У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

Головуючого

Заголдного В.В.

суддів

Шевченко Т.В., Канигіної Г.В.

за участю прокурора

Драгана В.М.

адвокатів представника потерпілого

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 4 жовтня 2007 року кримінальну
справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката
ОСОБА_1 на вирок Апеляційного суду м. Севастополя від 6 червня 2007 року
щодоОСОБА_4

Цим
вироком ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Жовті Яри

Татарбунарського району Одеської області, громадянина
України,

не
судимого

засуджено за ч.3 ст.27, ч.2 ст.15,
п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 8
років позбавлення волі з конфіскацією ½ частини
майна, що є його власністю; за ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України на 1
рік позбавлення волі.

На
підставі ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів призначено
у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією ½ майна, що є його власністю.

Постановлено
стягнути із засудженого на користь потерпілого ОСОБА_5 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_4
визнано винним у тому, що в серпні 2006 року з метою уникнення обов`язку зі
сплати боргу ОСОБА_5 замовив його умисне вбивство. Для цього він попросив свою знайому ОСОБА_6 підшукати
виконавців вбивства, передав їй як частину оплати 1000 доларів США, залишив у
камері схову на залізничному вокзалі м.Симферополя дані про особу ОСОБА_5, його
фотокартки та записку для виконавців, в якій просив після вбивства забрати
сумку ОСОБА_5, з якої нічого не брати.

3.09.2006
року на підтвердження виконання замовлення отримав від ОСОБА_6 сумку ОСОБА_5 з
майном на суму 7700 грн. і передав їй у якості оплати 380 доларів США, а також
золотий хрестик та ланцюжок як заставу на підтвердження свого обов`язку
виплатити решту грошей виконавцям і їй як посереднику.

Умисне
вбивство ОСОБА_5 не було виконано з причин, що не залежали від волі ОСОБА_4,
оскільки ОСОБА_6 звернулася із заявою до правоохоронних органів про готування
ним злочину.

У
касаційних скаргах:

-
засуджений ОСОБА_4 просить вирок скасувати, справу направити на нове
розслідування. Посилається на те, що відносно нього було вчинено провокацію
злочину, оскільки, отримавши повідомлення від ОСОБА_6, працівники міліції мали
б попередити злочин, а не викривати його; окремі слідчі дії проводилися з
порушенням вимог Кримінально-процесуального кодексу, зокрема особами, які не
входили до складу оперативно-слідчої групи, вважає, що висновок дактилоскопічної експертизи не є
обґрунтованим, оскільки не перевірялася можливість залишення слідів іншою
особою, а не ОСОБА_4; було порушено порядок відбору зразків почерку для
почеркознавчої експертизи; частину доказів сфальсифіковано, оскільки при
виконанні різних процесуальних дій були присутніми одні і ті ж поняті;
судово-психолого-психіатрична експертиза була проведена неповно; його право на
захист було порушено, оскільки адвокат Петровська була допущена до справи без
його згоди і не надавала йому кваліфікованої правової допомоги.

-
адвокат ОСОБА_1 просить вирок змінити, виправдати ОСОБА_4 за ч.3 ст.27, ч.2
ст.15, ч.2 ст.185 КК України та п.12 ч.2 ст.115 КК України, а за інший злочин
призначити йому покарання із застосуванням ст.75 КК України. Посилається на
відсутність корисливого мотиву у ОСОБА_4 відносно заволодіння сумкою ОСОБА_5,
оскільки вона була потрібна йому тільки як доказ вчинення вбивства; на
безпідставність його засудження за ч.2 ст.115 КК України за ознакою вчинення
злочину за попередньою змовою групою осіб, оскільки реальних співучасників
злочину не було після добровільної відмови ОСОБА_6 від участі у злочині;
вважає, що з урахуванням сімейного стану засудженого, поганого здоров'я,
позитивної характеристики, відсутності тяжких наслідків він не потребує
ізоляції від суспільства.

Заслухавши
доповідь судді Шевченко Т.В., захисників ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які підтримали
касаційні скарги, представника потерпілого - ОСОБА_3, який просив залишити
вирок без зміни, думку прокурора Драгана В.М., який вважав, що вирок необхідно
залишити без зміни, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційних
скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають частковому
задоволенню, а вирок зміні з таких підстав.

Висновок
суду про доведеність винності ОСОБА_4 у замовленні умисного вбивства ОСОБА_5 за
попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів ґрунтується на доказах, що
були досліджені в судовому засіданні.

