Справа № 557/402/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2015 року

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща кримінальне провадження про вчинення злочину, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000557 від 25 листопада 2013 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дрезден, Німеччина, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не одружений, не працює, в силу дії ст. 89 КК України раніше не судимий,
за ч. 1 ст.296 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:
25 листопада 2013 року, близько 04 годин 00 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_4 , до якого проник, коли всі спали, на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи зухвало, безпричинно наніс невизначену кількість ударів кулаками правої та лівої руки та правою ногою по різних частинах тіла ОСОБА_4 , в результаті чого завдав йому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лівої брови, які згідно висновку судово- медичної експертизи №9 від 12.03.2014 відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, суду показав, що дійсно він 25.11.2013 року під ранок близько 4 години, проник у будинок ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 , де наніс удари руками та правою ногою ОСОБА_4 . Дійсно мали місце хуліганські дії з його боку, він повністю визнає обставини, викладені в обвинувальному акті, вину визнає, щиро кається, просить його суворо не карати, у потерпілого попросив вибачення.
Враховуючи думку учасників судового провадження, які не заперечували щодо застосування ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Крім визнання своє вини самим обвинуваченим в скоєнні кримінального правопорушення, винність ОСОБА_5 доведена також іншими доказами, дослідженими в ході судового засідання.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що 25.11.2013 року під ранок до нього в будинок, де він спав, зайшов ОСОБА_5 та наніс удари по різних частинах тіла. Претензій до обвинуваченого немає, він просив у нього вибачення, вважає суворо не карати обвинуваченого.
З оглянутих в судовому засіданні доказів, наданих стороною обвинувачення:
- згідно висновку експерта № 9 від 12.03.2014 року, згідно наданих медичних документів у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лівої брови, дане тілесне ушкодження відносять до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, виникло від дії тупого предмету, яким міг бути рука, нога, інший сторонній предмет, в момент отримання тілесного ушкодження потерпілий був повернутий обличчям до травмую чого об`єкту.
Оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, суд рахує доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні злочину.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 в скоєному щиро розкаявся, у скоєному зізнався, активно сприяв розкриттю злочину. Вказані обставини суд вважає такими, що пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Суд, приймаючи до уваги обставини справи, матеріали, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_5 , який свою вину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв встановленню істини, на «Д»-обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, негативно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий в силу дії ст. 89 КК України, прийшов до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства та без реального відбування покарання, і вважає за можливе призначити йому покарання в межах санкції ст. 296 ч.1 КК України у виді обмеження волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України із звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком.
Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, і призначити йому покарання за ч.1 ст. 296 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 1 (один) рік.
Відповідно до вимог п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; - повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; - періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Гощанський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1