У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2015 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження №11-кп/777/153/15 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань під №0000810 за апеляційною скаргою прокурора Берегівської міжрайонної прокуратури на вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 23.12.2014 року.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , не одружений, не працюючий, що має на утриманні малолітню дитину, у порядку ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, засуджений:

- за ч.1 ст.309 КК України на 03 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 02 (два) роки.

Покладено на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п.3,4 ст.76 КК України,а саме: періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію та повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_6 в користь держави витрати за проведену експертизу в сумі 565 (п`ятсот шістдесят п`ять) грн..40 коп..

Речові докази: пластикову пляшку, перероблену для куріння наркотичного засобу марихуани; подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору, яка міститься в спец пакеті №0040770 та згідно висновку експерта №18/415 від 11.09.2014 року є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено та в перерахунку на суху речовину становить 17, 7647гр., що знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Берегівського РВ УМВС України в Закарпатській області постановлено знищити.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винуватим за вчинене кримінальне правопорушення при таких обставинах.

Так, ОСОБА_6 в кінці серпня 2014 року, у невстановлений слідством день та час, знаходячись на полі, що розташоване неподалік військової частини НОМЕР_1 Механізованого полку по АДРЕСА_2 , знайшов одне корнестебло рослини коноплі, яке умисно, з метою подальшого виготовлення наркотичного засобу, зірвав та привласнив і умисно, без відповідного дозволу, переніс до закинутої будівлі колишньої військової частини. Після чого, через декілька днів, ОСОБА_6 відокремив від стебла листя, з яких шляхом сушіння та подальшого подрібнення руками, незаконно виготовив наркотичний засіб марихуану та зберігав його, без мети подальшого збуту до 08.09.2014 року.

-2-

08.09.2014 року, біля 17 год., ОСОБА_6 забрав із схованки незаконно виготовлений ним наркотичний засіб марихуану, яку поставив в паперовий пакет білого кольору, після чого сховавши її в сумочку жовтого кольору та кишені своїх штанів, при собі, переніс його в кімнату будинку АДРЕСА_3 , до місця проживання ОСОБА_8 , де отримавши від господарки дозвіл на вживання наркотичного засобу, шляхом куріння за допомогою виготовленого ним раніше із платистикової пляшки бульбулятор, ужив невстановлену кількість наркотичного засобу марихуани, яку приніс із собою.

У подальшому, наступного дня, біля 01 год. 40 хв. працівники міліції, під час проведення огляду приміщення кімнати вищевказаного будинку, в тумбі біля дверей, було виявлено та вилучено пластикову пляшку з фольгою, із слідами речовини, як містить екстракт канабісу і є особливо небезпечним наркотичним засобом (марихуаною), а також в кишені штанів у вищезазначеній кімнаті було виявлено та вилучено сумочку в якій знаходився паперовий пакет білого кольору із сухою подрібненою речовиною рослинного походження, зеленого кольору, вагою 17, 7647 гр., яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом (марихуаною), що підтверджується висновком експерта № 18/415 від 11.09.2014 року.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження просить вирок суду від 23.12.2014 року змінити, пом`якшити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 309 КК України до 02 (двох) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 01 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 п.3. 4 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію та повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання. Указує, що вирок суду від 23.12.2014 року є незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та обіцяв більше не скоювати правопорушень. Ураховуючи наведене, суд зобов`язаний був застосовувати ст.69-1 КК України. Судом, при постановленні вироку та обранні покарання не враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав та щиро розкаявся, що потягнуло за собою порушення вимог ст. 69-1 КК України. Суд засудив ОСОБА_6 на 03 (три) роки позбавлення волі, з іспитовим строком 02 (два) роки, що перевищує дві третини максимального строку найбільш суворого покарання, передбаченого в санкції ст. 309 КК України. Зазначені підстави, відповідно до ст. 414 КПК України є підставою для зміни судового рішення.

Інші сторони кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, виклавши основні доводи апеляційної скарги, промову прокурора на підтримання апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого про необхідність зміни вироку в частині призначеного покарання, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

-3-

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як установлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування й судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів IІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України підтверджуються сукупністю зібраних і досліджених у судовому засіданні та наведених у вироку доказів.

Діяння обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.309 КК України кваліфіковано правильно.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції зобов`язаний був застосувати ст.69-1 КК України при призначенні покарання ОСОБА_6 за ч.1 ст. 309 КК України підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно зі ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею ( частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Так, з вироку суду та матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 309 КК України як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні суду першої інстанції та апеляційної інстанції визнав повністю, щиро розкаявся.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження нею нових злочинів.

Згідно ст.69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Зі змісту ст.69-1 КК України випливає, що зазначені правила призначення покарання можуть застосовуватися судом за наявності як усіх, так і хоча б однієї з перелічених у пп.1 та 2 ст.66 цього Кодексу. Обумовлено це тим, що зовсім не всі вони одразу можуть бути наявними за однією справою.

За наявності підстав для застосування ст.69-1 КК України строк (розмір) призначеного судом покарання не може перевищувати двох третин максимального строку (розміру) найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК. Із цих приписів закону випливає, що за наявності визначених у ст.69-1 КК підстав виконання її вимог є для суду обов`язковим.

Колегія суддів уважає, що вищевказані вимоги закону при призначенні ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.309 КК України судом першої інстанції не дотримано.

-4-

Так, покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у максимальному розмірі санкції , передбаченої ч.1 ст.309 КК України, неповній мірі врахувавши обставини, що його пом`якшують та особу винного, та відсутність обставин, що обтяжують покарання. Зокрема, суд не врахував, що ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину.

За встановлених обставин та з урахуванням відсутністю обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів уважає можливим пом`якшити обвинуваченому призначене покарання в межах санкції статті, передбаченої ч.1 ст.309 КК України, відповідно до вимог ст.69-1 цього Кодексу.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства та звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням із встановленням йому іспитового строку 02 (два) роки. Свої висновки суд першої інстанції із цього питання належним чином умотивував, оскільки саме такий строк є достатнім для виправлення і попередження вчинення ОСОБА_6 нових кримінальних правопорушень, а тому в цій частині доводи апеляційної скарги прокурора відхиляє.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а оскаржуваний вирок у частині призначення покарання у відповідності до ч.1 ст. 408 КПК України зміні.

Інших істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування чи зміну вироку апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст. 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 23.12.2014 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання - змінити.

Пом`якшити ОСОБА_6 призначене за ч.1 ст.309 КК України покарання до 02(двох) років позбавлення волі.

Урешті вирок суду залишити без змін.

На ухвалу апеляційного суду Закарпатської області безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: