ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/546/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" липня 2015 р.

Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000397 від 11.12.2014 р. відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 368-3, ч. 1 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В:
В провадження Дарницького районного суду м. Києва з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 .

В судовому засіданні прокурор вважав, що провадження підсудне Дарницькому районному суду м. Києва, обвинувальний акт відповідає вимогам закону та може бути призначений до судового розгляду, просив запобіжний захід залишити без змін у виді особистого зобов`язання, поклавши на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися за межі м. Києва та Київської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну фактичного місця проживання; утриматися від спілкування з ОСОБА_9 . Водночас, прокурор заявив клопотання про відсторонення обвинуваченого ОСОБА_8 від посади професора та виконувача обов`язків завідуючого кафедри «Менеджмент» Бориспільського інституту муніципального менеджменту при Міжрегіональній академії управління персоналом, в межах строку судового розгляду кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_6 вважає, що обвинувальний акт вимогам ст.ст. 291, 293 КПК України не відповідає, оскільки в порушення ч. 3 ст. 291 КПК України, копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_8 не надані. Крім цього, вказаний процесуальний документ не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України у зв`язку з неконкретністю та суперечливістю обвинувачення та не встановлення об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, не відповідності реєстру вимогам ст. 109 КПК України, а тому необхідно постановити ухвалу про повернення обвинувального акту прокурору та відмовити у задоволенні клопотання про відсторонення обвинуваченого ОСОБА_8 від посади. Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Крім цього, захисник в порядку ч. 2 ст. 303, ч. 3 ст. 309 КПК України подав скарги і заперечення на рішення прокурора та просив визнати незаконним рішення прокурора, а саме: постанову заступника прокурора Київської області від 12.02.2015 року про внесення змін до складу групи прокурорів; на дії слідчого та прокурора, які полягають у порушенні презумпції невинуватості при складанні процесуальних документів; на бездіяльність слідчого та прокурора щодо ненадання ОСОБА_8 та його захисникам доступу до матеріалів досудового розслідування, невнесення і невручення копії постанови про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про зупинення досудового розслідування від 23.03.2015 р.; на бездіяльність прокурорів в частині ненадання адвокату ОСОБА_6 та підозрюваному ОСОБА_8 під розписку копії обвинувального акту від 09.04.2015 р. та копії реєстру матеріалів досудового розслідування; заперечення проти ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02.04.2015 р. Обвинувачений підтримав скарги та заперечення подані захистом та просив суд їх задовольнити.

Прокурор вважає, що жодна із поданих скарг задоволенню не підлягає, оскільки процесуальні дії та процесуальні рішення вчинені у відповідності з положеннями КПК України.

Заслухавши сторони кримінального провадження щодо відповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього письмові клопотання, скарги і заперечення, суд приходить до такого висновку.

Доводи захисту про порушення вимог ч. 3 ст. 291 КПК України щодо ненадання підозрюваному ОСОБА_8 копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування суд вважає безпідставними й такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження. Так, на аркуші 23 наявний акт про відмову ОСОБА_8 від написання розписки про отримання копії обвинувального акту складений 9.04.2015 р. слідчим за участю понятих.

Разом з цим, згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини) статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Також, ч. 1 ст. 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета його вчинення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та інші обставини, що мають значення для кримінального провадження.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р., зазначає, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).
Проте, всупереч вказаним нормам закону, практиці Європейського суду з прав людини обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 368-3, ч. 1 ст. 366 КК України, не містить формулювання обвинувачення з посиланням на фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими і які відносяться до предмету доказування у кримінальному провадженні, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 91 КПК України, а в ньому тільки відображений виклад фактичних обставин справи, які прокурор вважає встановленими із зазначенням правової кваліфікації, чим порушені вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Так, виклавши фактичні обставини злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368-3 КК України, який ставиться у вину обвинуваченому ОСОБА_8 , слідчий намагаючись сформулювати обвинувачення не посилається на фактичні обставини, об`єктивні та суб`єктивні ознаки інкримінованого злочину, а обмежується лише правовою кваліфікацією злочину, зазначивши перед цим словосполучення: «Таким чином ОСОБА_8 обвинувачується…» (а. 7), що є порушенням п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Водночас, зі змісту п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України слідує, що на підставі викладення фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення щодо об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту, суб`єктивної сторони, які орган досудового розслідування вважає встановленими, слідчому, прокурору слід визначити правову кваліфікацію злочину, формулювання чого б точно відповідало вказаним елементам конкретного злочину.

Однак і цих вимог закону, слідчим не дотримано. Так, склад злочину, що передбачений ч. 1 ст. 366 КК України є формальним, який вважається закінченим з моменту вчинення хоча б однієї з альтернативно передбачених у диспозиції дій. Як слідує з обвинувального акту, такою дією є видача службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу (а. 12). Видача неправдивих документів означає надання (передачу) його фізичним або юридичним особам або випуск для використання такого документа, зміст якого повністю або частково не відповідає дійсності і який був складений або службовою особою, яка його видала, або іншою службовою особою.

