Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А копія:
21 квітня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю прокурора ОСОБА_4
засуджених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, з урахуванням внесених до неї змін, (далі-прокурор), на вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 жовтня 2014 року.
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Здолбунів, Рівненської обл., громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187; ч.1 ст.304; ч.2 ст.121 КК України, та призначено йому покарання: за ч.2 ст.187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України - чотири роки і шість місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві особистої власності; за ч.1 ст.304 КК України - три роки позбавлення волі; за ч.2 ст.121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України - п`ять років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням і призначено покарання - п`ять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві особистої власності.
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Здовбиця, Здолбунівського р-ну, Рівненської обл., українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, жителя АДРЕСА_2 , раніше судимого - вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 13 липня 2011 року за ч.1 ст.185 КК України до одного року позбавлення волі з іспитовим строком один рік, визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187; ч.2 ст.121 КК України, та призначено йому покарання: за ч.2 ст.187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України - чотири роки і шість місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві особистої власності; за ч.2 ст.121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України - п`ять років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням і призначено покарання - п`ять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві особистої власності.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково: стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_9 завдану матеріальну шкоду у розмірі 4 666 (чотири тисячі шістсот шістдесят шість) грн. 28 коп.; стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_9 завдану моральну шкоду у розмірі 13 000 (тринадцять тисяч) грн.; стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 завдану моральну шкоду у розмірі 13 000 (тринадцять тисяч) грн.
Цивільні позови прокурора Здолбунівського району в інтересах держави задоволено повністю: стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь Рівненської центральної міської лікарні кошти за перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні у розмірі 2 507 (дві тисячі п`ятсот сім) грн. 94 коп.; стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь Здолбунівської центральної районної лікарні кошти за перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні у розмірі 366 (триста шістдесят шість) грн. 18 коп.
Судом також було вирішено питання щодо речових доказів.