Так
сам ОСОБА_4 ні в ході досудового слідства, ні в суді не заперечував той факт,
що він дійсно замовив вбивство ОСОБА_5 з метою уникнення виплати йому боргу,
передав через ОСОБА_6 частину грошей для виконавців, яким залишив у камері
схову дані про особу потерпілого і записку з проханням його безслідного
зникнення і необхідність забрати його сумку, з якої нічого не брати.

Потерпілий
ОСОБА_5 підтвердив наявність у ОСОБА_4перед ним боргових зобов`язань.

Як
видно з показань свідка ОСОБА_6, у серпні 2006 року її знайомий ОСОБА_4
запропонував підшукати людину, яка б вчинила вбивство його знайомого і пообіцяв
заплатити 2000 доларів виконавцю і 1000 доларів їй як посереднику.
Переконавшись у серйозності намірів ОСОБА_4, вона звернулася із заявою до
правоохоронних органів, яким надала записи їхніх розмов. Пізніше ОСОБА_4
передав їй записку із номером ячейки камери схову, в якій він залишив для
виконавців дані про особу свого знайомого, його фотокартки. Їй сказав, що на
підтвердження виконання замовлення йому повинні передати сумку ОСОБА_5. Він також
передав їй 1000 доларів США в якості авансу для виконавців. Коли вона
повідомила ОСОБА_4про виконання вбивства та передала на підтвердження сумку
ОСОБА_5, він замість 1000 доларів дав їй 380 доларів США, сказав, що решту
віддасть пізніше, і в якості застави залишив свій золотий хрестик і ланцюжок.

З
показань свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, даних на досудовому слідстві та
досліджених судом, видно, що вони були присутніми в якості понятих під час
передачі ОСОБА_6 чоловічої сумки, яку вона повинна була передати чоловіку на
ім`я Олександр на підтвердження виконання вбивства. Також вони були присутніми
при затриманні ОСОБА_4та вилученні у нього цієї сумку і при огляді квартири
ОСОБА_6, під час якого ОСОБА_6 видала 380 доларів США, а також золотий ланцюжок
із хрестиком, які вона отримала від ОСОБА_4(т.1 а.с.175-180).

30
серпня 2006 року ОСОБА_6 звернулася із заявою до органів міліції про наміри
ОСОБА_4вбити ОСОБА_5 та передала диктофон із записами їхніх розмов про це (т.1
а.с.13, 14-16).

Як
убачається з протоколу огляду ячейки №84 автоматичної камери схову на
залізничному вокзалі у м.Симферополі, там було виявлено конверт, в якому
знаходилися фотокартки ОСОБА_5 та записка, яка містила дані про особу, вказівку
про його безслідне зникнення та необхідність забрати сумку, з якої нічого не
брати (т.1 а.с.58, 61).

Згідно
з висновком дактилоскопічної експертизи ( т.2 а.с.62-65) слід пальця на конверті залишено ОСОБА_4.

Висновком
судово-почеркознавчої експертизи підтверджено виготовлення цієї записки ОСОБА_4
( т.2 а.с.51-55).

Згідно
з протоколом добровільної видачі ОСОБА_5 передав працівникам міліції свою сумку
для передачі її ОСОБА_4 у на підтвердження виконання замовлення вбивства (т.1 а.с.70).

Під
час особистого огляду ОСОБА_4 у нього було вилучено цю сумку (т.1 а.с.76-80).

З
протоколу прослуховування записів розмов між ОСОБА_6 та ОСОБА_4им убачається,
що вони дійсно обговорювали можливість підшукування осіб для виконання вбивства
ОСОБА_5, умови їхньої оплати та інші обставини вчинення злочину (т.1
а.с.17-46).

Таким
чином, доводи касаційної скарги засудженого про недоведеність його винності у
вчиненні організації замовного вбивства ОСОБА_5 за попередньою змовою групою
осіб з корисливих мотивів спростовуються вище наведеними доказами.

В
той же час, на думку колегії суддів, кваліфікація його дій за ознакою
закінченого замаху на вчинення зазначеного злочину не є вірною. Згідно з теорією кримінального права стадія
злочину, вчиненого організатором та іншими співучасниками визначається стадією злочину, вчиненого
виконавцем. Оскільки в даному випадку виконання злочину не було, а він був
припинений на стадії готування, то дії ОСОБА_4мають кваліфікуватися за ч.1
ст.14 КК України. Те, що ОСОБА_4 вважав, що злочин було виконано, не може
впливати на кваліфікацію його дій, оскільки він не був виконавцем злочину і
ця фактична помилка не може бути
підставою для кваліфікування дій засудженого як
замах на злочин.

