Справа
№216/8521/13-к
пров.№1-кп/216/481/13
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2013 року.

Центрально-Міський районний суд міста
Кривого Рогу Дніпропетровської
області, у складі:

головуючого-судді -
Бондарєвої О.І.

при секретарі -
Городнічевій Т.О.

за участю прокурора -
Сивківського Д.І.

захисника - ОСОБА_1

підсудної - ОСОБА_2

потерпілої - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, у залі суду, у місті Кривому
Розі, кримінальну справу за
обвинуваченням:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилась у
смт. Крижополь Вінницької області,
громадянки України, українки, освіта
середня технічна, заміжньої,
пенсіонерки, раніше не судимої,
проживаючої: АДРЕСА_1,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125
КК України, -

В С Т А Н О В И В:

20.07.2013 року, приблизно о 08.30 год.,
ОСОБА_2, знаходячись на городах поблизу
дачної ділянки НОМЕР_1, розташованої в
СТ «Укренергочермет», поблизу вулиці
Правди, у Центрально-Міському районі,
міста Кривого Рогу, на ґрунті
неприязнених відносин, які склалися
між нею та гр. ОСОБА_3, умисно, тримаючи в
руках фрагмент шиферу нанесла декілька
ударів по руках та ногах гр. ОСОБА_3, чим
завдала останній тілесні ушкодження у
вигляді синців верхніх та лівої
нижньої кінцівки, садна нижніх
кінцівок, подряпин верхніх та нижніх
кінцівок, які згідно з висновком
судово-медичної експертизи №1951 від
02.08.2013 року відносяться до легких
тілесних ушкоджень, як такі, що мають
незначні скороминучі наслідки.

Під час розгляду кримінального
провадження підсудна ОСОБА_2 свою
провину у скоєнні кримінального
правопорушення, визнала частково, суду
пояснила, що потерпіла ОСОБА_3, - її
сусідка по дачах, відносини з нею
нормальні. Зранку 20.07.2013 року вона
(підсудна) разом зі своєю родиною
(чоловік, донька) поралась на городі,
який знаходиться поблизу дачної
ділянки НОМЕР_2. У цей час до них
підбігла ОСОБА_3, та стала нецензурно
лаятись, називаючи її (підсудну)
вбивцею, не поясняючи причин такої
поведінки. Під час сварки ОСОБА_3
знаходилась на перших сходах городів,
які укріплені шифером, а підсудна на
уступ вище. Коли ОСОБА_3 спробувала
піднятися вище, шифер тріснув, від чого
та впала на землю. Коли ОСОБА_3
підвелась, вона (підсудна) схопила
фрагмент шиферу, замахнулась, однак не
встигла ним вдарити потерпілу,
оскільки до неї підбігла її донька,
вихватила з рук шифер, та запропонувала
потерпілій піти. Вона (підсудна) ОСОБА_3
удари не наносила. Однак, не виключає,
що тілесні ушкодження на руках
потерпілої могли виникнути під час
того, як вона (підсудна) хватала
потерпілу за руку, щоб виштовхати зі
свого городу. У скоєному кається,
просить суд суворо її не наказувати.

Окрім часткового визнання вини ОСОБА_2,
її винуватість у скоєнні зазначеного
правопорушення підтверджується
поясненнями потерпілої ОСОБА_3.,
свідків, а також письмовими доказами,
наявними у матеріалах кримінального
провадження, та досліджених судом, у
судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_3 суду пояснила, що
з підсудної склалися не приязнені
стосунки. Вранці 20.07.2013 року, вона
прийшла на свою дачу, та побачила, що
хтось потравив її собак. У тому, що
сталось вона запідозрила ОСОБА_2,
оскільки та неодноразово погрожувала
знищити її собак. Вона (потерпіла)
побігла на дачу ОСОБА_2, щоб з'ясувати
стосунки. Родина ОСОБА_6 у цей час
знаходилась на городі, який
розташований на схилах, ближче до
балки. Підійшовши до них вона
(потерпіла) дійсно обізвала ОСОБА_2
«вбивцею», та у відповідь їй сказала, що
«отруїла твоїх собак, отрую і тебе».
Потім підсудна схватила кусок шиферу,
та стала ним бити її (потерпілу) по
ногах, намагаючись стягнути донизу. До
підсудної підбігла її донька, яка
спробувала вихватити шифер, від цієї
штовханини, їй (потерпілій) було
нанесено два удари по обличчю, один
спрямований, другий, - скользящий. Після
чого, підсудна викинула шифер на землю,
та почала хватати її (потерпілу) за руки
та виштовхувати з городу. Донька
підсудної намагалась їх розняти. Вона
(потерпіла) у той день не падала, усі
тілесні ушкодження, сінці та подряпини
на ногах і руках виникли від ударів, які
їй нанесла підсудна. Просить суд
призначити підсудній суворе покарання.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, кожен окремо, суду пояснили, що
зранку 20.07.2013 року, вони разом з
підсудною порались на городі. До них
підбігла потерпіла, яка, знаходившись
на нижньому рівні, почала нецензурною
лайкою ображати підсудну, називаючи її
«вбивцею». Потім ОСОБА_3 впала на землю,
пошкодивши шифер, яким було укріплена
частина городу. Після падіння
потерпіла намагалась виповзти на
верхній рівень городу. До неї підійшла
свідок ОСОБА_8 (донька підсудної) та
тримаючи її (потерпілу) за руку,
намагалась випроводити. Вони бачили, як
підсудна взяла з землі кусок шиферу,
направилась до потерпілої, замахнулась
на неї, відвівши його над головою, але в
цей момент, донька, яка стояла біля
потерпілої, перегородила підсудній
шлях, вихвативши шифер. Потерпіла
злякалась та убігла. Вони не бачили, щоб
підсудна наносила удари потерпілій.
Коли потерпіла уходила з городу у неї
не було тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він не
був очевидцем подій, які мали місце
наприкінці липня 2013 року. Однак, у той
день по обідні, повз його дачі
проходила ОСОБА_3, яка була стурбованою,
продемонструвала йому сінець на нозі,
та пальцем вказала на зуб, який з її
слів був пошкоджений, пояснивши, що це з
нею зробила ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що 20.07.2013
року, зранку на його дачу прийшла
ОСОБА_3 та розповіла, що хтось потруїв
її собак, і вона вважає, що це зробила
ОСОБА_2 Після чого, вона направилась у
сторону дачі ОСОБА_2 Через 10-15 хвилин,
він почув гучні крики, та підійшов до
своєї хвіртки, та побачив, що донька
підсудної відтягує ОСОБА_2 від
потерпілої, в руках ОСОБА_2 утримувала
кусок шиферу, яким розмахувала, він не
пам'ятає наносила удари ОСОБА_2
потерпілій, чи ні. Потім до нього
підійшла потерпіла, показала йому
зламаний зуб, та подряпини на ногах.

