Провадження № 11-кп/792/40/15
Справа № 671/1330/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.121, ч.1 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:
Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Бронівка Волочиського району Хмельницької області, який проживає в АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, в силу ст.89 КК України не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.125 КК України, та призначено йому покарання:
- за ч.1 ст.125 КК України - 150 годин громадських робіт;
- за ч.2 ст.121 КК України - 7 років позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Вирішено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 353,81 грн. витрат на проведення судової дактилоскопічної експертизи.
Вирішено речові докази:
- змив з ліжка, зіскоб зі стіни, виріз з підодіяльника, виріз з підодіяльника №2, виріз з підодіяльника №4, виріз з ковдри № 1, наволочку, змиви з лівої та правої руки ОСОБА_10 , змиви з правої та лівої руки ОСОБА_7 , змиви з правої та лівої руки ОСОБА_11 , змиви з лівої та правої руки ОСОБА_8 , зрізи з країв нігтьових пластин ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та три недопалки - знищити;
- одяг ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 - їм відповідно повернути.
Запобіжний захід ОСОБА_8 залишено попередній - особисте зобов`язання.
За вироком суду 08 квітня 2014 року в період з 17 год. до 22 год. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в житловому будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли під час спільного розпивання спиртних напоїв, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його наслідки, діючи з метою нанесення тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_12 численні удари руками та ногами, взутими у чоботи, в область голови, грудей та інших частин тіла, спричинивши ОСОБА_12 тяжкі тілесні ушкодження, як такі, що небезпечні для життя в момент заподіяння (завдання) і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_12 .
Крім того, 08 квітня 2014 року у вечірній час ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в житловому будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли під час спільного розпивання спиртних напоїв, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його наслідки, діючи з метою нанесення тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_7 численні удари руками та ногами, взутими у чоботи, в голову та інші частини тіла, заподіявши потерпілому ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження.
За змістом апеляційної скарги, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та на порушення кримінального процесуального закону, захисник просить вирок в частині засудження ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК України та стягнення з нього 353,81 грн. витрат на проведення дактилоскопічної експертизи скасувати, кримінальне провадження в цій частині закрити за недоведеністю його винуватості у вчиненні цього злочину, вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.125 КК України до 150 годин громадських робіт. При цьому апелянт уважає, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.
Зокрема, захисник зазначає, що за показаннями свідка ОСОБА_11 ОСОБА_12 до 18 години участі в бійці не брав; що відповідно до показань свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 того дня в період з 21 по 22 годину вони бачили ОСОБА_12 , який веселим йшов у напрямку до свого дому; що згідно з показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 обвинувачений 08.04.2014 прийшов додому близько 22 на початку 23-ї години, а висновком судово-медичного експерта №22 від 09.04. 25.06.2014 встановлено, що смерть ОСОБА_12 настала в період з 23 години 08.04.2014 по 01 годину 09.04.2014.
Вказує на те, що відповідно до цього висновку експерта на тілі і одязі ОСОБА_12 не виявлено слідів від предмета, яким йому могли бути заподіяні тілесні ушкодження, хоча згідно з висновком судово-медичного експерта № 79 від 09. - 11.04.2014 у ОСОБА_7 крововиливи на грудній клітці могли утворитися внаслідок удару чи тиснення предмету, що має рельєфну поверхню чи дії якогось іншого твердого предмету через рельєфну тканину.
За таких обставин захисник уважає, що тілесні ушкодження, від яких настала смерть ОСОБА_12 , він міг отримати з 23 по 24 годину, коли ОСОБА_8 вже був вдома, а відсутність на ОСОБА_12 слідів предмета з рельєфною поверхнею виключає нанесення ОСОБА_8 ударів ногами і заподіяння тілесних ушкоджень у вигляді переломів ребер та крововиливів у м`які тканини навколо правої нирки , що є в причинному зв`язку зі смертю.
Звертає апелянт увагу й на те, що судові медична, імунологічна, гістологічна та дактилоскопічна експертизи не виявили на одязі, взутті та тілі обвинуваченого слідів злочину, а судово-медичний експерт ОСОБА_20 після перегляду відеозапису слідчого експерименту повідомив суду, що при таких ударах, на які вказав ОСОБА_8 під час цієї слідчої дії, переломи ребер, зокрема і зліва, утворитися не могли, це були легкі тілесні ушкодження, після яких ОСОБА_12 міг йти по вулиці.