Слушними
є і доводи касаційної скарги захисника про відсутність у діях ОСОБА_4складу
злочину, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України. Як
убачається із матеріалів справи, і під час досудового слідства і в суді як
ОСОБА_4 так і ОСОБА_6 пояснювали, що сумку ОСОБА_5 треба було забрати на
підтвердження виконання замовлення на вбивство. Цю обставину підтвердили і
свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які були в якості понятих під час передачі сумки
ОСОБА_6. Оскільки обов`язковими елементами суб`єктивної сторони злочину,
передбаченого ст.185 КК України є корисливий мотив і мета - збагачення за
рахунок протиправного вилучення чужого майна, треба зазначити, що склад цього
злочину у діях ОСОБА_4відсутній. Висновки суду про те, що, даючи вказівку про
викрадення сумки ОСОБА_4 не міг не розуміти, що вона має матеріальну цінність,
а із записки, написаної ним для виконавців злочину, убачається, що його цікавив
також вміст сумки, є припущеннями про наявність у ОСОБА_4корисливого мотиву.
Натомість, згідно із ст.327 КПК України обвинувальний вирок не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Таким,
чином в цій частині на підставі ст.398, 371 КПК України у зв'язку з
неправильним застосуванням кримінального закону вирок суду підлягає зміні.

Інші
доводи касаційних скарг не можна визнати переконливими з таких підстав.

Оскільки
під час досудового і судового слідства достовірно встановлено, що ОСОБА_4
звернувся до ОСОБА_6 як пособника у вчиненні убивства ОСОБА_5з проханням
підшукати виконавців злочину і вона спочатку погодилася на це, слід вважати, що
ОСОБА_4 організовував готування умисного вбивства за попередньою змовою групою
осіб.

Із
матеріалів справи вбачається, що з моменту затримання ОСОБА_4як підозрюваного
до участі в справі, за згодою останнього було допущено в якості захисника
адвоката ОСОБА_1(т.1 а.с.109-110). В подальшому клопотань про відмову чи заміну
цього захисника ОСОБА_4 не заявляв, подану захисником касаційну скаргу не
відкликав, таким чином, порушення права на захист ОСОБА_4не встановлено.

Висновки
судово-почеркознавчої експертизи (т.2 а.с.51-55) та дактилоскопічної експертизи
(т.2 а.с.62-65) є обґрунтованими і не викликають сумнівів у їх правильності.
Крім того, сам ОСОБА_4 не заперечував, що записку, яка була предметом
дослідження, написав він і поклав її до конверта, на якому встановлено слід
його пальця.

З
доводами касаційної скарги засудженого про вчинення щодо нього провокації злочину
не можна погодитися, оскільки в справі немає даних про те, що будь-хто
провокував його на виникнення умислу на вчинення умисного вбивства ОСОБА_5,
розробку плану злочину та підшукування посередника та виконавців, а саме за ці
дії він і засуджений.

В
справі немає даних про фальсифікацію доказів та про наявність інших істотних
порушень кримінально-процесуального закону, які б були підставою для скасування
вироку.

Доводи
касаційної скарги засудженого про невстановлення дійсного стану його здоров`я
не можна вважати обґрунтованими, оскільки в справі проведено дві
судово-психіатричні експертизи (т.2 а.с.75-79, 86-92), які дали вичерпні дані
про стан його психіки і про те, що він не є душевнохворим і не потребує
примусових заходів медичного характеру.

Покарання
ОСОБА_4у призначено у відповідності з вимогами ст.65 КК України і відповідає
ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, даним про його особу, всім обставинам,
що впливають на його розмір. Саме вртаховуючи наявність декількох обставин, що
пом`якшують покарання, в тому числі і тих, про які йдеться у касаційних
скаргах, суд застосував ст.69 КК України і призначив покарання нижче від
найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.115 КК України. Тому підстав для
ще більшого пом`якшення покарання немає.

Керуючись
ст.ст.395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в
а л и л а :

касаційні
скарги засудженого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_1 задовольнити
частково. Дії ОСОБА_4 перекваліфікувати з ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, п.п.6, 11, 12
ч.2 ст.115 КК України на ч.3 ст.27, ч.1 ст.14, п.п.6 ,11, 12 ч.2 ст.115 КК
України і призначити йому покарання за цим законом із застосуванням ст.69 КК
України у виді позбавлення волі на 8 років з конфіскацією ½ всього майна, що є його власністю. В частині засудження ОСОБА_4 за ч.3
ст.27, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України вирок скасувати, справу закрити на
підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України за відсутністю складу злочину.

В решті
вирок залишити без зміни.

Судді:

Заголдний
В.В. Шевченко
Т.В. Канигіна Г.В.