Ухвала

іменем україни

29 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4,

суддів ОСОБА_5 та ОСОБА_6,

при секретарі ОСОБА_7,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження №0000067 щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, уродженця

с. Іванів Калинівського району Вінницької

області, мешканця АДРЕСА_1,

такий, що судимості не мав,

за участю прокурора ОСОБА_8,

в с т а н о в и л а:

у касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування вироку суду апеляційної інстанції та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд апеляційної інстанції в резолютивній частині вироку допустив протиріччя, оскільки скасував вирок суду першої інстанції в частині застосування до засудженого Закону про амністію та залишив його в решті без зміни, однак не вказав, яке покарання засудженому слід відбувати та яким чином вирішено клопотання про його звільнення від відбування покарання на підставі Закону про амністію.

Вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 7 липня 2014 року ОСОБА_1 визнаний винуватим та засуджений за частиною 1 статті 122 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_1 звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням на нього обов'язків, передбачених пунктами 3, 4 частини 1 статті 76 цього Кодексу.

Відповідно до пункту «г» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_1 звільнений від призначеного покарання.

Згідно з вироком, ОСОБА_1 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 9 лютого 2014 року о 13 годині 00 хвилин, коли потерпілий ОСОБА_3 повернувся до домогосподарства по АДРЕСА_1, де проживає ОСОБА_1, за боргом його сина перед потерпілим, то ОСОБА_1 завдав останньому удар сокирою по лівій руці, внаслідок чого заподіяв тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Розглядаючи апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_3 на вказаний вирок суду першої інстанції, 26 вересня 2014 року суд апеляційної інстанції ухвалив свій вирок, яким в частині звільнення ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання відповідно до пункту «г» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 7 липня 2014 року скасовано, в решті залишивши його без зміни.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, який не підтримав касаційну скаргу та вважав ухвалений апеляційним судом вирок законним та обґрунтованим, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції, з якими погодився суд апеляційної інстанції, про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено, обґрунтованості скасування вироку суду першої інстанції в частині його звільнення від відбування призначеного покарання відповідно до Закону про амністію та правильність призначеного покарання прокурором не заперечуються та не оскаржуються.

Водночас, твердження прокурора щодо допущених судом апеляційної інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що мали прояв у протиріччі в резолютивній частині його вироку, то колегія суддів визнає їх неспроможними.

Зокрема, ухвалення судом апеляційної інстанції нового вироку слугувало встановлення неправильного звільнення засудженого від відбування покарання за вимогами апеляційної скарги потерпілого, у зв'язку з чим, як того вимагають положення статті 420 КПК України, в цій частині вирок суду першої інстанції скасований.

Тоді як, у решті вирок суду першої інстанції залишений без зміни, не дублюючи призначене засудженому покарання, тобто залишене до відбуття в тій же мірі, що узгоджується зі змістом наведеної норми кримінального процесуального закону.

У зв'язку з тим, що колегією судів не встановлено перешкод у сприйнятті призначеного засудженому покарання та неможливості виконання вироку суду апеляційної інстанції, то і підстав для визнання його незаконним не має.

Відтак, касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись статтями 433-438, 532 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

вирок Апеляційного суду Вінницької області від 26 вересня 2014 року щодо засудженого ОСОБА_1 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, котрий приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6