Справа №1-2
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

12
квітня 2007 року Заліщицький районний суд Тернопільської області

в
складі: головуючого Антоновського
О.О.

при
секретарі Бабій
Л.І.

за
участю прокурора Лазенга
О.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики справу про
обвинувачення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1,
уроженця с. Заріччя Надвірнянського р-ну Івано-Франківської обл.,
жителя с. Бондарівка Коростенського р-ну Житомирської обл.,
громадянина України,
українця, з середньою освітою, ніде не працюючого, військовозобов'язаного, урядових нагород не має, не одруженого, не судимого в порядку ст. 89 КК України, за
ст. 122 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27
квітня 2006р. біля 15 год.
ОСОБА_1, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, у сінях
житлового будинку ОСОБА_2 уАДРЕСА_1, під
час суперечки, наніс три удари кулаком
власної руки в область грудної клітки ОСОБА_3Внаслідок даних
ударівОСОБА_3отримав переломи 8-9 ребер зліва,
які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження.

Підсудній
ОСОБА_1 у судовому засіданні свою винність у скоєному злочині визнав повністю і
суду пояснив, що він дійсно під час
суперечки вдарив кулаком в груди ОСОБА_3,
спричинивши останньму тілесні ушкодження у вигляді переломів двох ребер.
Даний злочин вчинив у стані сп'яніння.

Суд
вважає, що органи досудового слідства
правильно кваліфікували дії підсуднього ОСОБА_13а ст. 122 ч.1 КК України, так як він наніс потерпілому ОСОБА_3умисне
середньої тяжкості тілесне ушкодження,
тобто умисне тілесне ушкодження,
яке не є небезпечним для життя і не потягне за собою наслідків, передбачених
ст. 121 КК України, але
таке, що спричинило тривалий розлад
здоров'я. Все це знайшло своє повне підтвердження у судовому засіданні
матеріалами справи, показами самого
підсудного.

Обираючи
міру покарання підсудному ОСОБА_1., суд
враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винного, а саме те, що він не судимий, що потерпілий у своїй заяві простив
йому, що він відшкодував заподіяну
шкоду, що підсудній позитивно
характеризується за місцем проживання. А тому суд прийшов до переконання про
можливість виправлення підсудного без відбування покарання. І при обранні
підсудному ОСОБА_1 покарання за ст. 122
ч.1 КК України - 3 роки позбавлення волі
слід
застосувати ст. 75 КК
України та звільнити
його від

відбування
покарання з випробуванням, встановивши
іспитовий строк на 2 роки. Та покласти на нього обов'язки, передбачені
ст. 76 ч.1 п.п.2, 3, 4 КК України. Керуючись ст.
ст. 322-324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати
винним ОСОБА_1у скоєнні злочину,
передбаченого ст. 122 ч.1 КК
України та обрати йому покарання за даною статтею - 3 роки позбавлення волі. На
підставі ст. 75 КК України звільнити
засудженого ОСОБА_1від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 роки.
Зобов'язати засудженого ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання,
роботи або навчання, періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру
запобіжного заходу щодо засудженого ОСОБА_13алишити попередню -підписку про
невиїзд і строк відбування покарання рахувати з дня приведення вироку до
виконання.

Вирок
може бути оскаржений в апеляційний суд Тернопільської обл. на протязі 15 діб
через Заліщицький райсуд.