Справа № 1-152/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Октябрський районний суд у складі:

головуючого -
судді Савченка
Л.Г.

при секретарі Кучарській
Т.Є.

за участю прокурора Антонова СВ.

потерпілої ОСОБА_2

підсудного ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
суду у м. Полтаві 2 лютого 2007 року кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
уродженця смт. Чутово Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, освіта середня, не одруженого, ніде не працює, судимого

19 березня 1990
року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 1 ст. 101 КК України (в
редакції 1960 року) на
п»ять років позбавлення волі;

22 березня 1993
року Октябрським районним судом м. Полтави за ст. 94 КК України (в
редакції 1960 року) на
9 років
позбавлення волі. На підставі ст. 43
КК України (в редакції 1960
року) приєднано 1 рік
позбавлення волі на підставі вироку цього ж суду від 19 березня 1990 року і остаточне
покарання призначено у вигляді десяти років позбавлення волі, звільненого 6 березня 2003 року по відбуттю
строку покарання;

15 листопада 2005
року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 296 КК України на
один рік вісім місяців обмеження волі. Зараховано в строк відбування покарання
час попереднього ув»язнення з 23
липня 2004 року по 24 лютого 2005 року і звільнено
по відбуттю строку покарання,

у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1
ст. 186 КК
України,

встановив:

14 липня 2006
року, приблизно о 2 годині,
підсудний ОСОБА_1 в приміщенні пивного бару на території базару в мікрорайоні
«Боженка», що по АДРЕСА_2, куди він перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння
зайшов, відкрито викрав чуже майно потерпілої ОСОБА_2, яке знаходилось
за барною стойкою, а саме:
поліетиленовий пакет, в якому були портмоне з грішми в сумі 500 доларів США та приблизно 80 грн. і інше
майно, завдавши їй збитку на загальну суму 2611 грн. З викраденим, схопивши його в руки, він вибіг з
пивного бару і незважаючи на спроби потерпілої і охоронця бару затримати його,
вирвався від них і втік. Викраденим розпорядився на власний розсуд - гроші витратив
на власні проблеми, а інше майно викинув.

2

Допитаний в ході
судового слідства підсудний вину свою визнав частково і показав, що дійсно
спочатку ввечері, а потів вдруге вночі після вживання пива він зайшов в пивний
бар. Грав на ігрових автоматах, а коли гроші закінчились, то вирішив викрасти
їх у барменші. З цією метою він зайшов за стойку
бару і в присутності останньої, забравши пакет, який там лежав, вийшов з бару.
Його спробували затримати потерпіла і охоронець бару, однак він вихопив з
пакету, який при його затриманні розірвався, портмоне і втік. По дорозі оглянув
його вмістиме. Гроші яких було не більше 200
грн., забрав собі, а все інше викинув. Доларових купюр в портмоне не було,
а тому не визнає своєї вини в їх викраденні.

Проаналізувавши
його показання у сукупності з іншими доказами по справі, суд приходить до
висновку про їх правдивість в частині, що стосується обставин відкритого
викрадення чужого майна та невідповідності іншим доказам в частині, що
стосується суми викраденого, а тому до уваги приймає лише в тій частині, яка
узгоджується з іншими доказами по справі, в іншій частині розцінює його
показання як спосіб захисту від пред»явленого обвинувачення і до уваги не
приймає. При цьому суд виходить з наступного.

Потерпіла
ОСОБА_2 в ході
судового слідства показала, що підсудний того дня зайшов в бар ввечері вже в
нетверезому стані. Купив пива і попиваючи його грав на ігрових автоматах. Коли
в нього закінчились гроші, він пішов з бару і вдруге прийшов туди вночі
приблизно о 2-й годині.
Зразу ж зайшов за барну стійку і сказавши: «Пограбування» - схопив пакет, в
якому знаходились її речі і почав виходити з бару. Вона спробувала його
зупинити і схопила за пакет. В цьому допомагав їй і охоронець бару. Однак,
пакет розірвався і з нього випало портмоне, в якому знаходились 500 доларів США і приблизно 80 грн., паспорт та
квитанції. ОСОБА_1 схопив портмоне і втік з бару. Злочином їй заподіяно
матеріальну шкоду на суму 2611
грн., яку вона просить стягнути з підсудного. Таку суму грошей вона носила
при собі з тим, щоб погасити кредит і вдома боялась їх залишити, щоб колишній
чоловік їх не забрав.

