11 - 326/08 Головуючий
у першій інстанції Корнелюк В.С.
Доповідач в апеляційній інстанції Опейда В.О.
ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

м. Луцьк 05
серпня 2008 року

Колегія суддів судової палати в кримінальних
справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Фідрі О.М.

суддів Олексюка
Я.М., Опейди В.О.

з участю прокурора Старчука
В.М.

засудженого ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Луцьку кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Локачинського районного суду від 07 травня 2008
року, яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець та житель с.
П'ятикори Локачинського району Волинської області, українець, громадянин
України, з початковою загальною освітою, не одружений, інвалід ІІ групи,
судимий вироком Локачинського районного суду від 08 квітня 2004 року за ч.3 ст.
185, ч.3 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений
умовно-достроково (невідбутий строк 1 рік 2 місяці 6 днів);

засуджений за ч.1 ст.162 КК України у
виді штрафу в розмірі 850 грн.

за ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України у
виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за
сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим,
визначено до відбування - 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до
покарання призначеного за даним вироком частково приєднане невідбуте покарання
за вироком Локачинського районного суду від 08.04.2004 року і за сукупністю
вироків визначено остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення
волі.

До ОСОБА_1 застосовано примусові
заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем
відбування покарання.

Стягнуто з засудженого судові витрати
у справі в сумі 330 грн. за проведення судово-психіатричної експертизи.

Запобіжний захід засудженому до вступу
вироку в закону силу залишено попередній - тримання під вартою і вирішено
рахувати строк відбування покарання з 18 лютого 2008 року.

Вирішено питання щодо речових доказів
у справі.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 -
100 грн., та в користь ОСОБА_3 - 240 грн..

Розглядаючи справу в апеляційному
порядку, колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду
Волинської області ,-

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний
винним у тому, що він в нічний час з 02 січня на 03 січня 2008 року незаконно
проник в підсобне господарство ОСОБА_4 розташованого по АДРЕСА_1 і з клітки
викрав трьох кролів вартістю 200 гривень.

Він же
в нічний час з 04 січня на 05 січня 2008 року незаконно проник до підсобного
приміщення хліва ОСОБА_2 розташованого по АДРЕСА_2 і викрав козла, вартістю 100
гривень.

Він же
в нічний час з 05 лютого на 06 лютого 2008 року незаконно проник в підсобне
господарство ОСОБА_3 розташованого по АДРЕСА_3 і з курника викрав сім курок,
дві качки, одного півня, загальною вартістю 240 гривень.

Крім
того, ОСОБА_1 28 січня 2008 року близько 00 годин 05 хвилин, переслідуючи
корисливу зацікавленість, скористався не замкненими дверима, проник в
приміщення хліва в домогосподарстві ОСОБА_5 розташованого по АДРЕСА_4 звідки
намагався викрасти свиню вагою 100 кг і вартістю 950 гривень, однак не зміг довести
до завершення свого наміру по незалежних від нього обставинах.

В поданій на вирок апеляції засуджений
ОСОБА_1, не оспорюючи обставин скоєних ним злочинів та кваліфікації дій, просив
врахувати, що він є інвалідом ІІ групи, а також те, що у нього матір перебуває
на пенсії. Просив зменшити строк покарання.

Заслухавши доповідача, який
доповів суть вироку та доводи апеляції, засудженого, який підтримав подану апеляцію і просив апеляцію задовольнити,
пом'якшивши покарання, думку прокурора, який просив вирок суду залишити без
змін, а апеляцію без задоволення, перевіривши матеріали справи, дослідивши і
проаналізувавши докази у справі колегія суддів прийшла до висновку, що апеляція
засудженого не підлягає до задоволення.

Висновки суду про вчинення
ОСОБА_1 інкримінованих йому у вину злочинів не оспорюються учасниками судового
розгляду і засудженим зокрема. При вказаних у вироку обставинах він ґрунтуються
на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах.

Посилання в
апеляції засудженого на не врахування його захворювання, а також наявності у
нього матері пенсіонера не відповідає з'ясованим у справі обставинам та
висновкам зробленим судом з наведенням у вироку відповідних мотивів.

Підстав
сумніватися у правильності висновку суду колегія суддів не знаходить.

Аналізуючи усі зібрані у справі докази, колегія суддів приходить до
висновку, що дії засудженого ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст.
162 КК України як незаконне проникнення до
володіння осіб та за ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України як замах на теємне викрадення
чужого майна, вчиненого повторно з проникненням у приміщення.

З вироку суду
вбачається, що засудженому було призначене покарання ближче до нижчої межі
санкції статей закону за якими він притягнутий до відповідальності. Враховано
те, що особа раніше засуджувалася за скоєння злочину, активно сприяла розкриттю
злочинів, визнана обмежено осудною, є інвалідом другої групи, а також зважаючи
на тяжкість скоєних ним злочинів.

Зважаючи на викладене, то слід визнати, що судом обґрунтовано призначене ОСОБА_1 покарання за сукупністю злочинів та частково
приєднання покарання за попереднім вироком. Підстав для його пом'якшення
колегія суддів не вбачає.

Посилання в
апеляції засудженого на необхідність направлення його в психіатричну лікарню
для проведення стаціонарного лікування, суперечить висновку
судово-психолого-психіатричної експертизи /а.с.143-144/ у відповідності з яким
ОСОБА_1 в даний час потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в
примусовому порядку. Тому, з врахуванням з призначеним покаранням необхідність
проведення стаціонарного лікування може вирішуватись після проведення визнаного
за необхідне примусового амбулаторного лікування.

Разом з тим,
згідно вироку суду вбачається, що, обтяжуючою вину засудженого обставиною
визнано - повторність. Однак у відповідності з інкримінованим обвинуваченням за
ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України, повторність є кваліфікуючою ознакою
зазначеного складу злочину, а тому не може бути обтяжуючою вину засудженого
обставиною.

Враховуючи
наведене, в порядку ст.365 КПК України слід виключити з мотивувальної частини
вироку обтяжуючу покарання засудженого обставину: вчинення злочину повторно.

У відповідності до наведених
обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про можливість
виправлення та перевиховання засудженого з застосуванням до нього покарання у
виді позбавлення волі.

Підстав для
скасування або ж зміни вироку, колегія суддів не вбачає.

Керуючись
ст.ст. 365, 366 КПК України колегія суддів судової палати, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Локачинського районного
суду Волинської області від 07 травня 2008 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Виключити з
мотивувальної частини вироку обтяжуючу вину засудженого обставину -
повторність.

В решті вирок
залишити без змін.

Головуючий
/-/ Фідря О.М.

Судді /-/ Олексюк Я.М.
/-/ Опейда В.О.

Оригіналу відповідає:

Суддя апеляційного суду

Волинської області Опейда
В.О.