За вироком суду, ОСОБА_5 за попередньою змовою та спільно з неповнолітнім ОСОБА_6 , 21 травня 2011 року, близько 03.00 год. в садку, що по вул. Глинській в с. Здовбиця, Здолбунівського району, Рівненської області, маючи умисел на заволодіння чужим майном, здійснили напад на ОСОБА_9 та застосувавши до нього насильство, небезпечне для життя та здоров`я, яке виразилось у нанесенні ударів кулаками рук та ногами по голові та тулубу, заволоділи грошима в сумі 50 гривень, чим спричинили для ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму. Не зупинившись на цьому, ОСОБА_5 за попередньою змовою та спільно з неповнолітнім ОСОБА_6 , 21 травня 2011 року, близько 03.00 год. на узбіччі автодороги Городище-Рівне-Староконстянтинів, поблизу вул. Шосова, що в с. Здовбиця, Здолбунівського району, Рівненської області, маючи умисел на заволодіння чужим майном, здійснили повторно напад на ОСОБА_9 та застосувавши до нього насильство, небезпечне для життя та здоров`я, яке виразилось у нанесенні ударів кулаками рук та ногами по голові та тулубу, заволоділи ноутбуком «Асус-К50ІJ» вартістю 3800 гривень, комп`ютерною мишкою «Tech X6-73» вартістю 80 гривень та сумкою до ноутбука «Continent CC-03 Navy» вартістю 180 гривень, художню книгу вартістю 60 гривень. Чим ОСОБА_9 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 4170 гривень. В наслідок скоєного злочину ОСОБА_9 отримав легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Своїми умисними діями, які виразилися в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_6 , вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України. ОСОБА_5 , достовірно знаючи про те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється неповнолітнім, шляхом пропозиції та розповідей про доступність вчинення певних дій, втягнув останнього у злочинну діяльність, а саме, маючи умисел на заволодіння чужим майном, здійснили напад на ОСОБА_9 та застосувавши до нього насильство, небезпечне для життя та здоров`я, вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 304 КК України.
Крім того, ОСОБА_5 за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_6 , 12 червня 2011 року близько 03.00 години поряд з кафе «Сім-Сім» по вул. Фабричній в м. Здолбунів, Рівненської області, в ході суперечки що виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно спричинили для ОСОБА_10 , 1993 року народження, ударами рук та ніг тілесні ушкодження, які згідно судово-медичної експертизи № 313 від 28 липня 2011 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_10 помер в Рівненській ЦМЛ ІНФОРМАЦІЯ_4 . Своїми умисними діями, які виразилися в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, вчиненого групою осіб, ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_6 , вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України.
В поданих на вирок суду апеляціях:
- прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи, вважає, що постановлене по справі судове рішення підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону та призначення покарання, особам засуджених та тяжкості вчиненого ними злочину. Зазначає, що судом першої інстанції з порушенням вимог п.3 ч.1 ст.65 КК України при призначенні покарання засудженим враховано щире каяття, як пом`якшуючу обставину, що в свою чергу призвело до неправильного застосування до них ст. 69 КК України при призначенні покарання за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.121 та ч.2 ст.187 КК України, оскільки, як вбачається з вироку, підсудні в судовому засіданні свою вину в інкримінонаному їм діянні не визнавали, чим не сприяли суду першої інстанції у встановленні істини по справі та, як наслідок намагались уникнути кримінальної відповідальності. Також вважає, що судом при призначенні покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не в повній мірі враховано ступінь тяжкості, характер суспільної небезпечності та обставини вчинених злочинів, а тому наведене свідчить про підвищену суспільну небезпечність осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та неможливість їх виправлення і перевиховання призначаючи їм більш м`яке покарання, ніж передбачене законом. Просить вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 жовтня 2014 року стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в частині призначення їм покарання скасувати та постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_5 та призначити йому покарання за ч.2 ст.187 КК України у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, за ч.1 ст.304 КК України у виді трьох років позбавлення волі, за ч.2 ст.121 КК України у виді семи років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань остаточну міру покарання визначити у виді семи років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна. ОСОБА_6 просить визнати винним та призначити йому покарання за ч.2 ст.187 КК України у виді семи років позбавлення волі, за ч.2 ст.121 КК України у виді семи років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань остаточну міру покарання визначити у виді семи років одного місяця позбавлення волі.
У поданих до апеляційної скарги змінах прокурор просить змінити вирок суду в частині призначення покарання для ОСОБА_6 , виключивши із його резолютивної частини призначене судом додаткове покарання у виді конфіскації майна. В решті вирок щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_5 просить залишити без зміни.
- засуджені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подані ними апеляційні скарги відкликали.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , захисників-адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 які підтримали апеляцію прокурора та просять її задовольнити, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції прокурора з врахуванням внесених до неї змін, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.323 КПК України, вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Законним є вирок, постановлений за умови правильного застосування в ньому матеріального закону і дотримання при проваджені справи кримінально-процесуального закону.
Висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їм злочинах відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються сукупністю зібраних по справі доказів, наведеними у вироку, яким суд дав належну оцінку та належним чином їх дослідив, що в апеляції прокурора не оспорюється.
Кваліфікація дій засуджених ОСОБА_5 за ч.2 ст.187, ч.1 ст.304, ч.2 ст.121 КК України та ОСОБА_6 за ч.2 ст.187 , ч.2 ст.121 КК України є вірною.
Разом з тим, призначивши додаткове покарання неповнолітньому ОСОБА_6 у виді конфіскації всього майна, що належить йому на праві особистої власності, суд припустився помилки, оскільки відповідно до вимог ч.2 ст.98 КК України до неповнолітніх можуть бути застосовані додаткові покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю. Конфіскація майна до вказаного переліку не входить. Таким чином, доводи прокурора в цій частині про невірне застосування судом норми кримінального закону заслуговують на увагу.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, в ред. 1960 року, колегія суддів, -
Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, з урахуванням внесених до неї змін, задовольнити.
Вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 змінити.
Виключити з резолютивної частини вироку що стосується призначення ОСОБА_6 покарання вказівку суду про конфіскації майна, що належить йому на праві особистої власності.
В решті вирок залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий суддя - підпис ОСОБА_1

Судді: підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3 .

З оригіналом згідно: суддя-доповідач: ОСОБА_1