У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.,

суддів

Гошовської Т.В., Жука В.Г.

за участю прокурора

Опанасюка О.В.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 9 жовтня 2008 року кримінальну справу
за касаційним поданням заступника прокурора Запорізької області на вирок
Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 березня 2008 року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Вільнянська Запорізької області,

громадянина України,

такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України, -

засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 309 КК України на 4 роки позбавлення волі,
а на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у виді
позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі статей 104, 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням на нього
обов'язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування
матеріальної шкоди 800 грн.; на користь ОСОБА_3 - 648 грн. 50 коп.; а також 345 грн.
18 коп. судових витрат за проведення судово-хімічної експертизи.

За вироком суду ОСОБА_1 засуджено за те, що він вчинив ряд крадіжок за
таких обставин.

Так, в червні 2006 року приблизно о 14 годині ОСОБА_1, будучи
неповнолітнім, з подвір'я будинку АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_4, повторно,
вчинив крадіжку металевих виробів на загальну суму 580 грн., спричинивши
потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

У грудні 2006 року приблизно о 14 годині ОСОБА_1, будучи неповнолітнім, з
подвір'я будинку АДРЕСА_2, що належав
ОСОБА_2, повторно, вчинив крадіжку металевих виробів на загальну суму
800 грн., спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

У березні 2007 року приблизно о 22 годині ОСОБА_1, будучи неповнолітнім, з
метою вчинення крадіжки, прийшов на територію Михайло-Лукашівської лікарні, де,
підійшовши до котельні, повторно, вчинив таємну крадіжку двох металевих кліток
на загальну суму 640 грн., спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на
вказану суму.

У серпні 2007 року приблизно о 22 годині ОСОБА_1, з подвір'я будинку
АДРЕСА_3, що належав ОСОБА_3, повторно, вчинив крадіжку п'яти металевих труб на
загальну суму 687 грн. 50 коп., спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на
вказану суму.

Крім того, ОСОБА_1 у вересні 2007 року, перебуваючи у лісопосадці поблизу
с. Михайло-Лукашеве Вільнянського району Запорізької області, незаконно придбав
(зірвав) частини верхівок дикорослої коноплі, які незаконно виготовив шляхом
подрібнення, після чого зберігав у будинку АДРЕСА_4 без мети збуту.

25 січня 2008 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_1
працівниками міліції було виявлено і вилучено вищезазначену рослину «коноплю».

В апеляційному порядку справа не розглядалася.

У касаційному поданні прокурор, не оскаржуючи доведеність вини ОСОБА_1 та правильність
кваліфікації його дій, порушує питання про зміну постановленого щодо нього
вироку у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону. При цьому
посилається на те, що санкцією ч. 1 ст. 309 КК України передбачено покарання у
виді обмеження або позбавлення волі до 3 років, проте суд, призначивши ОСОБА_1
за цим законом покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, вийшов за
максимальну межу, встановлену санкцією частини цієї статті, що призвело і до
необґрунтованого призначення покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 1
ст. 70 КК України.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав касаційне
подання, перевіривши матеріали справи і, обговоривши доводи касаційного
подання, колегія суддів вважає, що касаційне подання підлягає задоволенню з
таких підстав.

Суд правильно встановив фактичні обставини справи і, дослідивши докази в
порядку, передбаченому ч. 3 ст. 299 КПК України, вірно дійшов висновку про
доведеність винуватості ОСОБА_1 у таємному викраденні чужого майна, вчиненого
повторно, та у незаконних діях із наркотичним засобом, правильно кваліфікувавши
дії засудженого за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, що у касаційному
поданні не оспорюється.

У поданні також не оспорюється обґрунтованість звільнення ОСОБА_1 від
відбування покарання з випробуванням на підставі статей 75, 104 КК України.

Разом із тим, при призначенні покарання за ч. 1 ст. 309 та за сукупністю
злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України суд неправильно застосував
кримінальний закон.

У відповідності до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах,
установлених у санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу, що
передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Санкцією ч. 1 ст. 309 КК України передбачене максимальне покарання у виді 3
років позбавлення волі.

Суд же, вийшовши за ці межі, призначив ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 309 КК України 4
роки позбавлення волі та за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим остаточно визначив 4 роки позбавлення
волі, що є неприпустимим.

Отже, суд допустив неправильне застосування кримінального закону, яке є
підставою для зміни вироку.

З урахуванням пом'якшуючих покарання обставин, зокрема, повного визнання
вини та щирого каяття, вчинення злочинів
у неповнолітньому віці, колегія суддів вважає можливим не призначати
засудженому за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у максимальній межі, передбаченій
санкцією цього закону.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що при звільненні
неповнолітнього від відбування покарання з випробуванням застосовуються вимоги
ст. 104 КК України. У цьому разі посилання у вироку ще і на ст. 75 КК України є
зайвим.

Керуючись статтями 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання заступника прокурора Запорізької області задовольнити.

Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 березня 2008
року щодо ОСОБА_1 з м і н и т и.

Пом'якшити ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання до 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.
2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим остаточно визначити ОСОБА_1 - 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 104 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, поклавши на нього у відповідності
до ст. 76 КК України такі обов'язки: не
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання; періодично з'являтися для реєстрації в
органи кримінально-виконавчої системи.

С У Д Д І:

Гошовська Т.В. Пивовар
В.Ф. Жук В.Г.