Згідно висновку судово-медичної
експертизи №1951 (1838-13) від 08.08. 2013 року, у
потерпілої ОСОБА_3 виявлено синці
верхніх та лівої нижньої кінцівок,
садна нижніх кінцівок, подряпини
верхніх і нижніх кінцівок, які за своїм
характером відносяться до легких
тілесних ушкоджень, як такі, що мають
незначні скороминучі наслідки, п.2.3.5.
«Правил судово-медичного визначення
ступеню тяжкості тілесних ушкоджень»,
затверджених наказом МОЗ України від
17.01.1995 року, №6. Ушкодження виникли від
дії тупого твердого предмету
(предметів) з обмеженою травмуючою
поверхнею, що могло бути при
обставинних вказаних потерпілою. Час
виникнення ушкоджень відповідає 20.07.2013
року (а.с.15).

Вищенаведені докази, у їх сукупності,
дають суду підстави вважати вину
ОСОБА_2 доказаною, а її дії підлягають
кваліфікації за ч.1 ст.125 УК України, за
ознаками: умисне легке тілесне
ушкодження.

Суд критично оцінює:

- свідчення підсудної ОСОБА_2 стосовно
обставин скоєння зазначеного злочину,
на думку суду, вибрана нею позиція
зайнята з метою, уникнення
кримінальної відповідальності;

- пояснення свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7,
оскільки останні є чоловіком та
донькою підсудної, та зацікавлена у
сприятливому для підсудної розгляді
справи;

- вказане також спростовуються
дослідженими у судовому засіданні
іншими доказами в їх сукупності, у тому
числі, поясненнями потерпілої ОСОБА_3,
висновком додаткової судово-медичної
експертизи №2470 (1951(1838-13) від 30.09.2013 року,
згідно якого, експерт вважає, з
врахуванням локалізації і взаємного
розташування тілесних ушкоджень у
потерпілої, а також даних на які
вказала потерпіла в ході проведення
слідчого експерименту 26.09.2013 року,
тілесні ушкодження у ОСОБА_3 більш
ймовірно виникли при обставинах на які
вказала сама потерпіла в ході
проведення слідчого експерименту.
Однак, виникнення всіх тілесних
ушкоджень у потерпілої при обставинах
на які вказала підозрювана в ході
проведення слідчого експерименту
26.09.2013 року, малоймовірне (а.с.63-65).

Обговорюючи питання про обрання міри
покарання ОСОБА_2 суд враховує ступінь
тяжкості скоєного правопорушення,
характеристику особи винної, яка
уперше притягається до кримінальної
відповідальності, раніше не судима, є
пенсіонеркою, позитивно
характеризується за місцем проживання
(а.с.27), розкаяння, що відповідно до ст.66
Кримінального кодексу України є
обставинами, що пом'якшують покарання,
та вважає, що слід обрати покарання
підсудній у вигляді мінімального
розміру штрафу, передбаченого санкцією
ч.1 ст.125 КК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373-374 КПК України,
суд -

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винною у скоєнні
злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК
України та призначити покарання у
вигляді штрафу на користь держави у
розмірі - 510 (п'ятсот десять) грн.

У рамках зазначеного кримінального
провадження заходи забезпечення, не
обиралися.

Вирок суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через районний суд протягом 30
днів з дня його проголошення, а
засудженим у той же строк з моменту
вручення йому копії вироку.

Суддя:
Бондарєва О.І.