Наголошує захисник і на тому, що слід пальця руки, який надавався для дослідження експертам, не належить ні ОСОБА_12 , ні ОСОБА_8 , ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_11 , ні ОСОБА_10 , та на тому, що потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні давав різні показання: то говорив, що втрачав свідомість і не пам`ятає, що відбувалося, то орієнтувався в подіях і вказував, яка була година, то зазначав, що був без свідомості від 01 до 02 годин, а до її втрати чув голос ОСОБА_12 та ОСОБА_8 .
Захисник також уважає, що суд безпідставно взяв до уваги показання свідка ОСОБА_21 , який, не бачачи людини, в чому вона була одягнена, стверджував в суді, що в темну пору доби за 20 метрів по тіні впізнав ОСОБА_8 .
На думку апелянта, сторона обвинувачення не довела винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КПК України, поза розумними сумнівами, а викладені у вироку висновки суду в цій частині ґрунтуються на доказах, які викликають сумніви у їх достовірності, та на припущеннях, що суперечить вимогам чинного законодавства.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121 та ч.1 ст.125 КК України, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених доказах.
Зокрема, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочинів за вказаних у вироку обставин підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_7 про те, що 08.04.2014 в ході спільного розпивання спиртних напоїв в будинку ОСОБА_12 у нього (Кметя) з ОСОБА_8 виник конфлікт, під час якого останній наніс йому близько чотирьох ударів кулаком в обличчя, що бійку тоді припинив ОСОБА_11 , який відтягнув ОСОБА_8 від нього, що після продовження спільного розпивання спиртних напоїв (вже без ОСОБА_11 ) ОСОБА_8 знову почав наносити йому ( ОСОБА_22 ) удари руками та ногами, взутими в чоботи, по ногах і тулубу, від чого він втратив свідомість, що до втрати свідомості він чув як ОСОБА_8 наносив удари ОСОБА_12 , який просив не бити його і періодично стогнав, а потім замовк, що згодом, прийшовши до свідомості та побачивши сидячого ОСОБА_12 , він виліз повз нього на ліжко і заснув, що, коли вранці проснувся, то побачив ОСОБА_12 у тому ж положенні, а доторкнувшись до нього зрозумів, що він вже не живий, тому негайно пішов і повідомив про це голову сільської ради;
аналогічними показаннями свідка ОСОБА_11 про обставини нанесення ОСОБА_8 ударів ОСОБА_7 кулаком в обличчя, від чого ОСОБА_7 падав, що Скалацький в цей час у бійку не втручався, оскільки був самий п`яний, та про те, що наступного дня він бачив у ОСОБА_7 на обох ногах садна, засохлу кров та синці;
показаннями свідка ОСОБА_10 , який підтвердив факт спільного розпивання 08.04.2014 спиртних напоїв з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в будинку останнього;
показаннями самого обвинуваченого, у яких він визнав, що 08.04.2014 в будинку ОСОБА_12 спільно з вказаними особами упродовж тривалого часу вживав горілку, що між ним та ОСОБА_7 тоді був конфлікт, що того дня він був взутий у чоботях, а також, що, коли він залишав будинок ОСОБА_12 , у ньому залишалися лише останній та ОСОБА_7 ;
показаннями свідка ОСОБА_16 (батька співмешканки обвинуваченого) про те, що вдень 08.04.2014 ОСОБА_8 пішов до ОСОБА_12 після вживання горілки на риболовлі;
показаннями свідків ОСОБА_23 (який проживає на одній вулиці з ОСОБА_8 ) та ОСОБА_24 про те, що в ніч з 8 на 9 квітня 2014 біля 0 годин 10 - 20 хвилин вони бачили ОСОБА_8 , який йшов в напрямку свого дому, при цьому ОСОБА_23 стверджував, що ОСОБА_8 тоді з ним привітався, а ОСОБА_24 повідомив суду, що впізнав тоді ОСОБА_8 і за силуетом, і за ходою;
показаннями свідка - голови сільської ради ОСОБА_25 , який підтвердив, що вранці 09.04.2014 до нього прийшов ОСОБА_7 і повідомив йому, що ОСОБА_8 вбив ОСОБА_12 , при цьому ОСОБА_25 охарактеризував особу ОСОБА_8 негативно, повідомив, що покійний ОСОБА_12 був спокійною людиною, а на поведінку ОСОБА_7 скарг не надходило;
показаннями свідка ОСОБА_26 про те, що 09.04.2014 зі слів ОСОБА_7 їй стало відомо, що напередодні ОСОБА_8 побив його та вбив ОСОБА_12 ;
показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що в його присутності (як понятого) та в присутності свого захисника ОСОБА_8 під час слідчого експерименту добровільно, без будь-якого тиску на нього з боку сторонніх осіб, докладно розповідав і показував як він наносив удари ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , переважно ногами, та про те, що від учасників цієї слідчої дії жодних зауважень не надходило;
