ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/34/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" березня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зубарі, Фастівського району, Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.358 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 відповідно до вимог Постанови ради міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради професійних спілок № 470 від 11.12.1984 року «Про затвердження правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» та наказу МОЗ СССР № 330 від 28.03.1983 року «Про затвердження списку захворювань, які дають право особам, хворим на ці захворювання, на першочергове отримання жилої площі», у невстановлений час 27.04.2004 року, перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 реалізовуючи свій намір стати на квартирний облік по першочерговій категорії, шляхом умисного використання медичного висновку на своє ім`я виданого 01.11.2000 року Київським міським психоневрологічним диспансером №2 та заздалегідь знаючи, що він підроблений, оскільки медичний огляду у встановленому порядку для отримання довідки ЛКК він не проходив та на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, подав до відділу житлового забезпечення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації заяву із переліком документів, до яких входив і вищевказаний медичний висновок.
В подальшому, Дарницькою районною у м. Києві державною адміністрацією затверджено розпорядження № 415 від 01.06.2004 року , згідно якого ОСОБА_5 прийнятий на квартирний облік по першочерговій категорії «психічно хворий», на підставі висновку ЛКК Київського міського ПНД №2.
Разом з тим, відповідно до листа Департаменту охорони здоров`я Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) впродовж 2000 року довідка ЛКК за формою наказу МОЗ УРСР №5 ОСОБА_5 не видавалася. На диспансерному обліку з приводу психічних захворювань ОСОБА_5 не перебуває та не перебував.
Згідно з висновком почеркознавчої експертизи № 1122 від 31.10.2013 року надати відповідь на питання чи виконаний підпис в медичному висновку від 03.11.2000 року, виданому Київським міським ПНД №2 на ім`я ОСОБА_5 , 1946 р.н., в графі «Председатель ВКК» гр. ОСОБА_6 не надалося можливим, у зв`язку з украй обмеженим обсягом почеркового матеріалу та відсутністю зразків співставлюваних за часом виконання, де було виявлено такої сукупності ознак, яка б дозволила в категоричній чи вірогідній формі дійти висновку про наявність чи відсутність тотожності. І надати відповідь на питання чи виконаний підпис в медичному висновку від 03.11.2000 року, виданому Київським міським ПНД №2 на ім`я ОСОБА_5 , 1946 р.н., в графі «Член ВКК» гр. ОСОБА_7 не надалося можливим, у зв`язку з простою побудовою, різним складом досліджуваних підписів (відсутністю взаємозамінних елементів), не було виявлено такої сукупності ознак, яка б дозволила в категоричній чи вірогідній формі дійти висновку про наявність чи відсутність тотожності.
Також, 05.08.2011 року рішенням Дарницької районної житлової комісії ОСОБА_5 за програмою «Соціальне житло» та програмою «70*30» надано однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , 27, АДРЕСА_4 .
Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.358 КК України не визнав та суду показав, що давно йому на голову впав камінь та він хворіє на психічне захворювання. Із 2000 року він перебуває на обліку в лікаря психіатра у м. Києві. У 2000 році жінка, яка на той час з ним проживала, возила його на лікування, куди саме не пам`ятає, оскільки його відвозили та привозили на машині. Вказане лікування тривало 5-6 днів, лікарі комісійно його оглядали та видали висновок, що він психічно хворий. Всі документи збирала жінка, також вона подавала необхідний пакет документів для взяття його на квартирний облік. Після того, як його було прийнято на квартирний облік за пільговою категорією психічно хворий, він за лікуванням до лікаря психіатра не звертався оскільки його ніхто не відвозив. З 1975 року він працював на заводі «Буривісник» - начальником дільниці - ріжчиком металу, однак висновок про те, що він психічно хворий по місцю роботи не надавав, оскільки боявся, щоб його не звільнили.

Незважаючи на невизнання своєї вини у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.358 КК України обвинуваченим ОСОБА_5 , його вина у вчиненні цього злочину повністю доведена в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується наступними доказами:

Показами свідка ОСОБА_7 , яка будучи допитаною в судовому засіданні суду показала, що в період з 1962 року по 2005 рік вона працювала в Київському міському психоневрологічному диспансері № 2 на посаді головної медсестри та була секретарем лікарсько-консультативної комісії і подавала документи на розгляд комісії. Висновок про те, що психічно хворий потребує покращення житлових умов видається за результатами огляду хворого ЛКК, за запитом відповідної державної районної адміністрації. Такий висновок реєструється у відповідному журналі та поштою направляється до райдержадміністрації яка звернулася із запитом. Висновок за результатами огляду хворого ЛЛК на руки родичам та хворим не видається, на ньому обов`язково ставляться штампи «копії не знімати», «на руки не видавати». Висновок, який їй для огляду був наданий слідчим заповнений та підписаний не нею та не працівниками диспансеру, оскільки всіх працівників почерк вона знає, крім того у вказаному висновку заповнені не всі графи, формулювання невірні, не зазначено, якій установі він адресований, відсутній обов`язковий реєстраційний номер. Такого хворого, як ОСОБА_5 вона не знає, комісію вказана особа не проходила, висновок йому не видавався. Хворих, які проходили комісію вона знає, так як вони по-життєво перебувають на обліку в установі у якій вона працювала.

