Справа № 10-240/2007 р. Головуючий
у 1 інстанції - МалишВ.В.
Доповідач - Демченко О.В.
УХВАЛА

Іменем України

7 вересня 2007 р.

Апеляційний суд
Чернігівської області в складі:

головуючого -
судді Демченка О.В. суддів - Акуленко CO.,
Козака В.І. з участю прокурора - Засоба О.В.
обвинуваченого ОСОБА_1.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові справу за апеляцією обвинуваченого ОСОБА_1на постанову
Деснянського районного суду міста Чернігова від 28 серпня 2007 року, -

установив:

Цією постановою
продовжено строк втримання під вартою
ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженця міста Енергодара
Запорізької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженому, не працюючому, жителю АДРЕСА_1, раніше не судимому.

Органами
досудового слідства ОСОБА_1
обвинувачується в скоєнні двох злочинів,
кваліфікованих по ст. 186 ч.2, 187 ч.3 КК України.

Обґрунтовуючи
рішення про продовження строку тримання під вартою

обвинуваченого, суд
першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1

обвинувачується
в скоєння тяжких злочинів, знаходячись
на волі він може перешкодити встановленню істини в кримінальній справі, уникнути слідства. Оскільки для повного
розслідування кримінальної справи необхідно виконати ряд слідчих дій, суд визнав за необхідне тримати
обвинуваченого під вартою.

На дану
постанову обвинуваченим ОСОБА_1. подано апеляцію, в якій він просить скасувати цю постанову і
обрати відносно нього інший

запобіжний
захід. Свою апеляцію мотивує тим, що має
в м. Чернігові постійне місце
проживання, зобов'язується у разі його
звільнення не продовжувати злочинної діяльності та перешкоджати слідству.

Вислухавши
в судовому засіданні обвинуваченого,
який просив задовольнити його апеляцію,
прокурора, котрий просив апеляцію
залишити без задоволення як безпідставну,
дослідивши матеріали судової та кримінальної справ, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляція не підлягає задоволенню з таких
підстав.

У
відповідності до ст. 5 п. с) Конвенції про захист прав і
основоположних свобод 1850 року, взяття
особи під варту допускається за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею
правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню
нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

При
обранні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, суд повинен керуватись вимогами ст.
148, 150 КПК України.
Зокрема, суд повинен
пересвідчитись, що є достатні підстави
вважати, що обвинувачений намагатиметься
ухилитись від слідства й суду, перешкоджатиме
виконанню процесуальних рішень слідчого та перешкодить істині в справі або
продовжить злочинну діяльність. Крім того,
суд повинен врахувати тяжкість злочину,
у вчиненні якого підозрюється особа,
її вік, стан здоров'я, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини.

Матеріали
обох справ містять дані про те, що
ОСОБА_1 був затриманий працівниками міліції за межами м. Чернігова. Отже, існують об'єктивні побоювання, що ОСОБА_1,
знаходячись на волі, може
уникнути слідства й суду. Санкції статей КК України, за якими йому пред'явлене звинувачення, передбачають покарання у вигляді позбавлення
волі строком понад 3 роки. ОСОБА_1 ніде не працює, а його стан здоров'я, сімейний і матеріальний стан не перешкоджають
йому уникнути слідства. Водночас як місцевому так і апеляційному суду не
пред'явлено будь-яких даних про те, що
належна поведінка обвинуваченого під час досудового слідства буде будь-яким
чином гарантована.

Таким
чином, рішення місцевого суду про необхідність
продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, ґрунтується на законі і фактично встановлених
обставинах справи, зміні чи скасуванню
воно не підлягає.

На підставі
викладеного, керуючись ст.
366, 377, 382 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляцію
обвинуваченого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а на постанову Деснянського районного суду
міста Чернігова від 28 серпня 2007 року про продовження строку тримання під
вартою ОСОБА_1. - без змін.