал йде спереду -назад, зліва направо, знизу
догори. У ОСОБА_3. маються тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого
колото-різаного поранення черевної порожнини з множинними наскрізними пораненнями
петель тонкого кишківника, брижі сигмовидно! кишки, що ускладнились внутрішньо
- черевною кровотечею, які виникли від дії колючо - різального предмету, яким
міг бути ніж, відповідно часу 13.11.2006 року, і відносяться до категорії
тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, і не виключена
можливість, що тілесні ушкодження , виявлені у ОСОБА_3., могли утворитись за
обставин, викладених в описовій частині постанови.

Відповідно до протоколу відтворення обстановки і обставин події від
21.03.2006 року , який був досліджений у судовому засіданні(а.с.117-124),
ОСОБА_1. розповів учасникам слідчої дії про обставини заподіяння тілесних
ушкоджень ОСОБА_3.

Дослідивши вищевказані докази, перевіривши доводи
обвинувачення та показання підсудного ОСОБА_1. , а також доводи його захисника,
яка вважала, що дії ОСОБА_1. необхідно перекваліфікувати на ст.128 КК України,
прохання підсудного у ході останнього слова на перекваліфікацію його дій на не
умисне заподіяння тілесних ушкоджень, суд приходить до висновку, що
обвинувачення, пред'явлене ОСОБА_1знайшло своє підтвердження у судовому
засіданні у повному обсязі. Досліджені у судовому засіданні показання ОСОБА_1.
в якості підозрюваного, обвинуваченого та його показання у судовому засіданні
вказують, що саме ним заподіяно тілесні ушкодження ОСОБА_3. При цьому суд,
аналізуючи показання потерпілого ОСОБА_3. та свідка ОСОБА_2., надані у ході
досудового та судового слідства, приходить до висновку, що потерпілий та свідок
ОСОБА_2. давали правдиві показання саме у ході досудового слідства, так як ці
показання узгоджуються між собою, з об'єктивними даними щодо механізму та
характеру тілесних ушкоджень згідно висновку судово-медичної експертизи
ОСОБА_3., показаннями експерта Коваль ЛІ, свідка ОСОБА_8., висновком судово-медичної
експертизи ОСОБА_1. Крім того, показання ОСОБА_3. у ході досудового слідства
співпадають і з його початковими поясненнями, а показання ОСОБА_2. у ході
досудового слідства співпадають, як з його початковими поясненнями, так і з
його показаннями у ході очної ставки з ОСОБА_1., і є логічними та послідовними,
а тому пояснення ОСОБА_3. та ОСОБА_2. щодо невідповідності їх показань у ході
досудового слідства та судового слідства , судом до уваги не приймаються, так
як є спробою пом'якшити відповідальність підсудному. Таким чином, судом
показання потерпілого ОСОБА_3., свідка ОСОБА_2. у ході досудового слідства
покладаються в основу обвинувачення, і з врахуванням їх узгодження з висновком
судово-медичної експертизи ОСОБА_3., показаннями експерта Коваль ЛІ, свідка
ОСОБА_8., висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_1., протоколом огляду
місця події, ці докази, у своїй сукупності спростовують показання підсудного
ОСОБА_1. про те, що він захищався та не мав умислу на заподіяння тілесних
ушкоджень потерпілому, і вказують саме на те, що удар ОСОБА_1. наносив умисно
для заподіяння тілесних ушкоджень. Враховуючи викладене, а також постанови про
відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3. та ОСОБА_2.(а.с.82),
відносно працівників міліції(а.с.ИО), при відсутності тілесних ушкоджень у
ОСОБА_1., у судовому засіданні не знайшли свого

7

підтвердження
показання ОСОБА_1. про те, що він захищався та що відносно нього були
застосовані незаконні заходи працівниками міліції. За тих же підстав, судом не
приймається думка захисника підсудного щодо перекваліфікації дій підсудного на
ст.128 КК України, так як наносячи удар ОСОБА_3 ножем у область живота, де
розташовані життєво важливі органи, підсудний розумів, що може заподіяти тяжкі
тілесні ушкодження потерпілому. Таким чином дії ОСОБА_1. правильно
кваліфіковані органами досудового слідства за ч.1 ст.121 КК України, як умисне
тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя
в момент заподіяння.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує характер та ступінь
тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, конкретні обставини справи
при яких було заподіяно тілесні ушкодження підсудним, наслідки , що настали від
злочину, відсутність цивільного позову потерпілого, що шкода заподіяна злочином
потерпілому відшкодована, що потерпілий не має до підсудного ніяких претензій,
думку потерпілого щодо призначення покарання підсудному, особу винного - його
вік , сімейний стан, освіту , стан здоров'я, формально позитивну характеристику
за місцем проживання, що раніше підсудний не притягувався до адміністративної
та кримінальної відповідальності.

Враховуючи стан здоров'я підсудного, його сімейний стан,
з врахуванням стану здоров'я його матері та те, що він має неповнолітню дитину,
відшкодування заподіяної злочином шкоди, обставинами, які пом'якшують покарання
підсудному, суд вважає відшкодування підсудним шкоди потерпілому, стан здоров'я
підсудного та його сімейний стан, а обставиною, що обтяжує покарання, суд
вважає вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння.

За наявності декількох обставин, які пом'якшують покарання та істотно
знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину: відшкодування заподіяної шкоди,
стан здоров'я підсудного та його сімейний стан, враховуючи дані про особу
винного, суд вважає за можливе при призначенні покарання застосувати до
ОСОБА_1. ст.69 КК України та призначити йому покарання нижче від найнижчої
межі, встановленої в санкції статті за вчинений підсудним злочин.

Відповідно до висновку судово-наркологічної експертизи, ОСОБА_1.
алкоголізмом не страждає, лікування від алкоголізму не потребує(а.с.48-49).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1необхідно
призначити покарання у вигляді позбавлення волі , що є необхідним і достатнім для виправлення підсудного та
попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про цивільний позов по справі
заступника прокурора м. Чернігова на суму 696,96
грн., суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному
обсязі, так як підтверджується довідкою лікувального закладу (а.с.61).

Речові докази та
судові витрати по справі відсутні.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 323
,324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого
ч.1

8

ст. 121 КК України та із
застосуванням ст.69 КК України призначити йому покарання у вигляді трьох років
позбавлення волі.

Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_1., строк
перебування його у ІTT з 14.11.2006
року до 17.11.2006 року,
тобто чотири доби.

Уіру запобіжного заходу ОСОБА_1,
до набрання вироком законної сили, залишити без змін - підписку про
невиїзд.

Строк відбування
покарання ОСОБА_1рахувати з дня його фактичного затримання.

Цивільний позов прокурора м. Чернігова про відшкодування витрат на
стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3. задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 696,96 грн. на користь
фінансового відділу Чернігівської міської Ради народних депутатів.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду
Чернігівської області протягом 15
діб з моменту його проголошення.