Справа №1-510/12
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2013 року
м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в
складі:

головуючого - судді Гулак Н.А.,

секретарі судових засідань: Артемчук
І.О., Капустинський А.М., Громико І.С.,
Севрук Ю.С.,

з участю прокурорів: Романової Н.Л.,
Примак О.М., Пазюри С.О., Сагадина В.В.

з участю захисників - адвокатів ОСОБА_5
та ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі кримінальну
справу по обвинуваченню

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Житомира, громадянина України,
непрацюючого, неодруженого,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3, на
утриманні неповнолітніх дітей немає,
раніше судимого:

- 11.09.2001 року Богунським районним
судом м. Житомира за ст. ст. 140 ч. 2, 141 ч. 2,
42 КК України до 1 року 3 місяців
позбавлення волі;

- 03.11.2003 року Житомирським районним
судом Житомирської області за ст. 15 ч. 2,
ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років
позбавлення волі;

- 28.11.2003 року Андрушівським
районним судом Житомирської області за
ст.ст. 185 ч. 3, 289 ч. 2, 70 ч. 1, 70 ч. 4 КК України
до 5 років 2 місяців позбавлення волі;

- 04.08.2008 року Корольовським
районним судом м. Житомира за ст. ст. 186
ч. 2. 71 КК України до 5 років позбавлення
волі;

- 19.03.2009 року Житомирським районним
судом м. Житомира за ст.ст. 296 ч. 1, 70 ч. 4 КК
України до 5 років позбавлення волі;

- 21.10.2009 року Житомирським районним
судом Житомирської області за ст.ст. 122
ч. 1. 70 ч. 4 КК України до 5 років
позбавлення волі; 10.04.2012 року
Коростенським міськрайонним судом
Житомирської області
умовно-достроково звільнений від
відбування покарання на 1 рік 1 місяць
та 7 днів;

в скоєнні злочину, передбаченого ст. 187
ч. 2 КК України,

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м.
Житомира, громадянина України,
українця, непрацюючого, неодруженого,
зареєстрованого та проживаючого за
адресою: АДРЕСА_4, раніше судимого:

- 15.12.1989 року Богунським районним
судом м. Житомира за ст. 141 ч. 2 КК України
до 3 років позбавлення волі, із
застосуванням ст. 46-1 КК України
відстрочити виконання вироку на 2 роки;

- 14.05.1992 року Корольовським
районним судом м. Житомира за ст.ст. 206 ч.
2, 142 ч. 2, 42, 43 КК України на 6 років
позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 03.08.1992 року Корольовським
районним судом м. Житомира за ст.ст. 194 ч.
2, 42 ч. 3 КК України на 6 років позбавлення
волі з конфіскацією майна;

- 18.12.1998 року Корольовським
районним судом м. Житомира за ст.ст. 94,
190 ч. 1. 190 ч. 2, 42 КК України на 10 років
позбавлення волі;

- 07.07.2009 року Богунським районним
судом м. Житомира за ст. 186 ч. 2 КК України
на 4 років позбавлення волі; відбув
покарання 23.04.2012 р..

в скоєнні злочину, передбаченого ст. 187
ч. 2 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

30.04.2012 року близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_7
користуючись тим, що потерпілий ОСОБА_9
перебував у стані алкогольного
сп'яніння, знаходячись з останнім на
сходинковій площадці 4 поверху 1
під'їзду будинку АДРЕСА_1, повторно
відкрито заволодів належним ОСОБА_9
майном - мобільним телефоном марки
«Нокіа 1280», ІМЕІ: НОМЕР_2, вартістю 229
грн. 50 коп., в якому була сім-картка
оператора мобільного зв'язку
«Київстар» № НОМЕР_1 вартістю 50 грн. та
на рахунку якої було 30 грн., який забрав
із правої зовнішньої кишені куртки.
Утримуючи викрадене майно при собі
ОСОБА_7 з місця злочину зник та
викраденим розпорядився на власний
розсуд.

