В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ;
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ;
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002616 від 21 жовтня 2014 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Черкаси, українеця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186 КК України,

із участю в судовому розгляді:

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 10.10.2014 близько 12 год. 30 хв., маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, погрожуючи застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я неповнолітнього, на той час, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом проникнення у житло, незаконно заволодів ювелірними прикрасами, що належить батьку останнього - ОСОБА_5 , при наступних обставинах. Так, 10.10.2014 близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_4 зустрів свого знайомого, неповнолітнього ОСОБА_5 , 1997 р.н. та почав вимагати у нього гроші, погрожуючи застосуванням фізичної сили. Після цього, за пропозицією потерпілого, направився до будинку останнього, де ОСОБА_5 попрохав ОСОБА_4 зачекати у дворі біля будинку. Однак, ОСОБА_4 погрожуючи застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наполіг на тому, що також зайде до помешкання ОСОБА_5 , а саме у квартиру АДРЕСА_2 . Вчинивши таким чином проникнення у житло та перебуваючи у зазначеній квартирі, ОСОБА_4 погрожуючи застосуванням фізичного насильства у вигляді побиття, наказав неповнолітньому ОСОБА_5 принести ювелірні прикраси, які належать його батькам. Виконуючи вимогу, ОСОБА_5 приніс сумку у якій зберігалися прикраси та того ж дня, близько 12. год. 30 хв., ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні вказаної квартири, відкрито, умисно, з корисливих мотивів, заволодів чужим майном, що належить батькові неповнолітнього ОСОБА_5 , а саме: золотим хрестиком, вартістю 300 грн.; золотим браслетом, вартістю 5000 грн. та золотим ланцюжком, вартістю 1500 грн., а всього незаконно заволодів чужим майном, на суму 6800 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, чим завдав матеріальну шкоду потерпілому на зазначену суму.

Крім того 13.10.2014 близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_4 , повторно, маючи умисел на відкрите викрадення чужогомайна, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом проникнення у житло, незаконно заволодів ювелірними прикрасами, що належить батьку останнього - ОСОБА_5 , при наступних обставинах. Так, 13.10.2014 близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_4 прийшов до Черкаського державного технологічного університету, що по бул. Шевченка, 460 в м. Черкаси, де викликав з занять ОСОБА_5 , якому повідомив що має потребу у грошах, а тому запропонував пройти до квартири неповнолітнього, для того, щоб знову взяти золоті прикраси. А коли останній відмовився йти додому, ОСОБА_4 застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме наніс один удар кулаком в грудну клітку ОСОБА_5 та один удар ногою в стегно лівої ноги, чим завдав неповнолітньому фізичного болю та змусив останнього йти додому. Після чого, прийшов до будинку АДРЕСА_3 , де проник у квартиру АДРЕСА_4 , зайшовши услід за ОСОБА_5 та пройшов до місця, де зберігались ювелірні прикраси та з сумки у присутності неповнолітнього відкрито, умисно, з корисливих мотивів, викрав чуже майно, що належить його батькові ОСОБА_5 , а саме: золотим хрестиком, вартістю 300 грн.; золотим ланцюжком, вартістю 1000 грн.; золотим ланцюжком, вартістю 5000 грн.; золотою обручкою, вартістю 2000 грн.; золотими сережками, вартістю 5000 грн.; золотим підвісом, вартістю 2000 грн.; золотою каблучкою з каменем, вартістю 1500 грн. та золотою каблучкою, вартістю 3000 грн., а всього незаконно заволодів чужим майном, на суму 19800 грн., після чого з викраденим, з місця скоєння злочину зник, чим завдав матеріальну шкоду потерпілому на зазначену суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав в повному обсязі, визнав всі фактичні обставини, які йому пред`явлено в обвинуваченні та пояснив, що 10.10.2014 року зустрівся із товаришем ОСОБА_7 , запитав чи у нього є гроші, він відповів що грошей немає, а є прикраси. Вони пішли додому, він забрав прикраси і пішов. Наступна подія відбулася 13.10.2014 року, шкода відшкодована у повному обсязі. Додав, що він дійсно застосував насильство до потерпілого, ударив його у грудну клітку кулаком та ногою у стегно. Йому потрібно було проникнути до квартири та забрати прикраси. В скоєному вину визнає повністю та розкаюється, попрохав вибачення у потерпілих та рідних.

Показання ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується як його показами даними ним в судовому засіданні, так і тими доказами які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Тому дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.3 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з погрозою застосування такого насильства, вчинений повторно, поєднаний з проникненням у житло.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд, згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, межі, установлені санкції статті КК України.

Згідно ст.66 КК України, пом`якшуючою його відповідальність обставиною, суд визнає щире каяття у вчиненому та добровільне відшкодування матеріальної шкоди.

Згідно ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.
Суд, обираючи вид покарання ОСОБА_4 , враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ч.4 ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, на спеціальних обліках не перебуває, раніше не судимий, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, відсутність працевлаштованості. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_4 до покарання, пов`язаного із позбавленням волі.

Однак, враховуючи конкретні, досліджені в ході судового розгляду обставини справи, його особу, визнання вини та відношення до вчиненого, поведінку після вчинення кримінального правопорушення, його молодий вік, стан здоров`я, думку потерпілих з приводу відсутності претензій будь-якого характеру, сторони обвинувачення про можливість звільнення від відбування покарання із іспитовим строком, наявність позитивної характеристики за місцем проживання, суд встановлює за можливе звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України з покладанням на нього обов`язків передбачених ст.76 цього Кодексу.

Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Дана позиція також викладена уПостанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Суд вважає, що підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_4 ст.69 КК України не вбачається.

Цивільний позов не подавався.

Судові витрати відсутні.

Доля речових доказів повинна бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 368-371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 рік 6 місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. п.2,3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередній домашній арешт.

Речові докази, а саме:

- ювелірні прикраси: золотий браслет, 2 золотих хрестика, золоті сережки, золота обручка, золотий підвіс, 2 золоті каблучки та 3 золотих ланцюжка, передані під розписку потерпілому ОСОБА_5 , залишити за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1