АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№11 - кп/796/114/2015 Головуючий першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
Ухвала
Іменем України

20 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року, відносно обвинуваченого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пухівка, Броварського району, Київської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- 19.02.2014 року вироком Броварського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 186 КК України до 160 годин громадських робіт.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Речовий доказ мобільний телефон «Lenovo A509» постановлено залишити законному представнику потерпілої ОСОБА_8 .

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за ч. 1 ст. 186 КК України, повторно із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілої, відкрито викрав чуже майно за наступних обставин.

15.10.2014 року приблизно о 14 год. 40 хв., ОСОБА_6 перебуваючи у підїзді №3, будинку АДРЕСА_2 , з метою відкритого викрадення чужого майна, підійшов до неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 , схопив її за руку, після чого, притиснув її рукою за шию до стіни та відкрито викрав з її рук мобільний телефон «Lenovo A509», вартістю 1 200 грн.

Після чого з місця вчинення злочину зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1 200 грн. та спричинивши потерпілій легкі тілесні ушкодження, які не є небезпечними для життя.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений вказує, що судом першої інстанції йому не було роз`яснено про скорочений процес судового розгляду справи, а тому він не зміг зібрати належні документи, які б могли вплинути на рішення суду. Також, зазначає, що під час розгляду справи не були допитані свідки, а суд взяв до уваги лише пояснення законного представника потерпілої, яка є зацікавленою особою у справі.

Крім того, вказує, що під час проведення судового засідання у суді першої інстанції неодноразово вимикалась система аудіозапису судового засідання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів прийшла до висновку про порушення судом вищезазначеної норми закону.

Так, в своїй апеляційній скарзі обвинувачений посилається на те, що судом він засуджений за скороченим процесом, на що він своєї згоди не давав. Саме через це він не встиг зібрати документи, які могли б вплинути на рішення суду.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що розгляд даного провадження не проводився в порядку спрощеного провадження, передбаченого ст. 381 382 КПК України, як і не було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, передбачений ч.3 ст.349 КПК України. Тобто, в даному провадженні ухвалою суду був визначений загальний порядок дослідження доказів.

Однак, матеріали кримінального провадження свідчать про обґрунтованість доводів обвинуваченого ОСОБА_6 щодо порушення судом першої інстанції його прав при призначенні провадження до судового розгляду.

Так, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 05.11.2014 року було призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України на 10 листопада 2014 року на 14 год. 30 хв. Про час та місце проведення саме підготовчого судового засідання було повідомлено обвинуваченого ОСОБА_6 ( а.п. 13).

Відповідно до журналу підготовчого судового засідання від 10 листопада 2014 року ( а.п.16-17), підготовче засідання проводилось в присутності обвинуваченого ОСОБА_6 , при цьому розпочато воно о 14 год. 30 хв., а закінчилось о 15 год. 03 хв. оголошенням ухвали про призначення кримінального провадження до судового розгляду у цей же день, тобто, 10 листопада 2014 року, о 15. 30 год., тобто через 27 хвилин.

Згідно положень ч. 2 ст. 315 КПК України, серед інших питань, пов`язаних з підготовкою судового розгляду, суд визначає дату та місце проведення судового розгляду, який у відповідності до ст. 316 КПК України має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.

При цьому, з метою дотримання прав осіб під час розгляду справи в судовому засіданні статтею 135 КПК України передбачений порядок здійснення виклику особи в кримінальному провадженні, у відповідності до якого особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за 3 дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом.

Одночасно, ч. 2 ст. 114 КПК України вказує на те, що будь-які строки, що встановлюються судом, мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Скорочення передбачених діючим законодавством строків, відповідно до ч. 6 ст. 28 КПК України, можливе тільки в разі, якщо підозрюваний, обвинувачений, потерпілий звертаються із клопотанням, в якому викладають обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції не дотримані вищезазначені вимоги закону, оскільки судом скорочені строки призначення справи до судового розгляду без наявності клопотання сторін, в т.ч. і обвинуваченого про розгляд провадження у більш короткі строки, на що обґрунтовано посилається обвинувачений в апеляційній скарзі.

За таких обставин, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 здійснював свій захист самостійно і при цьому відносно нього застосовано запобіжний захід тримання під вартою, то суд, призначивши судовий розгляд через 27 хвилин після підготовчого судового засідання, позбавив обвинуваченого ОСОБА_6 його права, передбаченого ст. 42 КПК України на захист та збирання і подання суду доказів, на що останній обґрунтовано посилається в апеляційній скарзі.

Вказані порушення кримінального процесуального закону, відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними, так як вони перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та мають наслідком порушення прав ОСОБА_6 на захист, тому вирок суду підлягає скасуванню.

При вирішенні питання щодо рішення, яке може бути прийнято апеляційною інстанцією, колегія суддів, переглядаючи рішення суду в межах апеляційної скарги, враховуючи вимоги апеляційної скарги обвинуваченого та повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги, вважає, що після скасування вироку щодо ОСОБА_6 слід призначити новий розгляд у суді першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, ч. 1 ст. 407 КПК України передбачено три варіанти вирішення справи апеляційним судом після скасування вироку у справі: 1) ухвалення нового вироку, 2) закриття кримінального провадження, 3) призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

За наслідками розгляду апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 апеляційний суд не може постановити новий вирок, оскільки про це не порушується в апеляційній скарзі і для цього відсутні підстави, передбачені ст. 420 КПК України.

Крім того, зважаючи на вимоги апеляційної скарги та відсутність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав, не може апеляційний суд прийняти і рішення про закриття кримінального провадження.

Отже, після скасування вироку щодо ОСОБА_6 залишається єдиний варіант рішення, яке може прийняти апеляційний суд це призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Статтею 415 КПК України не передбачено призначення нового розгляду провадження після скасування вироку з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, але це, на думку колегії суддів, не може бути перешкодою для призначення нового судового розгляду, оскільки в даному конкретному випадку, апеляційний суд позбавлений можливості ухвалити рішення по суті кримінального провадження згідно з апеляційною скаргою обвинуваченого, а п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України апеляційному суду надано право призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Отже, апеляційний суд, за наслідками розгляду апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 приймає рішення про скасування вироку щодо ОСОБА_6 з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409,412, 415 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України скасувати з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
__________ _____________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4