Справа №486/139/15-к 27.05.2015 27.05.2015 27.05.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
26 травня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, громадянку України, не працюючу, не заміжню, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму,
- визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачена ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.2 ст.307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.2 ст.309 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
____________________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/784/342/15 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ч.2 ст.307 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1
На підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18.12.2013 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винною у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України та призначено покарання:

· за ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України - 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;

· за ч.2 ст.309 КК України 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18.12.2013 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області витрати на проведення експертиз в сумі 443 грн.

Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі прокурор посилається на те, що суд безпідставно застосував закон, якій не підлягав застосуванню, а саме ст. 69 КК України, та призначив покарання ОСОБА_6 , яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості.

Зазначає, що призначення покарання за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України судом належним чином невмотивовано.

Вказує, що обвинувачена раніше судима за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, належних висновків для себе не зробила і вчинила нові умисні злочини під час іспитового строку за попереднім вироком, тобто обвинувачена на шлях виправлення не стала.

Узагальнення викладу позиції захисника.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, а вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 березня 2015 року, без змін. Вважає оскаржуваний вирок законним, обґрунтованим та справедливим, оскільки призначене покарання відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченої.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 14.10.2014 о 15 годині 30 хвилин обвинувачена ОСОБА_6 перебуваючи біля пам`ятника «Імені Курчатова» по бульвару Курчатова в м. Южноукраїнськ, придбала у невстановленої особи наркотичний засіб - опій ацетильований, який перебував в одноразовому медичному шприці об`ємом 5 мл., маса якого в перерахунку на суху речовину становила 0,063 гр., який вона незаконно зберігала при собі без мети збуту.

Проходячи біля будинку №2 по бульвару Курчатова в м. Южноукраїнськ, до ОСОБА_6 підійшли працівники Южноукраїнського МВ УМВС України в Миколаївській області та запитали чи є в неї заборонені речі та предмети, на що обвинувачена дістала з жіночої сумочці наявний медичний шприц з наркотичним засобом, який добровільно видала їм у присутності понятих.

Також, 27.10.2014 року обвинувачена ОСОБА_6 при невідомих обставинах та у невстановленому місці, придбала особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, який в подальшому зберігала при собі з метою збуту.

В цей же день, о 16 години ОСОБА_6 , під час проведення оперативної закупки, знаходячись біля будинку №2 по бульвару Курчатова в м.Южноукраїнськ, незаконно збула ОСОБА_10 особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований в медичному шприці об`ємом 2 мл., маса якого в перерахунку на суху речовину становила 0,08 грама.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченої та її захисника, які вважали вирок суду законним і обґрунтованим, просили залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Обставини вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень судом першої інстанції встановленні вірно.

Ці обставини не оспорюються прокурором і в суді апеляційної інстанції, а тому відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України не перевірялись.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на незаконність вироку щодо ОСОБА_6 з мотивів неправильного застосування судом ст. 69 КК України, а також невідповідності призначеного їй покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів і її особі внаслідок м`якості, є необґрунтованими, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, згідно ст. 414 КПК України, визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті), але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Зважаючи на приведені вимоги чинного законодавства, при судовому розгляді справи та призначенні покарання, суд першої інстанції зобов`язаний виходити з положень ст. 65 КК України, врахувати тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, яке, в свою чергу, повинно бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження нових злочинів.

Обговоривши доводи поданої прокурором апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , судом виконані вимоги ст. 65 КК України та ст. 370 КПК України, а тому по справі відсутні підстави для скасування вироку внаслідок призначення надмірно м`якого покарання.

Обставини на які посилається прокурор в своїй апеляційній скарзі, суд першої інстанції при призначенні покарання врахував в повному обсязі.

Так, призначаючи покарання, суд врахував обставини вчинення злочину, особу обвинуваченої, а також пом`якшуючі покарання обставини: щире каяття, молодий вік та активне сприяння розкриттю злочинів.

Проте посилання суду в мотивувальній частині вироку на обтяжуючу покарання обставину - рецидив злочину, є необґрунтованим і таким, що не відповідає вимогам ч.4 ст.67 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дана обставина врахована, як кваліфікуюча ознака вчинених обвинуваченою злочинів, а саме - повторність, і не може враховуватись при призначенні покарання, як така що його обтяжує.

Тому, посилання суду у вироку на обтяжуючу покарання обставину - рецидив злочину, відповідно до вимог ч. 2 ст. 404 КПК України, підлягає виключенню із мотивувальній частини вироку.

Апеляційним судом також приймається до уваги те, що ОСОБА_6 визнала вину повністю, давала суду послідовні показання, які узгоджуються з об`єктивними даними, що обумовило можливість застосування судом ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів в судовому проваджені.
За таких обставин, при призначені покарання суд першої інстанції правильно врахував вищенаведені обставини, належним чином мотивував прийняте рішення та відповідно до вимог закону обґрунтовано застосував положення ст.69 КК України, а тому доводи прокурора в цій частині є безпідставними.

На переконання суду апеляційної інстанції, призначене покарання обвинуваченій судом першої інстанції у такому розмірі є достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

З огляду на наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченій ОСОБА_6 більш суворого покарання, про що просить прокурор, посилаючись на невідповідність призначеного їй покарання ступеню тяжкості злочину та її особі, оскільки призначене покарання не є явно несправедливим та м`яким.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 532 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури м. Южноукраїнська Миколаївської області ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 березня 2015 року стосовно ОСОБА_6 без зміни.

Відповідно до вимог ч.2 ст.404 КПК України виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочину.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: