Кримінальна справа № 1-56-07
ВИРОК іменем України

26 лютого 2007 року Обухівський районний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Запорожець О.М.,

за участю прокурора Линника Є.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду
Київської області кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
с.Матвіївка Сосницького району Чернігівської області українця, громадянина
України, одруженого, працюючого водієм дочірнього підприємства „Чернігівська
пересувна механізована колона № 59", прож. за адресою: АДРЕСА_1, раніше не
судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 286 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 порушив
правила безпеки руху під час керування транспортним засобом, що заподіяло тяжкі
тілесні ушкодження потерпілому за наступних обставин.

26 травня 2006
року близько 13 години ОСОБА_1, керуючи технічно несправним автомобілем
„Урал-4420", державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом, державний
номерний знак НОМЕР_2, в якому був відключений пневмопривід гальмівної системи,
таким чином порушуючи вимоги п.2.3 „а" Правил дорожнього руху України,
затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.12.2003 року за №
1094, який зобов*язує водія для забезпечення безпеки дорожнього руху
забезпечити технічно-справний стан і комплектність транспортного засобу;
п.31.4.1 „г", який забороняє експлуатацію транспортних засобів згідно із
законодавством за наявності несправності пневматичного гальмового приводу, рухаючись
по автодорозі Київ-Луганськ в напрямку м.Києва, перевозячи на напівпричепі
крупно-габаритний вантаж - гусеничний трактор Т-130МГ-1, державний номерний
знак НОМЕР_3, на 56 кілометрі зазначеної автодороги, в с.Гусачівка Обухівського
району, не витримав дистанцію з попереду їдучим автомобілем, не маючи змоги
гальмувати в зв*язку з несправністю гальм, уникаючи зіткнення, змінив напрямок
руху, об*їжджаючи попереду стоячий автомобіль та дорожніх робочих, які
працювали на даній ділянці дороги, не врахував габарити транспортного засобу,
що ним перевозився та допустив зіткнення ковша трактора з дорожнім робочим -
громадянином ОСОБА_2., ти самим порушуючи вимоги п.13.1 зазначених Правил, який
зазначає, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей
вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу повинен дотримуватись
безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

В результаті
дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2. отримав тілесні ушкодження у вигляді
забою м*яких тканин в правій поперековій ділянці, розриву правої нирки,
паронефральної гематоми, перелому 11-го ребра зправа, які в комплексі згідно
висновку судово-медичної експертизи № 261 від 25.12.2006 року відносяться до
тяжких тілесних ушкоджень.

Порушення
ОСОБА_1 п.п.2.3 „а", 13.1, 13.4.1 „г" Правил дорожнього руху України
знаходяться в прямому причинному зв*язку з вищевказаною дорожньо-транспортною
пригодою та отриманням тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_2.

В судовому
засіданні підсудний винним себе у вчиненні вказаного злочину визнав повністю,
заявив клопотання про обмежене дослідження доказів по справі, надав покази,
якими повністю підтвердив вищевказані обставини обвинувачення, висловив щире
каяття, просив суворо його не карати, оскільки він усвідомив скоєне і не має
наміру вчинювати злочини у подальшому.

Суд, вислухавши
підсудного, думку прокурора, з*ясувавши правильність розуміння підсудним
обставин справи, добровільність та істинність його позиції, вважає за можливе
обмежити дослідження доказів по справі допитом підсудного, дослідженням
обставин, що,

2

впливають на кваліфікацію злочину, характеризуючих даних
підсудного, оскільки самим
підсудним не оспорюється кваліфікація його дій та доведеність його вини.

Суд вважає, що
дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані по ст. 286 ч.2 КК України, оскільки він порушив
правила безпеки руху під час керування транспортним засобом, що заподіяло тяжкі
тілесні ушкодження потерпілому.

Призначаючи
підсудному покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного,
обставини справи, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Обставинами, що
пом*якшують
відповідальність, суд вважає щире
каяття, активне

сприяння розкриттю
злочину, позитивну характеристику з місця
проживання, позитивну

характеристику
з місця роботи,
вперше притягнення до кримінальної
відповідальності,

добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують
відповідальність, суд не вбачає.

Враховуючи
викладені вище обставини, суд вважає можливим призначення покарання у вигляді
позбавлення волі, а також застосування ст.75 КК України і звільнення підсудного
від покарання з випробуванням.

Оцінюючи
необхідність застосування додаткової міри покарання, суд враховує відсутність
претензій до підсудного з боку потерпілого, думку прокурора, який вважав
недоцільним застосування додаткової міри покарання, відсутність даних про
порушення підсудним Правил дорожнього руху у минулому, його значний водійський
досвід, а також те, що основним його місцем роботи є посада водія, тому суд
вважає можливим не застосовувати до підсудного додаткову міру покарання у
вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Підстав для
зміни запобіжного заходу підсудному суд не вбачає.

Цивільний позов по справі не
заявлявся в зв*язку з повним відшкодуванням шкоди.

Вирішуючи
питання про речовий доказ по справі, суд вважає, що автомобіль, переданий під
збережну розписку органами попереднього слідства їх фактичному володільцю на
момент розгляду справи, згідно п.5 ч.1 ст.81 КПК України повинен бути залишений
володільцю, оскільки спору про належність цієї речі немає.

Керуючись ст.ст.
323, 324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити
йому покарання у вигляді у вигляді позбавлення волі строком на три роки, без
позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до
ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1 від відбування призначеного
покарання, якщо він протягом іспитового терміну - одного року не вчинить нового
злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

Згідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_1 наступні
обов'язки:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої системи,

повідомляти органи
кримінально-виконавчої
системи про зміну
місця проживання та роботи.

Контроль за
поведінкою засудженого ОСОБА_1 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію
м.Чернігова УДДУПВП в Чернігівській області.

Міру запобіжного
заходу засудженому ОСОБА_1 залишити попередню - підписку про невиїзд.