Залишивши місце скоєння злочину ОСОБА_7
зустрівся на перехресті вулиць
Московська-Київська в м. Житомирі з
ОСОБА_8, та під час розмови повідомив
ОСОБА_8 про викрадення ним мобільного
телефону марки «Нокіа 1280», тобто
вчиненні тяжкого злочину, і
необхідність продати вказаний
мобільний телефон, на що ОСОБА_8 надав
згоду, та після продажу телефону
використали гроші на придбання
спиртних напоїв. Таким чином ОСОБА_8
приховав злочин, про який йому стало
відомо, не повідомивши про його
вчинення правоохоронні органи.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_7
пояснив, що 30 квітня 2012 року він
зустрівся із потерпілим ОСОБА_9 біля
кафе «Бістро» та попросив у останнього
підпалити цигарку. Потерпілий попросив
у нього зняти йому гроші у банкоматі,
пояснивши, що він має намір купити
дружині мобільний телефон. Знявши
гроші, вони пішли по вул. Хлібній в м.
Житомирі та купили мобільний телефон і
спиртні напої. Вони вживали спиртні
напої. Потім потерпілий, перебуваючи у
стані алкогольного сп'яніння, не міг
самостійно пересуватися, і ОСОБА_7
допомагав йому йти. Коли вони
піднімалися до квартири потерпілого,
то останній неодноразово падав і у
нього йшла кров. У потерпілого з правої
кишені жилетки випав телефон і він
забрав його собі. Потім сусід
потерпілого допоміг йому довести
ОСОБА_9 до дверей квартири останнього
та залишили його там. Заперечує те, що
бив ОСОБА_9. Вказав, що телефонував до
ОСОБА_8, домовлявся про зустріч, після
зустрічі він продав телефон невідомому
чоловікові, а гроші витратив на
придбання спиртного.

Підсудний ОСОБА_8 пояснив, що 30 квітня
2012 року він разом із своєю
співмешканкою святкували день
народження у гідропарку, були там до 19
години. Після чого, зібрали речі та
поїхали додому. Коли вони під'їжджали
до дому, то до нього зателефонував
підсудний ОСОБА_7 і домовилися
зустрітися, він у нього в телефоні
записаний «ОСОБА_7». Вони зустрілися та
пішли в сторону Житнього ринку,
підійшовши до ринку ОСОБА_7 підійшов до
невідомого чоловіка і продав йому
телефон, після чого повернувся до
нього, за яку ціну він продав телефон
йому не відомо. Потім вони пішли у
магазин, купили там пива, у дворі
будинків випили його та розійшлися по
домівках.

Винність підсудного ОСОБА_8 у вчиненні
відкритого викрадення майна
підтверджуються показами потерпілого
з приводу факту заволодіння майном,
показами свідка ОСОБА_10, свідків
ОСОБА_11 та ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
письмовими доказами.

В своїх показах потерпілий вказує, що
30.04.2012 року він з ОСОБА_10 в після обідній
час пішли на ринок Житній. В магазині
на вул. Хлібній він придбав останній
мобільний телефон. Після цього вони
пішли до кафе «Бістро», що по вул.
Хлібній, 16, де з приводу придбання
телефону вжили по 50 мл. горілки та пива,
потім пішли додому. В дворі будинку
АДРЕСА_5 він з ОСОБА_10 розійшлись. Він
недовго посидів на лавці та стежиною
пішов до свого помешкання АДРЕСА_1. В
цей час він побачив раніше невідомих
йому ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які також йшли до
його будинку. Останні підійшли до
вхідних дверей під'їзду та магнітним
ключем відчинивши їх увійшли в
середину. Він докурив та також увійшов
до під'їзду, при цьому до своєї квартири
на 4 поверсі поїхав ліфтом. Вийшовши із
ліфту близько 19 год. 00 хв. він
направився до вхідних дверей свого
помешкання, але ОСОБА_7 перебуваючи
позаду нього, вдарив його рукою в
голову від чого він впав. Останній
почав наносити йому удари руками та
ногами по тілу та в той час підійшов
ОСОБА_8, який також почав його бити
по тілу. У подальшому ОСОБА_7 забрав
у нього із кишені посвідчення в якому
було 200 грн. однією купюрою, та дві
банківські картки «Аваль» та
«ПриватБанк». ОСОБА_8 сказав, щоб
він забрав ще і мобільний телефон,
на що ОСОБА_7 забрав мобільний
телефон ІМЕІ НОМЕР_2, фіолетового
кольору, в середині із сім картою
«Київстар», вартістю 50 грн., на
рахунку було 30 грн.. Після того його
знову били руками по тілу з метою
дізнатися про код до карток, на що він
сказав невірний код. Після цього у
нього із кишені хтось взяв ключі та
його втягли до квартири (том 1 а.с. 11, 139,
174, 184, 225).

