Справа № 5-30 п 07
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Верховний Суд України на спільному засідання

Судової палати у кримінальних справах та

Військової судової
колегії Верховного Суду України

під головуванням голови Судової палати

у кримінальних справах

Верховного Суду України
Короткевича М.Є.

за участю заступника Генерального прокурора

України
Кудрявцева В.В.

розглянув 1 червня 2007 року у м. Києві кримінальну
справу за клопотанням засудженого ОСОБА_1., внесеним на судовий розгляд за
поданням п'яти суддів, про перегляд у порядку
виключного провадження судових рішень щодо нього.

Вироком Дунаєвецького районного суду Хмельницької області
від 6 жовтня 2004 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця
м.Кам'янець-Подільський Хмельницької області, громадянина України, раніше
судимого:

07.06.1999 р. за ч.2
ст. 81 КК України на 3 роки позбавлення волі з відстрочкою виконання
вироку на підставі ст. 46-1 КК України строком на 2 роки;

07.03.2000 р. за ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 141 КК України із
застосуванням ст. 44 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі,
звільненого 28.08.2001 року умовно-достроково на 2 роки 2 місяці 17 днів,

засуджено
за ч. 5 ст. 185 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, яке є його власністю.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_1
призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6
місяців з конфіскацією всього майна, яке
є його власністю.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, щодо
яких клопотань про перегляд судових рішень в порядку виключного провадження не
подано.

Прийнято рішення щодо цивільних позовів
потерпілих та речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 22
грудня 2004 року вирок щодо ОСОБА_1. в частині визначення строку відбування покарання
змінено, а в решті залишено без зміни.

Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні крадіжок чужого майна, а саме:

26 грудня 2003 року, о 18 годині ОСОБА_5, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за попередньою змовою та з
проникненням у житло таємно викрали з будинку ОСОБА_6, розташованого по АДРЕСА_1, майно
на суму 653 грн., а ОСОБА_2 окремо від співучасників викрав ще і майно на суму 615
грн.

26 грудня 2003 року, о 21 годині ОСОБА_5, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за попередньою змовою та з
проникненням у житло таємно викрали з будинку ОСОБА_7, розташованого по АДРЕСА_2, майно
на суму 3180 грн., а ОСОБА_5 окремо від співучасників викрав ще і 3800 доларів США,
що за курсом НБУ становило 20254 грн.

27 лютого 2004 року ОСОБА_5 і ОСОБА_4за попередньою змовою та з
проникненням у житло таємно викрали з квартири ОСОБА_6, розташованої у АДРЕСА_3, майно
на суму 600 грн., а ОСОБА_5 окремо від ОСОБА_4 ще викрав і гроші в сумі 800 грн.

Всього, як визнав суд, ОСОБА_1 особисто та за попередньою
змовою з іншими співучасниками таємно викрав чуже майно на загальну суму 24834
грн. і тому кваліфікував його дії за ч. 5 ст. 185 КК України

У клопотанні засуджений ОСОБА_1 оспорює
причетність його до викрадення 3800 доларів США з будинку ОСОБА_7 та вказує на те, що
крадіжки чужого майна вчинив після закінчення строку умовно-дострокового
звільнення за попереднім вироком, а тому вважає, що покарання за сукупністю
вироків йому призначено незаконно.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України Селівона О.Ф., міркування заступника
Генерального прокурора України Кудрявцева В.В., який вважав, що клопотання
засудженого ОСОБА_1. необхідно задовольнити частково та виключити з вироку
рішення суду про призначення ОСОБА_1 остаточного покарання за сукупністю
вироків, а також перекваліфікувати його дії за двома епізодами крадіжок чужого
майна на ч. 3 ст. 185 КК України, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи клопотання, судді Судової палати у кримінальних справах та Військової
судової колегії Верховного Суду України вважають, що клопотання підлягає
задоволенню частково.

Суд дав належну оцінку дослідженим доказам і обґрунтовано
визнав ОСОБА_1. винним
у вчиненні крадіжок чужого майна, в тому числі і 3800 доларів США, що оспорює ОСОБА_1 у
своєму клопотання, з наведенням у вироку відповідних мотивів.

Проте, як убачається із матеріалів
справи, вироком Кам'янець-Подільського міського суду від 7 березня 2000 року ОСОБА_1. було
засуджено за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 140 та ч. 3 ст. 141 КК
України, на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, від відбування якого 28 серпня
2001 року його було умовно-достроково звільнено на 2 роки 2 місяці 17 днів.

Згідно з ч. 4 ст. 81 КК України у разі
вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від
відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за
правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Строк умовно-дострокового звільнення ОСОБА_1. від
відбування покарання, призначеного йому зазначеним вироком, закінчився 15
листопада 2003 року. Новий злочин, за який ОСОБА_1. засудженого вироком Дунаєвецького районного
суду від 6 жовтня 2004 року, він вчинив 26 грудня 2003 року, тобто після
закінчення строку умовно-дострокового звільнення, а тому ОСОБА_1. слід вважати таким, що
відбув покарання за попереднім вироком на час вчинення нового злочину.

Таким чином, призначивши ОСОБА_1
покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, суд неправильно
застосував кримінальний закон.

Тому ухвалені у даній справі судові рішення щодо ОСОБА_1.
підлягають зміні з виключення з вироку рішення суду першої інстанції про призначення
ОСОБА_1
покарання за сукупністю вироків.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1.
визнано винним у вчинені трьох крадіжок чужого майна, які не можна визнати
продовжуваним злочином і з яких лише одна підпадає під ознаки ч.5 ст. 185 КК
України за кваліфікуючою ознакою вчинення крадіжки в особливо великих розмірах,
а дві інші згідно з вимогами ч. 2 ст. 33 КК України мають бути кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК
України.

За таких обставин в порядку ст. 395 КК України судові
рішення щодо ОСОБА_1. і в частині кваліфікації його дій підлягають зміні у зв'язку із неправильним
застосуванням кримінального закону.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 400-4, 400-10 КПК України,
Верховний Суд України

у х в а л и в:

Клопотання засудженого ОСОБА_1.
задовольнити частково.

Вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області
від 6 жовтня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 22
грудня 2004 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Виключити з вироку рішення суду про призначення ОСОБА_1 остаточного покарання за сукупність
вироків на підставі ст. 71 КК України.

В порядку ст. 395 КПК України перекваліфікувати дії
ОСОБА_1. за епізодами
крадіжок чужого майна з будинку ОСОБА_6 та із квартири ОСОБА_6 з ч. 5 ст. 185 КК
України на ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому за цим законом покарання у
виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 5 ст.185 КК України,
визначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна,
яке є його власністю.

Головуючий М.Є.
Короткевич

Суддя-доповідач О.Ф. Селівон