даними протоколу огляду місця події, з якого видно, що 09.04.2014 в будинку ОСОБА_12 виявлено його труп та сліди крові;
даними протоколу слідчого експерименту, зокрема й відеозапису цієї слідчої дії, з якого видно, що ОСОБА_8 в присутності свого захисника та понятих в довільній формі та відповідаючи на запитання добровільно розповідав, що наносив удари потерпілим і показував як він це робив;
даними висновків судово-імунологічних експертиз, відповідно до яких вилучена з місця події (у тому числі з стіни, постільної білизни в будинку ОСОБА_12 ) та на одязі і взутті ОСОБА_7 кров може належати як ОСОБА_22 , так і Скалацькому;
даними протоколу прийняття заяви ОСОБА_7 про спричинення йому ОСОБА_27 тілесних ушкоджень 08.04.2014;
даними висновку судово-медичної експертизи №79 від 11.04.2014, відповідно до якого у ОСОБА_7 було виявлено перелічені у вироку легкі тілесні ушкодження, які могли утворитися внаслідок ударів за вказаних потерпілим обставин, малоймовірно, що вони могли утворитися при нанесенні іншій особі;
даними висновків судово-медичних експертиз № 67-мк від 19.06.2014 та №22 від 25.06.2014, згідно з якими: наведені у них виявлені на трупі ОСОБА_12 тілесні ушкодження могли утворитися від багаторазової дії якихось тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею; переломи ребер та крововилив в м`які тканини навколо правої нирки могли утворитися близько 1-6 годин до часу настання смерті; тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в м`які тканини середостіння, перелому ребер та грудини мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя в момент заподіяння (завдання), і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті; всі інші тілесні ушкодження є легкими; в момент утворення переломів ребер та грудини ОСОБА_12 міг знаходитися в сидячому положенні, притиснутим спиною до якоїсь поверхні, чи в лежачому положенні на спині; в момент утворення інших тілесних ушкоджень він міг бути як у стоячому на ногах, сидячому, так і лежачому на спині положенні; можливість утворення крововиливу в м`які тканини середостіння, перелому ребер та грудини від падіння з висоти власного зросту без прискорення виключається; усі виявлені під час експертизи трупа тілесні ушкодження утворилися за життя ОСОБА_12 .
Враховуючи, що зазначені докази узгоджуються між собою, а тому не викликають жодних сумнівів у їх достовірності, і з достатністю вказують на те, що саме ОСОБА_8 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, спочатку в присутності ОСОБА_12 та ОСОБА_11 наносив удари кулаками в обличчя ОСОБА_7 , а потім (вже у відсутності ОСОБА_11 ) наносив удари кулаками та ногами і ОСОБА_7 , і ОСОБА_12 , суд першої інстанції правильно оцінив ці докази в сукупності і послався на них в обґрунтування своїх висновків.
При цьому суд навів докладні мотиви, з яких не врахував показання обвинуваченого в частині невизнання своєї вини та показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 щодо часу повернення ОСОБА_8 додому, зокрема й тому, що їх показання з цього приводу є суперечливими і спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, що усі вони є родичами між собою, а відтак - зацікавленими в уникненні обвинуваченого від відповідальності за скоєне.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, оскільки докази, на які він послався при обґрунтуванні вироку, будь-яких сумнівів у їх достовірності, належності, допустимості і достатності не викликають.
Доводи ж захисника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів уважає безпідставними, такими, що не відповідають матеріалам кримінальної справи і спростовуються наявними в ній та дослідженими в судому засіданні доказами в сукупності. При цьому колегія суддів виходить, зокрема й з такого.
Показання потерпілого ОСОБА_22 , свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , крім того, що в деталях співпадають між собою, об`єктивно підтверджуються й даними висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_22 стосовно характеру, локалізації та механізму утворення виявлених у нього тілесних ушкоджень.
