Справа № 11-509/11 Головуючий у І інстанції Бережняк В.Д.
Категорія - ч. 2 ст. 186 КК України. Доповідач Карнаух А. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіКарнауха А. С.
головуючого судді - Карнауха А.С.

суддів - Навозенко Л.С., Акуленко С.О.

з участю:

прокурора - Герасименко Т.М.

засуджених - ОСОБА_1, ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 травня 2011 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 травня 2011 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Ніжин Чернігівської області, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, непрацюючий, раніше судимий 05.04.2011 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік,

який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

засуджений за частиною 2 статті 190 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, за частиною 2 статті 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, за частиною 1 статті 304 КК України із застосуванням статті 69 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_1 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Постановлено вирок Ніжинського міськрайонного суду від 05.04.2011 року стосовно ОСОБА_1 виконувати самостійно.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець с. Червоні Партизани Носівського району Чернігівської області, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, раніше не судимий, який проживає за адресою: АДРЕСА_2

засуджений за частиною 2 статті 186 КК України із застосуванням статті 69 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі статей 75, 104 КК України ОСОБА_2. звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та.

У відповідності до статті 76 КК України на засудженого покладені обов'язки не виїжджати за межі України на постійне проживання, без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з'являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 81 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили, залишено у вигляді підписка про невиїзд.

Вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що він 10 лютого 2011 року близько 17 год. 00 хв. перебуваючи на вулиці Шевченка в м. Ніжині, біля маршрутної зупинки „Сільмаг", взяв на тимчасове користування у ОСОБА_3 його мобільний телефон марки „Нокіа-5130" для здійснення телефонного дзвінка. Маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, доводячи свої злочинні наміри до кінця, повторно заволодів вказаним мобільним телефоном вартістю 527 грн. 40 коп., в якому знаходилася флеш-карта об'ємом 1 Гб, вартістю 24 грн. Після чого утримуючи при собі телефон з місця скоєння злочину зник, чим завдав потерпілому ОСОБА_3 матеріальної шкоди на суму 551 грн. 40 коп.

21 лютого 2011 року близько 21 год.00 хв. ОСОБА_1 знаходячись разом з неповнолітнім ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_2 біля гуртожитку професійного ліцею побуту та сервісу по вулиці Шевченка, 113 м. Ніжина, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_2. являється неповнолітнім, запропонував йому вчинити відкрите викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_4., після чого вступив з неповнолітнім ОСОБА_2 у злочинну змову, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна та доводячи свої злочинні наміри до кінця, застосувавши до ОСОБА_4. насильство, яке є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, що виразилося в спричиненні ударів ногою в область тулуба та обличчя. Після чого ОСОБА_1 повторно, відкрито із кишені куртки ОСОБА_4. заволодів його грошима в сумі 20 грн. однією купюрою. В подальшому ОСОБА_1 утримуючи при собі викрадені гроші разом з ОСОБА_2 з місця вчинення злочину зникли. Своїми діями ОСОБА_1 втягнув неповнолітнього ОСОБА_2. в злочинну діяльність.

Також вироком суду ОСОБА_2. визнаний винним та засуджений за те, що він 21 лютого 2011 року близько 21 год. 00 хв. знаходячись разом з ОСОБА_1., біля гуртожитку професійного ліцею побуту та сервісу по вул. Шевченка, 113 м. Ніжина, вступив з ним в злочинну змову, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна та доводячи свої злочинні наміри до кінця, почали просити у ОСОБА_4. гроші. Після чого ОСОБА_2. застосував по відношенню до ОСОБА_4. насильство, яке є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, що виразилося в спричиненні ударів ногою в область тулуба та обличчя. Після чого ОСОБА_1 відкрито із кишені куртки ОСОБА_4. заволодів його грошима в сумі 20 грн. однією купюрою. В подальшому ОСОБА_2. разом з ОСОБА_1 утримуючи при собі відкрито викрадені гроші з місця вчинення злочину зникли, чим завдали потерпілому ОСОБА_4. матеріальної шкоди на суму 20 грн.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 не оспорюючи фактичні обставини справи, кваліфікацію своїх дій та доведеності вини у вчиненні злочинів, вважаючи призначене покарання таким, що не відповідає тяжкості злочину та його особі, просив змінити вирок та пом'якшити покарання, призначивши більш м'яке, ніж встановлено в санкції частини статті, врахувавши його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, думку потерпілих, які просили не призначати покарання пов'язане з позбавленням волі.

Вирок суду щодо ОСОБА_2. ніким не оскаржувався.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_1, який просив задовольнити його апеляцію з вказаних у ній підстав, думку прокурора, котрий вважав вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені в апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчинені злочинів за які його засуджено, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах справи доказами, які ретельно досліджені і перевірені в судовому засіданні та об'єктивно оцінені у вироку і не оспорюється в апеляції.

За встановлених у справі фактичних обставин, дії засудженого ОСОБА_1 кваліфіковано судом за частиною 2 статті 190, частиною 2 статті 186, часиною 1 статті 304 КК України правильно, що також не оспорюється в апеляції.

Твердження засудженого про неправильне застосування судом норм кримінального закону та призначення надто суворого покарання, яке не відповідає його особі, не заслуговують на увагу.

Призначаючи покарання ОСОБА_1, суд першої інстанції у відповідності до вимог статті 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених засудженим злочинів, особу винного, який раніше був засуджений за вчинення корисливого злочину, обставини, які пом'якшують та обтяжують покарання.

За змістом пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» Щодо особи, винної у вчиненні декількох злочинів, суд може призначити більш м'яке покарання, ніж передбачене законом, окремо за кожний злочин або тільки за один із них і остаточно визначити покарання за правилами ст. 70 КК . Застосування положень ст. 69 КК щодо покарання (як основного, так і додаткового), призначеного за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків, є неприпустимим.

Суд обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі, з ізоляцією засудженого та поміщення його до кримінально-виконавчої установи, в мінімальних межах санкцій, визначених частинами статей, за інкриміновані злочини та із застуванням статті 69 КК України за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 304 КК України.

Остаточне покарання суд визначив правильно згідно до статті 70 КК України, яке є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судових рішень, у справі не вбачається. За таких обставин вирок суду є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 377, 379 Кримінально-процесуального кодексу України,

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 травня 2011 року, залишити без задоволення.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 травня 2011 року щодо ОСОБА_1, залишити без зміни.

СУДДІ:

А.С. Карнаух Л.С. Навозенко С.О. Акуленко