Справа № 149/1832/13-к
Провадження №11/772/908/2013
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
Доповідач : Кривошея А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року
м. Вінниця

Колегія суддів Апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого - судді Кривошеї А.І.

суддів: Бурденюка С.І. та Спринчука В.В.

за участю прокурора Миколайчука
Д.Г.

адвоката ОСОБА_2, ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу за
апеляцією прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом першої
інстанції, засудженого ОСОБА_4,
адвоката ОСОБА_5 в інтересах
засудженого ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_3
в інтересах засудженого ОСОБА_6 на
вирок Хмільницького міськрайонного
суду від 30.10.13р., яким засуджено

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не одруженого, з
незакінченою вищою освітою, уродженця
смт.Криве Озеро Миколаївської області,
жителя АДРЕСА_1, раніше не судимого,

- за ст. 115 ч. 1 КК України до
покарання у виді восьми років
позбавлення волі.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, не одруженого, з
середньою освітою, уродженця та жителя
АДРЕСА_2, згідно ст. 89 КК України раніше
не судимого,

- за ст. 396 ч. 1 КК України до
покарання у виді двох років обмеження
волі.

В силу ч.5 ст.74 КК ОСОБА_6 від
призначеного покарання звільнено в
зв'язку з закінченням строків давності,
передбачених ст.49 КК.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4
залишено без розгляду.

Вирішено долю речових доказів та
судових витрат.

11.08.2008 року близько 4-ої години ОСОБА_4,
ОСОБА_6 та ОСОБА_8 автомобілем
"Мітцубісі" д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_4 поїхали з Миколаївської області
у Вінницьку для купівлі-продажу зерно
продуктів. Перед виїздом ОСОБА_4 поклав
в багажник свого автомобіля мисливську
гладкоствольну рушницю 16 калібру
моделі «ИЖ-12».

Знаходячись поблизу с. Майдан-Бобрик
Літинського району Вінницької області
зазначені особи рухаючись по
автодорозі сполученням Хмільник -
Калинівка, між 22 та 23 кілометровими
стовпчиками, звернули до лісу справити
природну потребу.

Зупинивши автомобіль на лісовій дорозі
ОСОБА_4 дістав із багажника автомобіля
мисливську гладкоствольну рушницю 16
калібру моделі «ИЖ-12» та під приводом
провести декілька пострілів, пішов
разом із ОСОБА_8 в глиб лісу, а ОСОБА_6 в
цей час пішов в інший бік.

Знаходячись в лісі, в ході суперечки з
ОСОБА_8, ОСОБА_4 умисно, усвідомлюючи
значення та суспільну небезпеку своїх
дій, із вказаної рушниці зробив два
постріли в груди та голову ОСОБА_8 від
чого останній помер.

Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_6, залишивши
місце злочину, поїхали в напрямку м.
Вінниці та проїжджаючи біля села
Стрижавка Вінницького району
позбулись знаряддя вчинення злочину -
мисливської гладкоствольної рушниці 16
калібру моделі «ИЖ-12», мисливських
набоїв від неї, викинувши їх у річку
Південний Буг. Рухаючись далі по
напрямку м. Первомайськ та проїжджаючи
по автодорозі сполученням Вінниця -
Немирів, на повороті до с. Чаульське
Немирівського району на автобусній
зупинці засуджені залишили речі та
мобільні телефони ОСОБА_8

Прокурор свою апеляцію відізвав.

Засуджений ОСОБА_4 в своїй апеляції з
доповненнями просить вирок суду
скасувати оскільки, на його думку, він
постановлений на суперечливих доказах,
яким суд не дав належну оцінку.

Стверджує, що стріляв в ОСОБА_8 з
закритими очима, випадково нажавши на
спусковий гачок рушниці, не маючи
наміру позбавляти його життя, однак
судом достовірно не встановлено
механізм заподіяння вогнепальних
поранень ОСОБА_8

Адвокат ОСОБА_5 в інтересах засудженого
ОСОБА_4 в поданій апеляції просить
скасувати вирок суду, а справу
направити на новий судовий розгляд з
тих підстав, що судом не встановлено
конкретну дату та місце скоєння
злочину, причина смерті ОСОБА_8
Посилання суду на свідчення ОСОБА_4
безпідставні, оскільки засуджений в
суді їх заперечив і вони не
узгоджуються з показаннями ОСОБА_6

На думку захисту суд, засуджуючи ОСОБА_4
за ч.1 ст.115 КК мав би розцінити його дії
як необхідну оборону згідно ст.36 КК.