Не вірити показанням потерпілого ОСОБА_22 про нанесення ОСОБА_27 ударів ОСОБА_30 та виявлення ним вранці трупа Скалацького у тому ж положенні, в якому він бачив його вночі, коли ОСОБА_27 в будинку вже не було, підстав немає ще й тому, що згідно з висновком судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_22 є малоймовірним, що виявлені в останнього тілесні ушкодження могли утворитися при нанесенні ударів іншій особі.
До того ж сам обвинувачений в суді не заперечив, що вони тоді розпивали спиртні напої, що того вечора він був у чоботях, що у нього був конфлікт з ОСОБА_22 , що йдучи у темну пору доби з будинку ОСОБА_31 , він залишив у ньому лише ОСОБА_22 і ОСОБА_31 , під час слідчого експерименту ОСОБА_27 повідомляв, що наносив удари потерпілим і показував як він це робив; свідок ОСОБА_29 (понятий під час вказаної слідчої дії) підтвердив, що підозрюваний робив це добровільно, а свідки ОСОБА_32 , ОСОБА_33 повідомили суду, що зі слів ОСОБА_22 їм стало відомо, що саме ОСОБА_27 вбив ОСОБА_31 .
Такі показання потерпілого ОСОБА_22 , обвинуваченого та свідків узгоджуються як між собою, так і з наведеними вище даними протоколу огляду місця події, протоколу слідчого експерименту і висновку судово-медичної експертизи трупа Скалацького.
Висновки судово-імунологічних експертиз, підтверджують, що з місця події були вилучені сліди крові, яка може належати як ОСОБА_22 , так і ОСОБА_30 , що узгоджується з показаннями потерпілого ОСОБА_22 та свідка ОСОБА_28 про нанесення ОСОБА_27 ударів ОСОБА_22 , від чого у нього йшла кров, з показаннями ОСОБА_22 про те, що після його побиття ОСОБА_27 наносив удари і ОСОБА_30 , від яких останній стогнав і просив не бити його, а також з даними висновків судово-медичних експертиз про наявність у потерпілих тілесних ушкоджень.
Сам по собі факт, що судово-імунологічними та дактилоскопічною експертизами на одязі та взутті обвинуваченого не виявлено слідів злочину, а також те, що на трупі Скалацького не виявлено слідів предмета, яким йому могли бути нанесені тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть, у тому числі й предмета, який має рельєфну поверхню, не спростовує висновків суду про спричинення ОСОБА_30 тілесних ушкоджень саме ОСОБА_27 , що з достатністю доведено сукупністю інших доказів.
Достовірність показань свідків ОСОБА_34 та ОСОБА_35 про те, що вони бачили як ОСОБА_27 йшов у напрямку свого дому саме після 00 годин, також сумнівів не викликає, оскільки, по-перше, ці свідки є незацікавленими у справі особами, по-друге, їх показання в деталях узгоджуються між собою.
Твердження захисника, що свідок ОСОБА_36 повідомляв, що впізнав ОСОБА_27 лише по тіні, не відповідають дійсності, і спростовуються матеріалами справи, зокрема й даними технічного запису, з якого видно, що за його свідченнями в суді він впізнав тоді ОСОБА_27 і по силуету, і по ході.
За таких обставин, колегія суддів уважає, що суд обґрунтовано не взяв до уваги показання свідків, які є родичами обвинуваченого, щодо часу його повернення додому.
В апеляційному суді потерпілий ОСОБА_22 пояснив, що він спочатку в суді першої інстанції говорив, що не знає як ОСОБА_27 наносив удари ОСОБА_30 , оскільки боявся обвинуваченого, та уточнив, що насправді після його побиття ОСОБА_27 він чи втратив свідомість, чи заснув через сильний стан сп`яніння, але ще до того чув звуки ударів, які ОСОБА_27 наносив ОСОБА_30 , та стогін останнього і благання не бити його.
Оскільки такі пояснення потерпілого ОСОБА_22 узгоджуються з характером, кількістю та тяжкістю виявлених на трупі Скалацького тілесних ушкоджень та з іншими дослідженими судом доказами, підстав піддавати сумніву достовірність його показань з цього приводу колегія суддів не убачає.
Натомість твердження обвинуваченого про його непричетність до нанесення потерпілим ударів викликають обґрунтовані сумніви у їх достовірності, оскільки його показання з цього приводу на досудовому слідстві та в суді першої інстанції, а також його пояснення в апеляційному суді є непослідовними та суперечливими.