Його покази в частині придбання
мобільного телефону, вжиття спиртного
та повернення до будинку
підтверджуються показами свідка
ОСОБА_10, яка вказала, що 30.04.2012 року вона
з ОСОБА_9 в після обідній час пішли на
ринок Житній. В магазині на вул. Хлібній
він придбав їй мобільний телефон. Після
цього вони пішли до кафе «Бістро», що
по вул. Хлібній, 16, де з приводу
придбання телефону вжили 50 мл. горілки
та пиво, сиділи на літній площадці,
потім пішли додому. В дворі будинку
АДРЕСА_5 вона з ОСОБА_9 розійшлись, це
було близько 18 год. 50 хв., в цей же день
ввечері вона прийшла до помешкання
ОСОБА_9 та не могла відчинити двері,
тому попросила сусіда ОСОБА_14
допомогти. Відкривши вхідні двері вони
побачили в коридорі ОСОБА_9 з тілесними
ушкодженнями (т. 1 а.с. 17, 140).

Покази даного свідка підтверджують, що
ОСОБА_7 зустрівся з потерпілим не біля
кафе «Бістро», а біля будинку. Той факт,
що ОСОБА_7 30 квітня 2012 року знаходився
поруч з потерпілим у під'їзді будинку
АДРЕСА_1, підтверджується також
показами свідка ОСОБА_11, яка зазначила,
що проживає в квартирі, яка розташована
на 6 поверсі першого під'їзду. 30.04.2012
року вона була на коридорі разом з
своїм знайомим ОСОБА_12 та близько 19 год.
00 хв. почули шум на нижчих поверхах. Її
товариш пішов донизу подивитись, що
трапилось, та повернувся за декілька
хвилин, розповів, що допоміг побитій
людині. Свідок ОСОБА_12 показав, що літом
2012 року він разом із своєю дівчиною
ОСОБА_11 стояли на сходинковому
майданчику по АДРЕСА_1. Почули якісь
звуки, які лунали із нижніх поверхів.
Коли він попрощався із дівчиною та
спускався по сходинках вниз, то побачив
чоловіка, який лежав на підлозі і на
ньому була кров. Біля нього стояв ще
якийсь чоловік, віком 23-25 років, він був
у тверезому стані, поводився спокійно.
Був одягнений у темні балонові штани і
темну футболку, на ньому крові не було.
На його питання, що трапилося, молодий
чоловік відповів, що це його батько і
він впав. Молодий чоловік відчинив
двері та запитав у нього чи він зможе
йому допомогти занести батька до
квартири, на що він погодився і допоміг.
Потерпілий був дуже п'яний. На підлозі
була кров, молодий чоловік взяв
ганчірку та витер її. Потім він
запропонував викликати карету швидкої
допомоги, але молодий чоловік відповів,
що поки що не потрібно, і тоді він пішов
додому. Він вважав, що то дійсно був син
із батьком.

Вказані свідки підтвердили той факт, що
поряд з потерпілим знаходилась лише
одна людина - це ОСОБА_7.

Та обставина, що потерпілий був
залишений ОСОБА_7 в коридорі квартири,
підтверджено і показами свідка ОСОБА_14,
який вказав, що проживає в квартирі
НОМЕР_3 поряд з потерпілим. 30.04.2012 року
він у вечірній час вийшов із
помешкання та побачив біля вхідних
дверей до кв. НОМЕР_4, де проживає
ОСОБА_9, жінку, яка доглядає за ОСОБА_9.
Остання не могла відчинити вхідні
двері, так як там зламана ручка. Він
допоміг їй відчинити двері та побачив в
середині квартири на підлозі ОСОБА_9 з
тілесними ушкодженнями, він хотів
викликати швидку медичну допомогу, але
останній відмовився (том 1 а.с. 20).

Під час огляду місця пригоди -
сходинкового майданчика 4 поверху було
виявлено пляму речовини бурого кольору
(т. 1 а.с. 4) з якої зроблено змив на ватний
тампон, проте при проведенні судової
імунологічної експертизи слідів крові
не виявлено (т. 1 а.с. 157).