Показами свідка ОСОБА_6 , який будучи допитаним в судовому засіданні суду показав, що в період з 1973 року по 2005 рік він працював в Київському міському психоневрологічному диспансері № 2 на посаді головного лікаря та був головою лікарсько-консультативної комісії. Заклад, який він очолював обслуговував населення Печерського та Голосіївського районів м. Києва. Висновок про те, що особа потребує покращення житлових умов видавався за результатами огляду хворого ЛКК, перед цим лікуючий лікар доповідає про хворого, вивчається медична документація. Висновки видавалися виключно за запитами та реєструвалися у відповідному журналі, після чого поштою направлялися до відповідної установи, бланки висновків зберігалися у секретаря. На висновку за результатами огляду хворого ЛЛК, обов`язково ставилися штампи «копії не знімати», «на руки не видавати». Висновок, який йому для огляду був наданий слідчим підписаний не ним та не секретарем комісії, заповнений не працівниками диспансеру, оскільки всіх працівників почерк він знає, крім того у вказаному висновку зазначені невірні формулювання в тому числі і діагнозу, заповнені не всі графи, не зазначено, якій установі він адресований, відсутній обов`язковий реєстраційний номер, бланки висновків, які видавалися диспансером були на звичайному папері, а висновок, який був у слідчого на великому бланку не схожий на бланк диспансеру. Такого хворого, як ОСОБА_5 він не знає, комісію вказана особа не проходила, висновок йому не видавався, у журналі про це не зазначалося, на обліку ОСОБА_5 не перебував, лікування не проходив. Хворих, які проходили комісію він знає всіх, так як вони по-життєво перебувають на обліку в установі яку він очолював, та регулярно проходять лікування.

Показами свідка ОСОБА_8 , яка будучи допитаною в судовому засіданні суду показала, що з 01.06.2006 року вона працює в Київському міському психоневрологічному диспансері № 2 на посаді головної медсестри та видає і реєструє висновки ЛКК.

Порядок огляду хворих ЛКК наступний, лікуючий лікар представляє комісії хворого, вивчаються медична документація, робляться відмітки у карті хворого та за результатами огляду видається висновок, який обов`язково реєструється у журналі та йому присвоюється відповідний номер, який повинен співпадати у журналі та висновку.

Реєстація висновку про проходження ЛЛК громадянином ОСОБА_5 у журналі реєстрації, який був піднятий із архіву відсутня.

Показами свідка ОСОБА_9 , яка будучи допитаною в судовому засіданні суду показала, що працюючи начальником відділу обліку та розподілу житлової площі Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації в її обов`язки входив контроль за веденням обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Для того, щоб стати на квартирний облік заявник повинен подати необхідний пакет документів, які опрацьовує конкретний працівник відділу та готується довідка-доповідь про можливість взяття на квартирний облік, яка подається на розгляд громадської комісії. Їй відомо, що у 2004 році до Дарницької РДА звернувся ОСОБА_5 із заявою про прийняття його на квартирний облік для надання житлової площі у першочерговому порядку, як психічно хворий, та надав необхідний для цього пакет документів. Заяву подає сам заявник та при цьому встановлюється особа. Медичний висновок був наданий в оригіналі з мокрими печатками, тому будь-яких сумнівів, щодо цього висновку не виникало і він будь-яким чином не перевірявся. Відповідним працівником документи були перевірені в результаті чого складено довідку та передано на розгляд громадської комісії. За результатами розгляду матеріалів, громадянин ОСОБА_5 був прийнятий на квартирний облік для отримання житлової площі у першочерговому порядку, як психічно хворий, а в подальшому у порядку передбаченому чинним законодавством йому було виділено житло.

Показами свідка ОСОБА_10 , який будучи допитаним в судовому засіданні суду показав, що з 1996 року по 2010 рік він працював у відділі обліку та розподілу житлової площі Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, у 2004 році працював провідним спеціалістом відділу та до його посадових обов`язків входило в тому числі і прийом документів від громадян для прийняття на квартирний облік. У 2004 році він приймав документи у ОСОБА_5 та готував довідку-доповідь на громадську комісію. Разом із заявою ОСОБА_5 був поданий оригінал медичного висновку, про те, що він являється психічно хворим та всі інші необхідні документи. Будь-яких питань та сумніві по документах ОСОБА_5 не виникало, висновок був поданий в оригіналі з мокрими печатками, тому будь-яким чином не перевірявся. Документи заявником подаються особисто, при цьому особа встановлюється по паспорту, інколи психічно хворі приходять у супроводі родичів. Чи подавав ОСОБА_5 документи особисто він не пам`ятає.

Показами свідка ОСОБА_11 , який будучи допитаним в судовому засіданні суду показав, що з 2010 року працює у відділі обліку та розподілу житлової площі Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації. Для взяття на квартирний облік заявник особисто подає до відділу заяву та необхідний пакет документів. У разі, якщо особа є психічно хворою надається медичний висновок. При подачі документів особа встановлюється обов`язково, як зараз так і у 2004 році. У разі сумнівів, щодо медичного висновку, робиться запит до відповідної медичної установи. За результатами розгляду матеріалів особа береться на квартирний облік для отримання житлової площі, у разі наявності підстав у першочерговому порядку.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.358 КК України окрім показів свідків, підтверджується письмовими доказами, а саме:

Листом Київського міського психоневрологічного диспансеру №2 від 11.04.2013 року №196 згідно якого вбачається, що впродовж 2000 року довідка ЛКК за формою наказу МОЗ УРСР №5 громадянину ОСОБА_5 , диспансером не видавалася (т.2 а.п.13).

Заявою ОСОБА_5 від 27.04.2004 року про взяття його на квартирний облік, у якій зазначено, що він є психічно хворим та до вказаної заяви ним долучена довідка Ф-3 (т.2 а.п.76).

Медичним висновком від 03.11.2000 року, без зазначення реєстраційного номера, із неправильним зазначенням назви установи, якою він виданий, без зазначення установи, якій він адресований, згідно якого ОСОБА_5 01.11.2000 року був оглянутий ЛКК міського психоневрологічного диспансеру №2 в результаті якого встановлено, що він хворіє хронічним психічним захворюванням передбаченим п.2 наказу МОЗ СССР від 28.03.1983 року №330 і у відповідності до п.3 пп.44 Правил обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, має право на першочергове отримання житлового приміщення (т.2 а.п.82).

Копією журналу обліку проведення засідань ЛКК, та оглянутим в судовому засіданні оригіналом цього журналу, з яких вбачається, що ні 01.11.2000 року ні 03.11.2000 року ОСОБА_5 . ЛКК у Київському міському психоневрологічному диспансері №2 не проходив (т.1 п.п.61-84).

Витягом із розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації №415 від 01.06.2004 року, згідно якого ОСОБА_5 був прийнятий на квартирний облік для надання житлової площі у першочерговому порядку, як психічно хворий (т.2 а.п.74).

Відміткою Київського міського психоневрологічного диспансеру №2 на запиті слідчого, з якої вбачається про те, що ОСОБА_5 станом на 08.10.2013 року на обліку у лікаря психіатра не перебуває (т.2 а.п.105).

Висновком судово-психіатричного експерта №250 від 09.12.2014 року, згідно якого ОСОБА_5 за своїм психічним станом на 01.11.2000 року ознак якої-небуть психічної хвороби не виявляв. Також ОСОБА_5 за станом свого психічного здоров`я на 27.04.2004 року яким-небуть психічним захворюванням не страждав (т.2 а.п.228-232).

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Зібрані та досліджені під час судового розгляду кримінального провадження докази у повній мірі свідчать про вчинення ОСОБА_5 злочину, який йому інкриміновано, а документи надані стороною захисту та покази обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні жодним чином цих доказів не спростовують.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України, судом визнається стан його здоров`я.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань громадян, особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, пенсіонер, згідно висновку судово-психіатричного експерта №250 від 09.12.2014 року, ОСОБА_5 за своїм психічним станом на 01.11.2000 року ознак якої-небуть психічної хвороби не виявляв та міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, станом на 27.04.2004 року ОСОБА_5 яким небуть психічним захворюванням не страждав та міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, на даний момент ОСОБА_5 виявляє ознаки психічного розладу: органічне ураження головного мозку судинного ґенезу з помірно вираженим психоорганічним синдромом (МКХ-10:F07.9), за своїм психічним станом не здатний у повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, примусових заходів медичного характеру не потребує, та приходить до висновку, що йому слід призначити мінімальне покарання передбачене санкцією ч.4 ст.358 КК України у виді 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.
Разом із цим у відповідності до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

У відповідності до ч.5 ст.74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст.49 КК України.

Згідно із ст.12 та ч.4 ст.358 КК України злочин, який вчинив ОСОБА_5 є злочином невеликої тяжкості за який передбачено покарання у виді штрафу до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту та строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років, тому ОСОБА_5 на підставі ч.5 ст.74, ст.49 КК України слід звільнити від покарання.

Процесуальні витрати слід стягнути із обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлено.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Підсумовуючи вищевикладене, керуючись ст. ст.49,65,66,67,74 КК України, ст.342-380 КПК України, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання у виді 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

ОСОБА_5 на підставі ч.5 ст.74, ст.49 КК України звільнити від покарання.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави 391,20 грн. за проведення експертизи №1122 від 31.10.2013 року.

Речові докази матеріали облікової-квартирної справи ОСОБА_5 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
СУДДЯ: