Справа № 1-23/11
Провадження № 1/2452/11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2011 р.

Лановецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Буячок Л.І.

при секретарі Майхрук Н.М.

з участю прокурора Карпець П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ланівці справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки с.Бережанка Лановецького району, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянки України, одруженої, не працюючої , раніше не судимої

за ч.3 ст.191 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 з квітня 2006 рокупо листопад 2010 року працювала головою Бережанської сільської ради і, будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, зловживала своїм службовим становищем, про що свідчить слідуюче. У серпні 2009 року підсудня без розгляду питання про виплату їй матеріальної допомоги на оздоровлення сесією сільської ради особисто підготувала та видала розпорядження № 19 від 03 серпня 2009 року про виплату собі матеріальної допомоги на оздоровлення, привласнивши незаконно кошти в сумі 3652.61грн.,чим заподіяла збитки бюджету Бережанської сільської ради на вказану суму.

Крім цього, в серпні 2010 року нею повторно у власних інтересах, з метою заволодіння бюджетними коштами і в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України № 268 від 9 березня 2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади та інших органів» підготовлено та видано розпорядження №18 від 30 липня 2010 року про виплату їй матеріальної допомоги на оздоровлення і таким чином привласнено кошти в сумі 3657,98 гривень. Дане розпорядження було видано всупереч закону, а всього ОСОБА_1 завдала збитки бюджету Бережанської сільської ради на загальну суму 7310,58 грн.

В судовому засіданні, як і під час досудового слідства ОСОБА_1 визнала свою вину і пояснила, що у продовж 2006-2010 років нею неодноразово видавались розпорядження про виділення матеріальної допомоги як собі, так і працівникам сільської ради. Вона також пояснила, що у відповідності до постанови КМУ № 268 від 9.03.2006 року нарахування та виплата матеріальної допомоги голові сільської ради повинні відбуватися за наявності відповідного рішення сесії сільської ради. За період своєї роботи у певні роки питання про виплату її матеріальної допомоги на оздоровлення розглядалось на сесії сільської ради однак в 2009-2010 рр. кошти на оздоровлення були виплачені її згідно розпоряджень № 19 від 3 серпня 2009 року головним бухгалтером сільської ради в серпні 2009 року нараховано та виплачено їй матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 3652,61грн. за відсутності такого рішення. Аналогічно в серпні 2010 року нею повторно видано розпорядження №18 від 30 липня 2010 року про виплату їй матеріальної допомоги на оздоровлення і таким чином привласнено кошти в сумі 3657,98 гривень. Вона не придавала значення про необхідність винесення даного питання на сесію сільської ради, що стало підставою для притягнення її до відповідальності в даний час. Всі кошти повернуто.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що з 28 травня 1998 року по даний час вона працює секретарем Бережанської сільської ради і одночасно є секретарем виконкому сільської ради. З 2006 року по листопад 2010 року Бережанським сільським головою працювала ОСОБА_1. Упродовж 2006-2010 років Бережанським сільським головою ОСОБА_1 неодноразово видавались розпорядження про виплату матеріальної допомоги як сільському голові, так і працівникам сільської ради. У серпні 2009 року та серпні 2010 року питання щодо надання згоди на виділення та виплату сільському голові матеріальної допомоги на розгляд сесії сільської ради не виносилось та не розглядалось і відповідно рішення про виділення та виплату сільському голові матеріальної допомоги у 2009-2010 роках сесією сільської ради не приймалось.

Їй також відомо про те, що бухгалтер їх сільської ради ОСОБА_3 притягнута в цьому році до кримінальної відповідальності за порушення в сфері фінансової діяльності.

Із пояснень свідка ОСОБА_4 вбачається, що за аналогічні злочини в 2009 році притягувалися два голови сільських рад до кримінальної відповідальності і, як правило на семінарах чи сесіях районної ради дане питання обовязково виносилось на обговорення з метою недопущення порушення закону іншими головами сільських рад.

Крім наведеного, вина підсудньої знайшла своє підтвердження в матеріалах справи.

Так згідно акту ревізії головного контрольно-ревізійного управління в Тернопільській області щодо законності нарахування та виплати заробітної плати та інших, передбачених законодавством виплат працівникам Бережанської сільської ради за період 1.01.2007 по 31.12.2010 за № 26-22/4 від 4 лютого 2011 року встановлено, що впродовж 2007 і 2008 років виплата матеріальної допомоги на оздоровлення голові сільської ради проводилася згідно рішення сесії Бережанської сільської ради, однак у 2009 та 2010 році без рішення сесії.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано органом досудового слідства за ч.3 ст.191 Кримінального Кодексу України, оскільки вона заволоділа чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем повторно.

При призначенні покарання підсудній суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, дані щодо особи винної, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю роботи та проживання, на вихованні неповнолітня дитина, щиро розкаялася та усвідомила небезпечність своїх дій, визнала свою вину, активно сприяла розкриттю злочину а також добровільно відшкодувала нанесені збитки.

Із врахуванням наведених обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винної, яка в даний час вже не працює головою сільської ради, суд вважає за можливе застосувати ст.69 КК України, тобто при призначенні основного покарання перейти до іншого більш мякого виду покарання, не зазначеного санкцією статті за цей злочин та не призначати додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, що передбачено санкцією статті звинувачення.

Керуючись ст.ст. 323,324 КПК України , суд -

З А С У Д И В :

Визнати винною ОСОБА_1 в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.191 КК України і призначити їй покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян ( 510 гривень ).

Міру запобіжного заходу засудженій до набрання вироком чинності залишити підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція протягом 15 днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Лановецький районний суд .

Суддя: ОСОБА_5