Підсудний ОСОБА_7 вказує, що мобільний
телефон ним не викрадався, він його
підняв з підлоги після того, як
потерпілий падав. Проте дана обставина
не знайшла свого підтвердження в
судовому засіданні, навпаки після
того, як ОСОБА_7 залишивши приміщення
квартири та пішов на зустріч з
підсудним ОСОБА_8, він йому повідомляв
про те, що телефон ним був викрадений.
Це не заперечує і ОСОБА_8 в своїх
показах на досудовому слідстві (т. 1 а.с.
126). Оскільки потерпілий вказував, що у
нього було викрадено телефон, зазначав
його ІМЕЙ, в послідуючому цей телефон
був виявлений у свідка ОСОБА_13, який
підтвердив, що ним був придбаний 30
квітня 2012 р. близько 20 години у ОСОБА_7
за 70 грн. (т. 1 а.с. 27). Даний телефон був
переданий свідком працівникам міліції
(т. 1 а.с. 26), окрім того свідком при
пред'явленні осіб для впізнання був
впізнаний підсудний ОСОБА_7, як особа
яка продала мобільний телефон (т. 1 а.с.
71).

Враховуючи вказані докази суд вважає
доведеним вчинення ОСОБА_7 відкритого
викрадення чужого майна, оскільки при
заволодінні телефоном розумів, що
потерпілий це бачить, а тому суд
кваліфікує дії підсудного ОСОБА_7 за ст.
186 ч. 2 КК України, як відкрите
викрадення чужого майна, вчинене
повторно.

Що стосується дій ОСОБА_8, то суд вважає,
що оскільки йому стало відомо про
вчинення ОСОБА_7 злочину - заволодіння
чужим майном, проте ним не був
повідомлений щодо цього
правоохоронний орган, навпаки після
продажу викраденого мобільного
телефону грошові кошти були спільно
витрачені, а тому то суд кваліфікує дії
ОСОБА_8 як приховування злочину, тобто
заздалегідь не обіцяне приховування
тяжкого злочину, - за ст. 396 ч. 1 КК
України.

Органом досудового розслідування
підсудним було пред'явлено
обвинувачення у скоєнні розбійного
нападу, тобто у вчиненні кримінального
діяння за ст. 187 ч. 2 КК України, за
наступних обставин - 30.04.2012 року в
невстановлений слідством час та місці
у ОСОБА_7 виник злочинний умисел
направлений на вчинення нападу з метою
заволодіння чужим майном, поєднаного
із насильством, небезпечним для життя
чи здоров'я ОСОБА_9. Переслідуючи
корисливу мету ОСОБА_7 в цей же день
близько 17 год. 40 хв. на перехресті вул.
Київська та Московська, поділився
своїм злочинним умислом із ОСОБА_8 та
запропонував останньому прийняти
участь у скоєнні розбійного нападу, на
що він погодився. Тим самим ОСОБА_8
вступив у попередню злочинну змову із
ОСОБА_7 направлену на напад з метою
заволодіння чужим майном поєднаний із
насильством, небезпечним для життя чи
здоров'я особи, яка зазнає нападу.
Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_8
за попередньою змовою з ОСОБА_7 пройшли
до перехрестя вул. Хлібна та Чапаєва, де
побачили ОСОБА_9, який повертався до
свого помешкання та зайшов до першого
під'їзду будинку за адресою: АДРЕСА_1,
куди за ним зайшов ОСОБА_7. Продовжуючи
свої злочинні дії ОСОБА_7 за
попередньою змовою з ОСОБА_8 побіг
сходами догори, наздоганяючи ОСОБА_9,
який підіймався ліфтом та піднявся на
сходинкову площадку четвертого
поверху вказаного будинку. 30.04.2012 року
близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_7 за
попередньою змовою з ОСОБА_8,
застосовуючи насильство небезпечне
для життя особи, яка зазнає нападу, а
саме удари руками і ногами в голову та
по тілу ОСОБА_9, тим самим зламав його
волю до опору. Після цього ОСОБА_7
заволодів належним ОСОБА_9 майном, а
саме: грошима в сумі 200 грн. та
банківською карткою «Аваль», які
забрав із лівої передньої кишені
штанів та мобільним телефоном марки
«Нокіа 1280» ІМЕІ: НОМЕР_2, вартістю 229, 5
грн., в якому була сім картка «Київстар»
№ НОМЕР_1 вартістю 50 грн. на рахунку
якої 30 грн., які забрав із правої
зовнішньої кишені куртки. У подальшому
з метою продовження своєї злочинної
діяльності ОСОБА_7 спустився донизу
будинку, впустив до під'їзду ОСОБА_16 та
вони вдвох піднялись до ОСОБА_9, який
лежав на підлозі четвертого поверху.
Діючи в межах єдиного злочинного
умислу ОСОБА_8 забрав у ОСОБА_9,
банківську картку «ПриватБанк».
Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_8
разом з ОСОБА_7 нанесли по декілька
ударів ОСОБА_9 з метою з'ясування коду
доступу до викрадених банківських
карток, на що останній сказав невірну
комбінацію цифр.

