УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2007
року березня « 15 » дня Колегія суддів судової палати у

кримінальних
справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого
- Капустіної Л.П. суддів - Балахонова Б.А. - Бордачова
В.М.

за
участю прокурора - Сулейманової Д.Н.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі апеляцію помічника прокурора м. Алушта Дідуна
М.І. на постанову Алуштинського міського суду Автономної Республіки Крим
від 15 лютого 2007 року, яким щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженки с Сєнне
Білогірського району, не працюючої, зареєстрованої поАДРЕСА_1, раніше не
судимої,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, відмовлено в обранні
запобіжного заходу у вигляді взяття під варту,

ВСТАНОВИЛА:

Органами
досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що 19 серпня 2005 року, в
період з 3 год. до 4 год., на пляжі в с Солнечногірське
м. Алушта, таємно
викрала майно ОСОБА_2 на загальну суму
1800 грн.

5 жовтня 2005 року
слідчим СВ Алуштинського МВ ГУ
МВС України в Автономній Республіці Крим порушена кримінальна справа щодо
ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ст.
185 ч. 1 КК України.

8 жовтня 2005
року ОСОБА_1 пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст.
185 ч.1 КК України.

Допитана як
обвинувачена, ОСОБА_1 дала показання, в яких визнала себе винною повністю та
пояснила про обставини вчиненого.

Справа № 10-46/2007 року Головуючий

Категорія: ст. 165-2 КПК України 1 інстанції
суддя Гордейчик Т.Ф.

Доповідач суддя
Бордачов В.М.

- 2
-

8 жовтня 2005
року постановою органів досудового слідства щодо ОСОБА_1 обрано запобіжний
захід у вигляді підписки про невиїзд.

15 лютого 2007
року старший слідчий СВ Алуштинського МВ ГУ
МВС України в АР Крим, за згодою з прокурором м. Алушти, звернувся до суду
з поданням про зміну обвинуваченій ОСОБА_1 запобіжного заходу з підписки про
невиїзд та обрання взяття під варту на підставі обвинувачення її у вчиненні
злочину середньої тяжкості, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення
волі на строк до 3 років, для виключення можливості перешкоджати встановленню
істини у справі, оскільки ОСОБА_1 ухиляється від явки до суду шляхом зміни
місця проживання.

Постановою
Алуштинського міського суду Автономної Республіки Крим від 15 лютого 2007 року
щодо ОСОБА_1 було відмовлено в обранні запобіжного заходу у вигляді взяття під
варту та залишено підписку про невиїзд.

На зазначену
постанову помічник прокурора м. Алушта,
який брав участь у розгляді подання слідчого судом першої інстанції, подав
апеляцію, у який просить постанову суду скасувати, а матеріал направити на
новий судовий розгляд.

Своє прохання
мотивує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам, оскільки
при ухвалюванні судового рішення не було враховано наявність підстав вважати,
що ОСОБА_1 буде ухилятися від слідства і суду тому, що остання вибула з місця
проживання, про що не повідомила слідчого та суд, і на момент розгляду справи
її місце проживання було невідомо, у зв'язку з чим цю справу обґрунтовано судом
було повернено для додаткового розслідування.

Крім того,
апелянт посилається на те, що у виняткових випадках запобіжний захід у вигляді
взяття під варту може бути застосовано в справах про злочини, за які законом
передбачено покарання у вигляді позбавлення волі і на строк не більше трьох
років.

Розглянувши
апеляцію, вислухавши прокурора, який підтримав апеляційне подання, перевіривши
надані матеріали і обговоривши доводи апелянта, колегія суддів дійшла висновку,
що підстав для скасування постанови немає.

Так, згідно з
ч.2 ст.148 КПК України, запобіжні заходи застосовуються з метою запобігти
спробам ухилитися від слідства або суду, перешкодити встановленню істини у
справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання
процесуальних рішень.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.3 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику
застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та
продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового
слідства», взяття під варту обирається лише за наявності підстав вважати, що
інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 149 КПК України, можуть не
забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов'язків, що
випливають із ст. 148 ч.2 КПК України, і його належної поведінки.

3

Взяття під варту
застосовується тільки у випадках, коли особа обвинувачується у вчиненні
злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на
строк понад 3 роки (ст. 155 ч.1 КПК України) і за наявності достатніх підстав
вважати, що ця особа може намагатися ухилитися від слідства і суду або від
виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі або
продовжувати злочинну діяльність.

Відмовляючи в
обранні щодо обвинуваченої ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді взяття під
варту, суд першої інстанції свої висновки обґрунтував тим, що вона
обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді
позбавлення волі на строк до 3-х років, а також за тими підставами, що ОСОБА_1
проходить медичне обстеження з приводу тяжкого захворювання, за місцем
проживання характеризується позитивно. Крім того, беручи до уваги те, що
обвинувачена не отримувала судову кореспонденцію, оскільки знаходилася за іншою
адресою, про що повідомила дільничного інспектора і сусідів, а також періодично
з'являлася за місцем постійного проживання, суд першої інстанції дійшов
висновку про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_1 ухилялася від слідства та
суду.

Сукупність
наведених обставин привела суд до висновків про відсутність підстав для обрання
обвинуваченій ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Переконливих
доказів, які б спростовували в цієї частині висновки суду, наведені в
постанові, в апеляції немає.

Крім цього, як
вбачається із наданих матеріалів, кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_1
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України, надійшла до
Алуштинського міського суду Автономної Республіки Крим 27 лютого 2007 року для
розгляду по суті та призначена до слухання на 15 березня 2007 року.

Запобіжним
заходом підсудній ОСОБА_1 судом обрана підписка про невиїзд.

За таких
обставин, колегія суддів підстав для
задоволення апеляції прокурора не знаходить.

Керуючись ст.ст. 165-2, 365-366,
382 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію помічника прокурора м. Алушта Автономної
Республіки Крим Дідуна М.І. залишити без задоволення, а постанову Алуштинського
міського суду Автономної Республіки Крим від 15 лютого 2007 року про відмову в
обранні щодо обвинуваченої ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді взяття під
варту залишити -