ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 грудня 2014 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні угоду про примирення, яка укладена між потерпілим ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0003417 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, раніше судимого 08.09.2004 року АНД районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 296 ч.1, 186 ч.1 КК України на 2 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік і 6 місяців; 08.11.2006 року АНД районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 185 ч.2, 289 ч.2, 71 КК України на 2 роки і 7 місяців позбавлення волі; 10.06.2008 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ст. 186 ч.2,71 КК України до 4 років і 6 місяців позбавлення волі; 11.07.2012 року АНД районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 289 ч.2, 69 ч.1 КК України на 2 роки і 6 місяців позбавлення волі, звільненого по постанові від 28 травня 2014 року Ленінського районного суду м. Дніпропетровська 05.06.2014 року умовно- достроково на 6 місяців і 12 днів, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_6 , 21 вересня 2014 року, біля 04 години, перебуваючи біля будинку 60 по пр. Правди у м. Дніпропетровську, де побачив раніше незнайомого ОСОБА_3 , під час розмови з яким, останній дістав з лівої кишені штанів належний йому мобільний телефон та гроші, які почав рахувати, поклавши при цьому мобільний телефон на лавку, в цей час у обвинуваченого виник умисел направлений на таємне викрадання майна ОСОБА_3 , а саме мобільного телефону.
Реалізуючи злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_6 , діючи умисно, перебуваючи у вказаний час за вказаною адресою, з корисливих мотивів, повторно, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, скориставшись тим, що ОСОБА_3 виклав мобільний телефон на лавку і відволікся, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон «LG D 855 G-3 Gold», вартістю 7 999 гривень із сім картою, яка не має цінності. Після чого, з викраденим з місця скоєння злочину зник, розпорядившись на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_3 збитки на суму 7 999 гривень.
Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_7 виразилася в таємному викраданні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України.

Відповідно до угоди про примирення від 30 грудня 2014 року, між потерпілим ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 сторони визначили істотні для кримінального провадження обставини, зазначили про примирення між потерпілим та обвинуваченим, узгодили, що при затвердженні угоди, ОСОБА_6 буде призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на один рік, і на підставі ст.71 КК України, призначено покарання за сукупністю вироків, частково приєднано не відбуте покарання зі вироком АНД районного суду м. Дніпропетровська від 11.07.2012 року, у виді позбавлення волі строком на один місяць і остаточно призначено покарання у виді одного року і одного місяцю позбавлення волі.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України, віднесено до злочинів середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закон.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє положення ч.ч.4,5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання, потерпілий ОСОБА_3 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК та КК України, інтересам суспільства, сторони дійсно примирились, що підтверджено ними в судовому засіданні, та погодили вид і розмір покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду, укладену 30 грудня 2014 року між потерпілим ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст. 71 КК України призначити покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до призначеного судом покарання не відбуте покарання за вироком Амур- Ніжньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.07.2012 року, у вигляді одного місяця позбавлення волі, остаточно визначив до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік і один місяць.

Строк відбуття покаранняОСОБА_6 рахувати з 29 листопада 2014 року залишив незмінним запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку у законну силу.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: ОСОБА_1