Тим самим ОСОБА_8 за попередньою змовою
з ОСОБА_7 завдали ОСОБА_9 матеріальну
шкоду на суму 509,5 грн. та тілесні
ушкодження у вигляді садна перенісся,
синців у навколоочних ділянках, які
згідно висновку судово-медичної
експертизи № 2347 від 22.06.2012 року,
відносяться до легких тілесних
ушкоджень без короткочасного розладу
здоров'я та переломи обох кісток правої
гомілки, які відносяться до тілесних
ушкоджень середнього ступеню тяжкості,
як такі, що не є небезпечними для життя,
але призвели до довготривалого розладу
здоров'я. Утримуючи викрадене майно при
собі, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_7 з місця
злочину зникли та викраденим
розпорядились на власний розсуд.

Вказане обвинуваченню
обґрунтовувалося показами
потерпілого, висновком судово-медичної
експертизи, протоколами впізнання
потерпілим обвинувачених, протоколами
відтворення з участю обвинувачених.

Проте в судовому засіданні вказані
обставини - попередня змова ОСОБА_8 та
ОСОБА_7 на вчинення розбійного нападу
на потерпілого, внаслідок чого йому
були спричинені тілесні ушкодження та
було викраденого його майно, не знайшли
свого підтвердження.

Підсудні заперечували наявність змови
на заволодіння майном потерпілого,
здійснення нападу, спричинення
тілесних ушкоджень.

Так, підсудний ОСОБА_8 вказував, що 30
квітня у його співмешканки було день
народження, а тому вони та її знайомі
провели цей день біля річки в районі
гідропарку. Протягом дня йому дзвонив
ОСОБА_7, пропонував зустрітися, а тому
коли він повернувся після 18 години, він
зустрівся з ОСОБА_7 на розі вулиць
Київська-Московська, після чого вони
пішли в напрямку Житнього ринку, де
ОСОБА_7 продав мобільний телефон.

На досудовому слідстві за клопотанням
ОСОБА_8 була допитана свідок ОСОБА_17 (т. 1
а.с. 189), яка підтвердила факт його
перебування на відпочинку, ті ж самі
показання були надані і свідком ОСОБА_18
в судовому засіданні, а тому суд вважає,
що матеріалами досудового слідства,
які були досліджені в судовому
засіданні, не доведено факту
попередньої змови о 17 годині 40 хвилин
між підсудними щодо здійснення дій,
направлених на заволодіння майном
потерпілого, так як в цей час підсудний
ОСОБА_7 знаходився на значній відстані
від ОСОБА_8.

Потерпілий в своїх перших показаннях
вказує опис осіб які заволоділи його
майном, зокрема те, що в одного з них -
молодшого на ім'я ОСОБА_7, на одній руці
є татуювання, проте ця обставина не
була встановлена ні під час досудового
розслідування, ні під час судового,
оскільки на руках у обох підсудних
відсутні сліди татуювання.

Окрім того, опис потерпілим іншої
особи, старшої за віком, не співпадає з
описом підсудного ОСОБА_8 ( т. 1 а.с. 11), ні
за зростом, ні за одягом, ні за виглядом.
Хоча у підсудного були вилучене взуття
(т. 1 а.с. 177) на яке потерпілий вказав, що
ним йому наносилися удари (т. 1 а.с. 185),
суд вважає, що опис взуття є загальним
та таке взуття за зовнішніми ознаками є
й у іншим осіб, а тому

Відповідно до показів потерпілого
тілесні ушкодження йому були
спричинені внаслідок нанесення ударів
руками, ногами.