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах засудженого
ОСОБА_6 в поданій апеляції просить
скасувати вирок суду, а справу закрити
на підставі ст.6 п.2 КПК 1960 року з тих
підстав, що ні слідством, ні слідом не
встановлено докази активної
діяльності ОСОБА_6 по приховуванні
слідів вбивства.

Заслухавши доповідача, засудженого
ОСОБА_6 та його адвоката ОСОБА_2, які
просили задовольнити їх апеляції,
адвоката ОСОБА_3, який підтримав свою
апеляцію в інтересах засудженого
ОСОБА_6, думку прокурора про законність
та обґрунтованість вироку суду,
перевіривши матеріали справи в межах
апеляцій та обговоривши їх доводи,
колегія суддів вважає, що апеляції
задоволенню не підлягають.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_4
та ОСОБА_6 в скоєні злочину, за які вони
засуджені, при обставинах, викладених у
вироку, є обґрунтованим і
підтверджується доказами,
перевіреними в судовому засіданні,
яким суд дав вірну оцінку і юридичну
кваліфікацію.

Суд мотивував прийняте рішення
протоколами відтворень обстановки та
обставин події за участю засуджених, їх
свідченнями на досудовому слідстві,
оскільки вони узгоджуються з
протоколом огляду, висновками
судово-медичних експертиз, речовими
доказами, тощо, тоді як показання
засуджених в суді суперечливі та не
узгоджуються з фактичними обставинами
справи.

На ці обставини було звернуто увагу і в
ухвалі Верховного Суду України від
19.04.2011 (т.9 а.с.228-229), вказівки якої
відповідно до вимог ст.399 КПК 1960 року, є
обов'язковими для суду першої
інстанції при повторному розгляді
справи.

Твердження в апеляційних скаргах, що
судом не встановлено конкретну дату та
місце скоєння злочину, причину смерті
ОСОБА_8 не ґрунтуються на матеріалах
справи.

По-перше, висновок судово-медичної
експертизи не є категоричним.
Враховуючи наявність значного
розкладання тканин, виявлених при
дослідженні трупа, а також враховуючи
теплу пору року, можливість настання
смерті ОСОБА_8 не виключається 8 чи 9
серпня 2008 року, оскільки про це вказано
у показаннях ОСОБА_6 від 30.11.2008,
внаслідок вогнепального поранення, за
обставин, викладених у показаннях
ОСОБА_4 від 29.11.2008 (т.7 а.с.12-14).

По-друге, судом досліджені роздруківки
абонентських номерів з оператора
стільникового зв'язку «Київстар», що
дало можливість встановити більш
конкретну дату вбивства - 11.08.2008.

По-третє, прийняте судом рішення щодо
часу скоєння вбивства детально
мотивовано у вироку.

Також спростовується матеріалами
справи дослідженими в суді твердження
ОСОБА_4, що він діяв в стані необхідної
оборони чи необережності, оскільки
саме він, а не ОСОБА_8, вийшовши з
автомобіля в лісі, взяв рушницю, а тому
стріляти в неозброєну людину жодних
підстав у ОСОБА_4 не було.

Крім того, умисно стріляючи в людину з
рушниці, ще й двічі, не можливо не
передбачати настання її смерті,
враховуючи, що відповідно до висновку
судово-психолого-психіатричної
експертизи ОСОБА_4 (т.7 а.с.117-120) в період
вчинення злочину він перебував поза
будь-яким тимчасовим хворобливим
розладом психічної діяльності, а також
не знаходився в емоційному стані, який
би міг істотно вплинути на його
поведінку, а також вплинути на
свідомість.

Не ґрунтується на матеріалах справи і
апеляційна скарга адвокат ОСОБА_3 в
інтересах засудженого ОСОБА_6 щодо не
доведеності участі його підзахисного в
заздалегідь не обіцяному приховуванні
особливо тяжкого злочину, оскільки
ОСОБА_6, достовірно знаючи, що ОСОБА_4
вчинив навмисне вбивство ОСОБА_8,
своїми активними діями допоміг
приховати даний злочин: знищуючи
знаряддя злочину та речі потерпілого.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 365, 366 КПК 1960 року, п.10 розділу X1
«Перехідних положень» КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляції засудженого ОСОБА_4, адвокатів
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а вирок Хмільницького
міськрайонного суду від 30.10.13 щодо
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 без змін.

Судді:

А.І. Кривошея С.І.Бурденюк
В.В.Спринчук