справа №1-116/2008
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2008 р. Городнянський
районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Криворученко Д.П.,

при секретарі -
Марченко Т.А.,

з участю прокурора -
Шведа В.І.,

потерпілого -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Городня справу
по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Республіки Білорусь, Брестської області,
Пінського району, с. Вишневичі, українця, громадянина України, освіта повна
загальна середня, одруженого, пенсіонера
інваліда ІІІ гр., раніше не судимого в силу ст.89 КК України, мешканця:
АДРЕСА_1,

у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України ,
-

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2008 р., біля 1300 год. на пасовищі між селами
Солонівка та Кузничі Городнянського району Чернігівської області між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 виникла сварка з приводу випасання худоби, в ході якої останній умисно
наніс удар ногою в область тулуба та один удар рукою в область нижньої щелепи
ОСОБА_1, в результаті чого той отримав
тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи зі зміщенням, які
згідно висновку судово-медичної експертизи №2006 від 17 вересня 2008 року
відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, за ознакою розладу
здоров'я строком понад 21 день.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у пред'явленому
обвинуваченні по ч.1 ст. 122 КК України визнав повністю, заявлений прокурором
цивільний позов на суму 292.08 грн. у відшкодування витрат пов'язаних зі
стаціонарним лікуванням потерпілого, визнав. По суті пред'явленого
обвинуваченням показав, що дійсно наніс тілесні ушкодження ОСОБА_1 оскільки він
пригнав випасати корів на його сінокіс, і коли він попрохав відігнати корів,
ОСОБА_1 обізвав його нецензурними словами, і тоді він зліз з коня і вдарив
останнього. У вчиненому щиро кається. Завдані матеріальні збитки потерпілому
відшкодував повністю і той до нього ніяких претензій немає.

Потерпілий ОСОБА_1 від дачі показів у судовому засіданні відмовився
пояснивши це тим, що жодних претензій до підсудного він не має, йому
відшкодовано усі завдані збитки і просить справу відносно ОСОБА_2 провадженням
закрити.

З'ясувавши думку учасників судового розгляду про те, які докази треба
дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів
стосовно фактичних обставин справи та розміру цивільного позову прокурора, які
ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками процесу не оспорюється
доведеність вини підсудного та кваліфікація його дій, з'ясувавши правильне
розуміння підсудним та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин,
за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз'яснивши
їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні
обставини справи та розмір цивільного позову в апеляційному порядку, суд
вважає, що обвинувачення пред'явлене ОСОБА_2, знайшло своє підтвердження у
судовому засіданні, а його дії правильно кваліфіковані органами досудового
слідства за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне
ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не
потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що
спричинило тривалий розлад здоров'я або значну стійку втрату працездатності
менш як на одну третину.

Вирішуючи питання про міру покарання підсудному, суд враховує характер та
ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні
обставини справи, наявність цивільного позову прокурора, особу винного -
його вік, сімейний стан, освіту, стан здоров'я, задовільну характеристику за
місцем проживання, той факт, що підсудний раніше притягувався до
адміністративної та кримінальної відповідальності, але має погашену судимість.

Обставинами, які пом'якшують покарання підсудному суд вважає: щире каяття
та добровільне відшкодування завданого збитку, а обставин, що обтяжують
покарання, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 необхідно
призначити покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції статті, якою
передбачена відповідальність за вчинений підсудним злочин, що є необхідним і
достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів.

Враховуючи тяжкість злочину, при конкретних обставинах справи, особу
винного, пом'якшуючі покарання обставини, думку потерпілого щодо
відповідальності підсудного, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання,
звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК
України. У зв'язку зі звільненням ОСОБА_2 від відбування покарання з
випробуванням покласти на нього обов'язки, передбачені ст.76 КК України.

Вирішуючи питання про цивільний позов прокурора Городнянського району
Чернігівської області до підсудного ОСОБА_2 про відшкодування витрат в сумі
292.08 грн. по стаціонарному лікуванню потерпілого від злочину ОСОБА_1, суд
вважає, що вказаний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки
доведений у судовому засіданні. Згідно довідки №1230 від 22.09.08 головного
лікаря Городнянської ЦРЛ вартість лікування ОСОБА_1, який лікувався у
хірургічному відділені з 30.08.08 р. по 03.09.08 р., складає 292.08 грн.
/а.с.27/

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Міру запобіжного заходу підсудному до набрання вироком законної сили слід
залишити без змін - підписку про невиїзд.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити йому покарання у вигляді двох
років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України
звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного
судом покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку у один рік
не вчинить нового злочину і виконає
покладені на нього обов'язки.

Згідно ст.76 КК України покласти на засудженого такі обов'язки: -
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та
роботи; - періодично з'являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили, залишити без
змін - підписку про невиїзд.

Цивільний позов прокурора Городнянського району Чернігівської області в
інтересах держави до ОСОБА_2 про відшкодування
витрат по стаціонарному лікуванню потерпілого від злочину ОСОБА_1 задовольнити
повністю, стягнути з ОСОБА_2 292.08 грн. на
користь держави.

На
вирок може бути
подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 діб з моменту його
проголошення.

Головуючий - суддя: Криворученко
Д.П.