Наявність тілесних ушкоджень у
потерпілого підтверджується висновком
судово-медичної експертизи (т. 1 а.с. 151),
проте експерт ОСОБА_20 зазначає, що
виявлені у потерпілого перелом кісток
правої гомілки у верхній третині зі
зміщенням уламків найбільш ймовірно
утворився внаслідок обертання тіла
потерпілого довкола вертикальної осі,
а садно в ділянці перенісся, синці в
обох навколо очних ділянках могли
утворитися від дії тупих твердих
предметів. Перелом при падінні не
виключається, але при певних умовах, а
не внаслідок нанесення прямих ударів.
Перелом міг утворитися внаслідок
падіння особи на коліно, а садно та
синці утворилися від травмуючого
впливу тупого твердого предмету з
обмеженою контактуючою поверхнею.
Виявлені при обстеженні у лікарні
тілесні ушкодження без зазначення
характеру синців та їх кольору,
експертом не можуть бути виключені чи
підтверджені про отримання їх в той же
день.

Враховуючи висновки експертизи та
роз'яснення експерта щодо механізму
утворення тілесних ушкоджень суд
вважає, що покази потерпілого про
нанесення йому ударів не знайшли свого
підтвердження, а більш достовірними є
покази підсудного ОСОБА_7 про те, що
потерпілий міг отримати пошкодження
при падінні на східцях.

Щодо викрадення іншого майна
потерпілого - грошей в сумі 200 грн. та
банківських карток «Аваль» та
«ПриватБанк» - то дослідженими
доказами не підтверджено наявність
вказаної суми грошей у потерпілого на
момент вчинення злочину, та
відсутність карток після подій.
Потерпілий після придбання мобільного
телефону розпивав спиртні напої,
купуючи їх за свої кошти, підсудний
ОСОБА_7 вказав, що забрав лише мобільний
телефон. Занісши потерпілого до
квартири ОСОБА_7 мав вільну можливість
викрасти інше майно шляхом вільного
доступу до нього, проте це не зробив,
навпаки запросив незнайому особу
(сусіда) допомогти занести потерпілого,
тобто діяв відкрито. Щодо наявності або
відсутності карток банку, то вказана
обставина органом досудового
розслідування прийнята до уваги лише з
показів потерпілого щодо викрадення
банківських карток «Аваль» та
«ПриватБанк».

На підтвердження цього слідство
посилається на покази підсудних під
час відтворення обстановки та обставин
подій, але підсудні в судовому
засіданні вказували, що такі покази їм
запропонували надати працівники
міліції, мотивуючи тим, що вони раніше
судимі і їм ніхто не повірить у
непричетність до вчинення злочину.

Свідок ОСОБА_21 зазначив, що пенсійна
картка «ПриватБанк» використовувалася
в період з 30 квітня по 5 травня 2012 р. в
банкоматах по вулиці Шелушкова в м.
Житомирі та в м. Коростень, а за
звинуваченням використовувалася
картка в банкоматі по вулиці
Московській в м. Житомирі. Тобто
наданими доказами не підтверджено
факту заволодіння банківськими
картками.

Враховуючи, що відповідно до ст. 62
Конституції України усі сумніви
повинні тлумачитися на користь особи,
суд вважає, що досліджені докази не
змогли підтвердити наявність у
підсудних попередньої змови на
здійснення розбійного нападу на
потерпілого, напад та заволодіння його
майном.

Обираючи підсудним вид та міру
покарання суд враховує ступінь
тяжкості скоєного ним злочину, особи
підсудних та обставини, що пом'якшують
та обтяжують покарання.

Щодо підсудного ОСОБА_7 - скоєний злочин
відноситься до категорії тяжких,
вчинив злочин під час
умовно-дострокового звільнення, а тому
суд вважає, що відбуття покарання
можливе в умовах ізоляції від
суспільства. Суд також враховує, що
підсудний будь-якими психічними
захворюваннями, наркоманією,
алкоголізмом не страждав і не страждає
на даний час, раніше судимий,
характеризується посередньо.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК
України пом'якшують покарання є щире
каяття. Обставиною, яка відповідно до
ст. 67 КК України обтяжує покарання
підсудного є вчинення злочину особою,
яка перебуває у стані алкогольного
сп'яніння, та рецидив злочину.

