Ухвала

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_5,
суддів ОСОБА_6, ОСОБА_7,
розглянувши у м. Києві 02 червня 2015 року касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 03 березня 2015 року щодо ОСОБА_4,

в с т а н о в и л а:

у касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування вироку Ірпінського міського суду Київської області від 05 грудня 2014 року та ухвали Апеляційного суду Київської області від 03 березня 2015 року щодо ОСОБА_4 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Виходячи з положень ст. 429 КПК України касаційна скарга має відповідати вимогам, визначеним ст. 427 цього Кодексу, відповідно до яких у касаційній скарзі зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; прізвище, ім'я, по батькові (найменування), поштова адреса особи, яка подає касаційну скаргу, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є, судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; перелік матеріалів, які додаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Однак, прокурор вказаних вимог процесуального закону не дотримався.

Зокрема, подана касаційна скарга є суперечливою, оскільки у вступній її частині прокурор зазначає про оскарження ним лише ухвали апеляційного суду, тоді як вимоги формулює про скасування як вироку суду першої інстанції, так і ухвали апеляційного суду.

Крім того, прокурор в обґрунтування вимог касаційної скарги, надаючи свою оцінку доказам, по суті, посилається, крім іншого, на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду, що з огляду на положення ст. 438 КПК України не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

До того ж, не містить касаційна скарга прокурора належного обґрунтування істотного порушення апеляційним судом кримінального процесуального закону, на що вказує прокурор, як на підставу для скасування ухвали апеляційного суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 03 березня 2015 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п'ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ОСОБА_5___________________ ОСОБА_6____________ОСОБА_7