У Х В А Л А
13.07.2015 Справа №607/9577/15-к

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000028 від 20.05.2015 року. Скарга обґрунтована тим, що постанова слідчого винесена без повного з`ясування слідчим всіх обставин, що мають значення для справи, допущена неповнота досудового розслідування, оскільки не допитана ОСОБА_6 , яка може розказати про обставини отримання факсограми від ТВО начальника військової частини пп В НОМЕР_1 полковника ОСОБА_7 про відкликання направлення ОСОБА_3 на військово-лікарську комісію, не було встановлено у кого зберігається та не вилучено повідомлення, яке надіслане начальнику клінічної психіатрії полковнику медичної служби ОСОБА_8 керівництвом військової частини пп НОМЕР_2 в якому вказується, що направлення на військово-лікарську комісію № НОМЕР_3 помилково підписане, відсутні відомості про проведення допиту потерпілого, не допитаний юрист ГВМКЦ, слідчий не розпочав досудове розслідування щодо діянь ОСОБА_8 . Також слідчим надано невірну оцінку доказам, у зв`язку з чим необґрунтовано прийнято рішення про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 425 КК України. Також вважає, що ОСОБА_5 не мав права проводити досудове розслідування, оскільки був призначений стажистом Тернопільської прокуратури з нагляду законів у військовій сфері Західного регіону України

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 скаргу підтримали з підстав викладених в ній просять її задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив, вважає, що оскаржувана постанова від 20.05.2015 року прийнята з врахуванням всіх обставин, що мають значення для справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що покази свідка ОСОБА_6 значення для справи не мають, оскільки стосуються підтвердження чи не підтвердження факту одержання факсограми від полковника ОСОБА_7 що не впливає на рішення слідчого. Щодо факту виписки з медичного закладу ОСОБА_3 слідчий вважає, що медичний заклад не підпорядкований посадовим особам військової частини, а тому, оскільки досудове розслідування проводилося відносно посадових осіб військової частини, дії лікарів не оцінюються в рамках даного кримінального провадження.

Прокурор в судове засідання не з`явився, що не є перешкодою для розгляду скарги, в силу ч.3 ст.306 КПК України.

Вислухавши думку скаржника ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, матеріали кримінального провадження №0000028 від 14.07.2014 року, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Тернопільською прокуратурою з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні №0000028 від 14.07.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 425 КК України за фактом того, що 14 липня 2014 року до Тернопільської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері надійшла заява ОСОБА_3 про вчинення тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини пп НОМЕР_2 полковником ОСОБА_7 злочину. У заяві йдеться, що в період з 16 по 23 червня 2014 року ОСОБА_3 знаходився на лікуванні в ГВМКЦ «ГВКГ» м. Київ з діагнозом «Адаптаційний розлад зі змішаною тривожно - депресивною симптоматикою з частковою редукцією хворобливих проявів». 23 червня 2014 року ОСОБА_3 було незаконно виписано із вказаного лікувального закладу. Так, 9 липня 2014 року о 12 год. ОСОБА_3 було доведено усний наказ тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини пп НОМЕР_4 полковника ОСОБА_7 про направлення його до ГВМКЦ «ГВКГ» м. Києва. На це, ОСОБА_3 було видано направлення №401 від 09.07.2014 року на стаціонарне обстеження, медичну та службову характеристику, книгу амбулаторного лікування та інше. Направлення на стаціонарне лікування з метою визначення ступеню придатності до військової служби було скеровано ТВО начальника медичної служби старшим лейтенантом ОСОБА_9 . 10 липня 2014 року ОСОБА_3 прибув до ГВМКЦ «ГВКГ» м. Києва, де був направлений на обстеження та лікування. Згідно діагнозу він, ОСОБА_3 звернувся до начальника клініки психіатрії, яким було зазначено, що йому необхідно направлення, затверджене в органах прокуратури. 11 липня 2014 року він, ОСОБА_3 прибув до начальника клініки психіатрії полковника медичної служби ОСОБА_8 для вирішення питання госпіталізації, від якого отримав відмову. Цього дня, він дізнався, що тимчасово виконуючий обов`язки командира військової частини пп НОМЕР_2 полковник ОСОБА_7 видав направлення помилково та збирається його забрати назад. З 23 червня 2014 року ОСОБА_3 знаходиться у хворобливому стані та не отримує медичну допомогу.