Щодо підсудного ОСОБА_8 - скоєний злочин
відноситься до категорії середньої
тяжкості. Обставинами, які відповідно
до ст. 66 КК України пом'якшують
покарання є щире каяття. Обставиною,
яка відповідно до ст. 67 КК України
обтяжує покарання підсудного є
вчинення злочину особою, яка перебуває
у стані алкогольного сп'яніння, та
рецидив злочину. Суд також враховує, що
підсудний будь-якими психічними
захворюваннями, наркоманією,
алкоголізмом не страждав і не страждає
на даний час, раніше судимий,
характеризується посередньо, працює.
Враховуючи те, що час, що пройшов з
моменту вчинення злочину, підсудний
працевлаштувався, має постійне місце
проживання, має двох непрацездатних
батьків, з якими проживає разом, є
прихожанином Української православної
церкви Київського патріархату з якої
має позитивну характеристику, а тому
суд вважає за можливе застосувати щодо
підсудного, як виняток, вимоги ст. 75 КК
України.

Речові докази - мобільний телефон -
повернутий власнику. Туфлі підлягають
поверненню власнику - ОСОБА_8.

Судові витрати за проведення
товарознавчої та судово-імунологічної
експертиз у розмірі 529 грн. 20 коп.
підлягають стягненню з підсудного
ОСОБА_7 (т. 1 а.с.107, 160).

Цивільний позов підлягає до
задоволення частково з урахуванням
визнаного судом обвинувачення та
повернення викраденого майна. Оскільки
судом встановлено викрадення майна -
мобільного телефону марки «Нокіа
1280», разом з сім-картою оператора
мобільного зв'язку «Київстар», яка була
знищена ОСОБА_7, суд вважає, що вартість
вказаної сім-картки в розмірі 50 грн.
підлягає відшкодуванню, так як
мобільний телефон повернутий
потерпілому (т. 1 а.с. 193). Підлягає до
задоволення частково і позов про
відшкодування моральної шкоди,
оскільки діями підсудного потерпілому
спричинені певні незручності у зв'язку
з викраденням телефону та відсутністю
можливості спілкування, додаткові
витрати, а тому суд оцінює вказану
шкоду у розмірі 500 грн..

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_7 винним у скоєнні
злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК
України та призначити покарання у
вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення
волі.

Відповідно до ст. 71 КК України частково
приєднати покарання за попереднім
вироком суду та визначити остаточне
покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 1
(одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття обраної міри покарання
рахувати з 30.12.2013 року.

Зарахувати в строк відбуття покарання
час попереднього утримання під вартою
відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з
11.05.2012 р. по 30.12.2013 р..

Міру запобіжного заходу до вступу
вироку в законну силу залишити
попередню - утримання під вартою.

Визнати ОСОБА_8 винним у скоєнні
злочину, передбаченого ст. 396 ч. 1 КК
України та призначити покарання у
вигляді 1 (одного) року позбавлення
волі.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України
звільнити від відбуття покарання з
випробуванням встановивши іспитовий
строк 1 (один) рік та поклавши обов'язки:
періодично з'являтися на реєстрацію в
органи кримінально-виконавчої
інспекції, не виїжджати за межі України
на постійне місце проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої
інспекції, повідомляти органи
кримінально-виконавчої інспекції про
зміну місця проживання, роботи.

Міру запобіжного заходу до вступу
вироку в законну силу залишити
попередню - підписку про невиїзд.

Речові докази - мобільний телефон марки
«Нокіа 1280» - залишити у власника,
туфлі - повернути ОСОБА_8.

Судові витрати за проведення експертиз
в розмірі 529 грн. 20 коп. стягнути з
засудженого ОСОБА_7.

Цивільний позов потерпілого
задовольнити частково. Стягнути з
засудженого ОСОБА_7 на відшкодування
матеріальної шкоди 50 грн. та моральної
шкоди 500 грн..

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
м. Житомира протягом 15 діб з моменту
оголошення, а підсудним - протягом того
ж строку з моменту отримання копії
вироку.

Суддя
Н.А.Гулак