Дата документу Справа № 233/957/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1209/15
Єдиний унікальний № 233/957/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч. 3 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000216, за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у провадженні, на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02 квітня 2015 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівки Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 20 грудня 2010 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у вигляді 240 годин громадських робіт;

- 26 травня 2011 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст. 15 ч. 3, 185 ч. 3, ст. 185 ч. 3, ст. ст. 70, 71 КК України до покарання у вигляді 4 років 25 днів позбавлення волі, звільнився 17 липня 2014 року на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» згідно з ухвалою Микитівського районного суду м. Горлівки від 09 липня 2014 року;

- 18 лютого 2015 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 3 роки;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, а вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18.02.2015 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 3 роки, ухвалено виконувати самостійно.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід залишено у виді тримання під вартою. Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з 26.02.2015 року. Вирішена доля речових доказів.
Виходячи з вироку, 09 лютого 2015 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин, у ОСОБА_7 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення майна із території домоволодіння, належного ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки йому було відомо про те, що мешканці зазначеного будинку відсутні. Реалізуючи свій злочинний намір, з метою викрадення чужого майна, ОСОБА_7 09 лютого 2015 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин, через незачинені двері паркану проник на територію вказаного домоволодіння, де шляхом відчинення незачинених вхідних дверей, проник до приміщення літньої кухні, звідки діючи умисно, таємно, повторно, із корисливих спонукань викрав належне ОСОБА_8 майно. Після чого, продовжуючи реалізацію єдиного злочинного наміру, спрямованого на викрадення майна ОСОБА_8 , через незачинені вхідні двері проник до приміщення господарської будівлі, розташованої на території вказаного домоволодіння, звідки діючи умисно, таємно, повторно, із корисливих спонукань викрав також належне потерпілому майно, після чого з місця вчинення злочину зник, заподіявши ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 625 гривень 67 копійок.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у провадженні, посилаючись на незаконність вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність зазначає, що вірно застосувавши норми ч. 4 ст. 70 КК України та ухваливши рішення про самостійне виконання вироку від 18.02.2015 року, яким обвинуваченому призначено покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд між тим необґрунтовано вказав, що призначає ОСОБА_7 остаточне покарання. Внаслідок цього просить вирок суду першої інстанції змінити та вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18.02.2015 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, та на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від його відбування з випробуванням строком на 3 роки, виконувати самостійно.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; колегія суддів, перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, вважає, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь у провадженні, підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Висновок суду про доведеність винності обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за які його засуджено, правильність кваліфікації його дій та призначений вид покарання, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому апеляційному перегляду відповідно до ст. 404 КПК України не підлягають.
Разом з тим, довід апеляційної скарги прокурора щодо посилання у резолютивній частині вироку на безпідставне призначення остаточного покарання, є слушним.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше судимий вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18.02.2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання строком на три роки. Новий злочин, за який ОСОБА_7 засуджений вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02.04.2015 року, він вчинив 09.02.2015 року, тобто до постановлення попереднього вироку.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як зазначено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.

Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Таким чином, при постановленні вироку від 02.04.2015 року і правильного застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 вимог ч.4 ст.70 КК України, суд безпідставно призначив остаточне покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, оскільки остаточне покарання не призначається, якщо за попереднім вироком особу засуджено із застосуванням ст.75 КК України, то кожен вирок, а отже і призначене покарання, виконується самостійно.

Таким чином оскаржуваний вирок, відповідно до положень ст.409 КПК України, підлягає зміні у зв`язку з неправильним тлумаченням закону, яке суперечить його точному змісту (п.3 ч.1 ст.413 КПК України), а саме ч.4 ст. 70 КК України, щодо призначення покарання.

Ураховуючи викладене, керуючись ст.ст.404, 407, 409, 413 КПК України,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні, задовольнити.

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02 квітня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в частині призначення покарання змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.4 ст. 70 КК України.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3