Справа №463/2842/13-к
Провадження №1-кп/463/4/15
В И Р О К
іменем України
31 липня 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

потерпілих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, на утриманні дітей не має, не працюючий, раніше судимий за ч. 2 ст. 389 КК України із застосуванням ст. 75 КК України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 289 КК України, -

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_7 , 18.04.2013 року незаконно заволодів транспортним засобом потерпілого ОСОБА_5 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 289 КК України.

Між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 укладено угоду про примирення між потерпілими та підозрюваним, згідно якої ОСОБА_7 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та відшкодував потерпілим заподіяну злочином шкоду. Сторони узгодили покарання за ч. 1 ст. 289 КК України у виді одного року, двох місяців обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України просили звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном 2 (два) роки. Потерпілі і обвинувачений дали згоду на призначення зазначеного покарання, їм роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.ст. 394, 424, 474 КПК України, а також наслідки невиконання угоди обвинуваченим.

У судовому засіданні потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 просили затвердити угоду. Потерпілі пояснили, що ОСОБА_7 є їх близьким знайомим, він мав довіреність на керування автомобілем та ключі від нього. Працівниками міліції не було роз`яснено наслідків написання заяви про злочин. Фактично вони помилилися, щодо суб`єкта скоєння злочину, оскільки вважали, що транспортним засобом заволоділа інша (стороння) особа, тобто, що такий був викрадений. Вважають, написання заяви, помилкою, оскільки вважали, що автомобіль викрала невідома особа.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України угода про примирення між потерплим і підозрюваним може бути укладена у проваджені щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Угода про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру.

Враховуючи вищенаведене, заслухавши думку прокурора, захисника, потерпілого, обвинуваченого, які просили затвердити угоду про примирення, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду про примирення, яка відповідає вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, з`ясувавши обставини, які суд вважає виключними, враховуючи відношення потерпілих до скоєного, про можливість застосування до обвинуваченого покарання в межах санкції ч. 1 ст. 289 КК України із застосуванням випробування, враховуючи попередню судимість з врахуванням виключних обставин, якими є відшкодування заподіяної злочином шкоди, зізнанням обвинуваченого, щире каяття у скоєному діянні, сприяння розкриттю злочину, а також того, що на сьогоднішній день є травмований, обмежений в рухах. Суд вважає, що ОСОБА_7 вчинив злочин із збігом випадкових обставин, а саме: потерпілий пишучі заяву про злочин, вважав, що пише таку відносно невідомої йому особи, а не відносно ОСОБА_7 , оскільки останній мав доручення та ключі від автомобіля, вільно ним користувався.

З`ясувавши у сторін, що вони розуміють викладені в ч. 5 ст. 474 КПК України обставини, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, вид покарання та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за можливе винести у даному провадженні вирок відносно ОСОБА_7 , яким затвердити угоду про примирення, визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді одного року, двох місяців обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном 2 (два) роки.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 475 КПК України,-

засудив:
Затвердити угоду про примирення укладену між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_7 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 289 КК України.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 289 КК України призначити покарання у вигляді 1 (одного) року 2 (двох) місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном на 2 (два) роки.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова протягом 30 днів з дня проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.
Суддя ОСОБА_1