Справа № 1-93/2010
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2010 року Бродівський районний суд Львівської області

в складі головуючої судді Тропак О.В.

при секретарі Скорик І.Б.

з участю прокурора Трояновського Б.С.

потерпілої ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

законного представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу про обвину-вачення

ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та зареєст-рованої АДРЕСА_1,тимчасово проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_2,українки,громадянки України,не одруженої,студентки ІНФОРМАЦІЯ_3,раніше не судимої,-

у вчиненні злочину,передбаченого ст.185 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4,01 квітня 2010 року біля 14-ї години, керуючись корисливими спонуканнями та перебуваючи у приміщенні кімнати № 812 гуртожитку Бродівського педагогічного коледжу за адресою:м.Броди вул.Коновальця,14, таємно викрала з сумочки ОСОБА_1, гроші в сумі 330 гривень, чим спричинила ОСОБА_1 матеріальної шкоди.

В судовому засіданні підсудна свою вину у вчиненні, інкримінованого їй злочину,визнала повністю та показала,що проживала в гуртожитку Бродівського педагогічного коледжу у кімнаті № 812 разом із ОСОБА_1 та ОСОБА_5. В березні 2010 року вона придбала в своєї знайомої ОСОБА_6, продукцію компанії «Ейвон» за 140 гривень.Через деякий час вона повернула ОСОБА_6 частину боргу в сумі 70 гривень і залишилася винна ще 70 гривень. В кінці березня 2010 року вона бачила,як ОСОБА_7 поклала у гаманець гроші та положила цей гаманець в сумку.Через декілька днів,а саме 01 квітня 2010 року вона повернулась з навчання у свою кімнату в гуртожитку,де на той час знаходилась ОСОБА_1Вони деякий час побули разом, а близько 14-ї години за ОСОБА_7 зайшла ОСОБА_8 та попросила, щоб ОСОБА_7 намалювала їй зайця. ОСОБА_7 та вона з ОСОБА_8 вийшли у коридор,а в цей час з навчання повернулась ОСОБА_5,і вона також разом Роїк повернулися в їхню кімнату. Через деякий час ОСОБА_5 вийшла з кімнати і вона залишилася в кімнаті одна. На той час сумочка ОСОБА_7, у який знаходився гаманець,лежала на ліжку. ОСОБА_7 вона вирішила вкрасти гроші з сумочки ОСОБА_7 і,відкривши гаманець,викрала з нього гроші в сумі 330 гривень.Після того вона пішла до ОСОБА_6 і повернула їй гроші в сумі 70 гривень,а потім поїхала додому.Решту крадених грошей вона мала із собою.01 квітня їй подзвонив батько ОСОБА_1 і запитав чи вона не брала грошей у ОСОБА_1,на що вона відповіла,що не брала.Заперечила крадіжку,бо боялася. 07 квітня 2010 року ввечері вона повернулася з дому в м.Броди на навчання.08 квітня 2010 року її викликали працівники міліції,яким вона зізналася у скоєнні крадіжки,а через кілька днів повернула ОСОБА_1 викрадені у неї гроші.У вчиненому розкаюється та просить її суворо не карати.

Крім визнавальних показань підсудної,суд дійшов висновку про те,що її винність у вчиненні,інкримінованого їй злочину,доведена також показаннями потерпілої ОСОБА_1,яка в судовому засіданні показала,що вона отримала стипендію і в кінці березня у неї в гаманці знаходилися гроші в сумі приблизно 530 гривень:в одному відділенні 280 гривень і в інших відділеннях гроші купюрами по 50 та по 10 гривень.01 квітня 2010 року,коли вона знаходилася в своїй кімнаті в гуртожитку,то після першої пари в кімнату повернулася ОСОБА_4,з якою вони проживали в одній кімнаті.Черездеякий час до них у кімнату прийшла ОСОБА_8,яка покликала її до себе.На той час з навчання повернулася ОСОБА_5,яка

-2-

також проживала разом з нею та з ОСОБА_4 в одній кімнаті.Після того вона разом з ОСОБА_8 вийшли з кімнати,а Роїк та ОСОБА_4 залишилися в кімнаті.Через хвилин 15,знаходячись в кімнаті ОСОБА_8,вона попросила ОСОБА_8,щоб та пішла в її кімнату та принесла сумочку і ОСОБА_8 принесла її сумку.Але тоді вона в сумочку не дивилася.Через хвилин 20 ОСОБА_4 поїхала.Через деякий час вона повернулася в свою кімнату і близько п»ятої години дня виявила пропажу грошей в сумі 330 гривень і подзвонила батькам.Її батько передзвонив ОСОБА_4,але та сказала,що грошей не ОСОБА_7 біля 6-ї години вона подзвонила в міліцію і заявила про ОСОБА_4 повернула їй викрадені гроші,але коли точно повернула зараз не пригадує.Вона пробачила ОСОБА_4 вчинення крадіжки.

Суд дійшов висновку про те,що дії підсудної вірно кваліфіковано за ч. 1 ст.185 КК України,оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна на суму, що перевищувала 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З врахуванням:

ступеня тяжкості вчиненого злочину,який відноситься до злочинів середньої тяжкості;

особи підсудної,яка раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності (а.с.47), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.40), на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває (а.с.43),умов її життя та виховання/а.с.41/;

обставин,що пом`якшують покарання,якими суд визнає:вчинення злочину у неповнолітньому віці,притягнення до кримінальної відповідальності вперше,щире каяття у вчиненому,добровільне відшкодування збитків;

відсутності обставин,що обтяжують покарання;

того,що підсудна не досягла 17-ти років, навчається ,не має самостійного заробітку і в зв»язку з цим:їй не може бути призначено покарання у виді:штрафу чи виправних робіт;

враховуючи особливості особи неповнолітньої підсудної,суд вважає не гуманним призначення покарання у виді громадських робіт;

а призначення покарання у виді арешту та позбавлення волі суд вважає занадто суворим;

подальшої бездоганної поведінки після вчинення злочину,-

суд дійшов висновку,що на момент розгляду справи мета виправлення і попе-

редження вчинення підсудною нових злочинів може бути досягнута без застосування покарання,а підсудна може бути звільнена від покарання із застосуванням приму-сових заходів виховного характеру.

В зв»язку з закриттям справи запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд слід скасувати.

Керуючись ст. 447 КПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину,передбаченого ч.1 ст.185 КК України закрити.

На підставі ст.105 КК України ОСОБА_4 звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру,передбачених п.п.1 та 2 ч.2 ст.105 КК України у виді:

застереження;

обмеження дозвілля,шляхом встановлення заборони відвідувати у вечірній час кафе,бари,ресторани та шляхом встановлення вимоги справно відвідувати навчальний заклад на протязі одного року з дня набрання постановою суду законної сили.

Запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд скасувати.

На постанову протягом п»ятнадцяти діб з моменту її проголошення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Львівської області .

Суддя

ОСОБА_9