її показання в
частині обставин відкритого викрадення майна підсудним повністю підтвердив
свідок ОСОБА_3, який працював в ту ніч охоронцем бару, зазначивши, що дійсно
ОСОБА_1 в його присутності схопив пакет потерпілої і ним почав тікати. Остання
разом з ним хотіли його затримати і схопили за пакет. Однак, пакет розірвався,
з нього випав портмоне, яке підсудній схопив в руки, вибіг з пивного бару на
вулицю і втік.

Із досліджених в
ході судового слідства показань свідка ОСОБА_4, сина потерпілої (а. с. 27), слідує, що в той день у матері було багато грошей,
оскільки вона їх завжди носить з собою, боячись, що батько може викрасти.

На підставі
наведеного суд приходить до висновку, що у потерпілої на момент вчинення щодо
неї злочину була саме така сума грошей, на яку вона вказує і тому суму
завданого їй злочином збитку вважає доведеною.

Суд приймає до
уваги як доказ по справі протокол огляду портмоне потерпілої (а. с. 10), який вона
знайшла, слідуючи по шляху втечі підсудного і передала органам досудового
слідства.

Потерпіла
ОСОБА_2 і свідок
ОСОБА_3 при пред»явленні їм для впізнання по фотознімках підсудного впізнали
його як особу, що вчинила відрите викрадення майна першої (а. с. 16, 26).

3

Аналіз наведених
доказів свідчить про їх відповідність фактичним обставинам справи, повну
узгодженість між собою, а тому дає підстави суду визнати їх такими, що
відповідають дійсності і зібраними у визначеному законом порядку та покласти в
основу доведеності вини підсудного ОСОБА_1 у вчиненні цього злочину.

Суд кваліфікує
дії підсудного за ч. 1 ст. 186 КК України,
оскільки він відкрито викрав чуже майно потерпілої, тобто вчинив грабіж.

Обставинами, які
пом»якшують покарання підсудного, суд вважає часткове визнання ним своєї вини.

Обставинами, які
обтяжують покарання, суд визнає рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що
перебуває у стані алкогольного сп»яніння.

При призначенні
покарання суд враховує характер і тяжкість вчиненого підсудним злочину, його
негативну характеристику за місцем проживання, наявність у нього непогашених
судимостей за вчинені раніше тяжкі та особливо тяжкі злочини, обставини, які
пом»якшують і обтяжують покарання, і вважає, що йому має бути призначено
покарання у вигляді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його
виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Суд вважає, що
заявлений потерпілою цивільний позов підлягає відшкодуванню в повному обсязі і
ця сума підлягає стягненню з підсудного.

Керуючись статтями
321, 323, 324 та 328 КПК України,
суд,

засудив:

ОСОБА_1 за ч. 1
ст. 186 КК
України на два роки позбавлення волі.

Строк відбування
покарання рахувати з 4 січня 2007 року,
зарахувавши в нього час досудового ув»язнення засудженого.

Задовольнити
заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_2 і стягнути з
засудженого на її користь 2611
грн. завданої ним матеріальної шкоди.

Речові докази по
справі, передані на зберігання потерпілій, повернути їй же.

Запобіжний захід
до набрання вироком законної сили у вигляді взяття під варту щодо засудженого
залишити без змін.

Вирок може бути
оскаржено в апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом
п"ятнадцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під
вартою, у цей же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя А.Г.Савченко