Зокрема, як видно з протоколу та відеозапису слідчого експерименту, з технічного запису судового засідання та з пояснень в апеляційному суді, ОСОБА_27 під час слідчого експерименту розповідав про нанесення ним ударів обом потерпілим, а ОСОБА_22 , в тому числі й після того, як ходили з ним здавати в металолом решітки; в суді першої інстанції то стверджував, що нікому з потерпілих ударів не наносив, то говорив, що після того, як він з ОСОБА_22 здали решітки на металолом, вони купили горілки і повернулися в будинок Скалацького, що під час розпивання спиртного він захищався від ОСОБА_22 , що останній тоді вдарив його, а він один раз вдарив ОСОБА_22 , то знову заперечував факт нанесення ОСОБА_22 ударів, при цьому знову говорив, що захищався від нього, а в апеляційному суді ОСОБА_27 заперечив і факт нанесення ударів ОСОБА_22 , і навіть те, що разом з ОСОБА_22 ходив до нього додому по решітки, здавав їх в металолом і придбавав за виручені гроші горілку, тобто й те, про що розповідав у суді першої інстанції.
Крім того, в суді першої інстанції ОСОБА_27 то говорив, що на пропозицію працівників міліції розповів про обставини події так, як було, то стверджував, що вони говорили йому, що казати.
Жодних суперечностей чи неузгодженостей у показаннях потерпілого ОСОБА_22 щодо обставин нанесення ОСОБА_27 ударів йому і ОСОБА_30 та часу залишення обвинуваченим будинку ОСОБА_31 , у показаннях свідків ОСОБА_34 , ОСОБА_35 щодо часу, коли вони бачили ОСОБА_27 , з даними протоколів слідчих дій та висновків судово-медичних експертиз щодо характеру і часу нанесення ударів обом потерпілим, щодо виявлених у них тілесних ушкоджень, щодо їх тяжкості та щодо часу настання смерті ОСОБА_31 не убачається.
Те, що слід пальця руки, наданий на експертизу, нікому з присутніх 08.04.2014 в будинку ОСОБА_31 не належить, що за роз`ясненнями експерта при ударах, на які вказував ОСОБА_27 під час слідчого експерименту, не могли виникнути переломи ребер, а також, що при наявних тілесних ушкодженнях ОСОБА_37 міг рухатися, жодним чином не спростовує висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_27 у вчиненні злочинів, які підтверджуються сукупністю інших досліджених в судовому доказів.
Показання ж ОСОБА_27 під час слідчого експерименту про те, що удари, які він наносив ОСОБА_30 , були легенькими, лише підтверджують факт нанесення ним ударів обом потерпілим, свідчать про його намагання вже на тій стадії досудового розслідування уникнути відповідальності і спростовують його показання про психологічний тиск на нього з боку працівників міліції.
Твердження обвинуваченого про застосування до нього тиску і про повідомлення ним про такий тиск свого захисника перед проведенням цієї слідчої дії спростовуються й тим, що, як видно з протоколу та відеозапису, слідчий експеримент проводився в присутності понятих, судово-медичного експерта і захисника підозрюваного, але жодних зауважень від них з приводу проведення вказаної дії не надходило.
Поведінка ж захисника під час слідчого експерименту та в суді першої інстанції, факт подання нею апеляційної скарги, доводи, на які вона посилається в її обґрунтування, та підтримання їх в апеляційному суді не дають підстав сумніватися у належному виконанні нею своїх обов`язків при наданні правової допомоги ОСОБА_27 ні як підозрюваному, ні як обвинуваченому.
Показання свідків ОСОБА_11 , що Скалацький до 18 години участі в бійці не брав, показання ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , що увечері того дня близько 21 22 години вони бачили як ОСОБА_37 йшов з кимось додому, на правильність висновків суду про доведеність вини ОСОБА_27 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, не впливають, оскільки вказані свідки не були очевидцями нанесення ударів Скалацькому за встановлених судом обставин і такі їх показання цих обставин не стосуються.
Що стосується рішення суду про стягнення з ОСОБА_27 судових витрат, то воно відповідає положенням ч.2 ст.124 КПК України, відповідно до яких у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Порушень чинного законодавства при розгляді кримінальної справи та ухваленні вироку, на які посилається захисник в апеляції, не встановлено.
Отже колегія суддів уважає доводи захисника необґрунтованими і підстав для скасування чи зміни вироку в межах апеляційної скарги не убачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2014 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2