Постановою про закриття кримінального провадження від 24 листопада 2014 року кримінальне провадження №0000028 від 14.05 2014 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 грудня 2014 року скасовано постанову слідчого ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні, від 24 листопада 2014 року. Скасовуючи постанову, слідчий суддя виходив з того, що слідчим неповно та не всебічно досліджено матеріали кримінального провадження, а саме не допитано як свідка ОСОБА_6 , не долучено до матеріалів справи та не надано правової оцінки листу ОСОБА_7 про те, що направлення на стаціонарне обстеження та лікування видано помилково.

Постановою про закриття кримінального провадження від 20 травня 2015 року (слідчий суддя вважає, що через технічну помилку помилково зазначено слідчим 20 травня 2014 року) кримінальне провадження №0000028 від 20.05 2015 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Ч.1 ст. 425 КК України передбачає відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до служби, якщо це заподіяло істотну шкоду. З об`єктивної сторони злочин характеризується суспільне небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби, суспільне небезпечними наслідками у вигляді істотної шкоди і причинним зв`язком між вказаними бездіяльністю ї наслідками. Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

В ст.284 КПК України чітко визначені підстави для закриття кримінального провадження. Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст.2, 284 КПК України).

У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин.

Слідчий суддя вважає, що такий висновок слідчого є передчасним, недостатньо вмотивованим, виходячи з наступних причин.

Закриваючи провадження слідчий виходив з того, що під час першого обстеження капітана ОСОБА_3 у клініці психіатрії ГВМКЦ «ГВКГ» виписним епікризом №14312 підписаного тимчасово виконуючим обов`язки начальника клініки психіатрії майором ОСОБА_10 визначено, що останній підлягає повторній госпіталізації у дану клініку після вирішення юридичних аспектів (судового засідання) для завершення проходження Військово-лікарської Комісії. Як слідує із направлення на стаціонарне обстеження та лікування з метою визначення ступеня придатності до військової служби від 09 липня 2014 року №401, виданого капітану ОСОБА_3 , останнього тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 полковником міліції ОСОБА_7 було скеровано на лікування до ГВМКЦ «ГВКГ» м. Київ. Разом із цим, відповідно до п. 6.2 «Положення про військову лікарську експертизу у Збройних Силах України», затвердженого наказом МО України від 14 серпня 2008 року №402 направлення на медичний огляд ВЛК видане військовослужбовцю, обов`язкове до виконання. За таких обставин слідчий прийшов до висновку, що службовими особами військової частини пп НОМЕР_2 правомірно видано направлення на стаціонарне обстеження та лікування з метою визначення ступеня придатності до військової служби капітана ОСОБА_3 у клініці психіатрії ГВМКЦ «ГВКГ» м. Київ та воно мало бути виконане керівництвом даного військового лікувального закладу, що останніми зроблено не було.

Проте, приймаючи рішення слідчий всупереч ч.2 ст. 21 КПК України не виконав вказівки слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, надані в ухвалі від 30 грудня 2014 року, в якій зазначено необхідність допитати як свідка ОСОБА_6 , та долучити до матеріалів провадження лист ОСОБА_7 про помилковість направлення для проходження стаціонарного медичного обстеження та лікування ОСОБА_3 .

Досудовим розслідуванням, всупереч ч.2 ст. 9 КПК України, не перевірено вказаних обставин, що мають істотне значення, та не надано їм правову оцінку, допущена істотна неповнота, усунення якої потребує виконання слідчих та інших процесуальних дій, спрямованих на збирання та перевірку доказів, зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам ст.110 КПК України.

При проведенні досудового розслідування органу розслідування слід вжити заходів для встановлення об`єктивної істини, в повному обсязі провести необхідні слідчі дії вжити заходів, щодо встановлення особи ОСОБА_6 (шляхом допиту ОСОБА_3 ) та її допиту в якості свідка, витребувати в ГВМКЦ «ГВКГ» м. Київ. та військової частини НОМЕР_2 лист про помилковість направлення для проходження стаціонарного медичного обстеження та лікування ОСОБА_3 (в разі наявності такого), за результатом чого необхідно прийняти законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.110, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_4 подану в інтересах ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого військової прокуратури Тернопільського гарнізону лейтенанта юстиції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000028 від 20 травня 2015 року (слідчий суддя вважає, що через технічну помилку помилково зазначено слідчим 20 травня 2014 року) .

Направити ухвалу до Тернопільської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1