Разом з цим, в обвинувальному акті, відсутнє сформульоване обвинувачення за ч. 1 ст. 366 КК України, як цього вимагає п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та при викладенні фактичних обставин не вказано обов`язкових ознак об`єктивної сторони вказаного злочину часу, місця, способу, дій якими обвинувачений ОСОБА_8 вчинив службове підроблення, що також не відповідає вимогам ч. 1 ст. 91 КПК України (а. 12).

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування. З буквального тлумачення даної норми вбачається, що вказаний перелік є вичерпним.

У зв`язку з цим, наведення переліку та характеристика речових доказів окремим пунктом реєстру матеріалів досудового розслідування (а. 22), очевидно не відповідає вимогам ч. 2 ст. 109 КПК України та ч. 4 ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема й прийняти рішення щодо повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу. За вказаних обставин, суд вважає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 та п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України та підлягає поверненню прокурору.

Враховуючи прийняття судом рішення щодо повернення обвинувального акту, системного тлумачення положень ст.ст. 314-315 КПК України щодо послідовності та порядку прийняття процесуальних рішень під час підготовчого судового засідання, суд не вбачає підстав для розгляду скарг та заперечень поданих захистом.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків, суд керується приписами ч. 3 ст. 315 КПК України відповідно до якої під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладеним на нього процесуальних обов`язків. Частиною 2 ст. 177 КПК України встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_8 24.03.2015 р. повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 368-3, ч. 1 ст. 366 КК України. Вказані злочини, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким та злочином невеликої тяжкості. Дії обвинуваченого щодо відмови від написання розписки про отримання обвинувального акту, на думку суду, свідчать про неналежне виконання процесуальних обов`язків й таким чином перешкоджають кримінальному провадженню.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, його віку та стану здоров`я, тяжкості покарання у разі доведення його винуватості, і наявності в нього постійного місця реєстрації та проживання в м. Києві, суд, керуючись ст.ст. 179, 194 КПК України, вважає за необхідне залишити без змін запобіжний захід у виді особистого зобов`язання ОСОБА_8 та покласти на нього обов`язок прибувати за кожною вимогою до суду та прокурора.

При вирішенні клопотання прокурора про відсторонення обвинуваченого ОСОБА_8 від посади професора та виконувача обов`язків завідуючого кафедри «Менеджмент» Бориспільського інституту муніципального менеджменту при Міжрегіональній академії управління персоналом, в межах строку судового розгляду кримінального провадження, суд керується положеннями Глави 14 КПК України. Ч. 2 ст. 155 КПК України, встановлено перелік відомостей, які обов`язково зазначаються у клопотанні про відсторонення від посади. Так, згідно з п. 6 ч. 2 ст. 155 КПК України, такими відомостями є виклад обставин, що дають підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, перебуваючи на посаді, знищить чи підробить речі і документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливатиме на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.

Як зазначено у поданому клопотанні, ОСОБА_8 , перебуваючи на вказаній посаді має доступ до всіх документів, які стосуються організації проведення навчального процесу і, які може знищити, спотворити і підробити, а також може вплинути на свідків. Разом з цим, з наданого захисником листа ректора Бориспільського інституту муніципального менеджменту при ОСОБА_10 № 27 від 30.04.2015 року отриманого на адвокатський запит та дослідженого в судовому засіданні встановлено, що запитувана інформація знаходиться в кримінальній справі, так як вона вилучалася слідчими органами, а решта це персональні дані ОСОБА_9 . Таким чином, документи, які мають суттєве значення для кримінального провадження за місцем роботи обвинуваченого відсутні. Інших доводів, що дають підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на посаді, знищить чи підробить речі і документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливатиме на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, прокурором в письмовому клопотанні не наведено.

Відповідно до ч. 2 ст. 156 КПК України, суд, встановивши, що клопотання подано без додержання вимог статті 155 цього Кодексу, повертає його прокурору, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням наведеного, подане клопотання не відповідає вимогам п. 6 ч. 2 ст. 155 КПК України та його необхідно повернути прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 315 ч. 2 ст. 369, ст. 372, 395 КПК України суд,

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000397 від 11.12.2014 р. відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 368-3, ч. 1 ст. 366 КК України повернути прокурору прокуратури Київської області ОСОБА_4 .

Клопотання про відсторонення обвинуваченого ОСОБА_8 від посади професора та виконувача обов`язків завідуючого кафедри «Менеджмент» Бориспільського інституту муніципального менеджменту при Міжрегіональній академії управління персоналом повернути прокурору прокуратури Київської області ОСОБА_4 .

Запобіжний захід ОСОБА_8 залишити без змін у виді особистого зобов`язання, зобов`язавши його прибувати за кожною вимогою до суду та прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.
Головуючий-суддя: