Справа № 751/989/13- к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/113/2015
Категорія - в порядку КПК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

представника органу, що здійснює контроль за

поведінкою засудженої, - ОСОБА_7

засудженого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 грудня 2014 року задоволено подання інспектора Чернігівського міського відділу кримінально-виконавчої інспекції Новозаводського районного підрозділу про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженому

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дніпровське Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

та його направлено для відбування покарання, призначеного вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 лютого 2013 року у вигляді 2 років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з часу затримання.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 07.02.2013 року засуджений вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, із покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

За час іспитового строку засуджений ОСОБА_8 зарекомендував себе з негативної сторони, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, без поважних причин, не з`являвся для реєстрації на відмітку до ЧМВ КВІ. Оскільки ОСОБА_8 на шлях виправлення не став та злісно не виконує вирок суду, тому місцевий суд прийшов до висновку про необхідність задоволення подання органу, що здійснює контроль за поведінкою засудженого та направлення його у місця позбавлення волі для відбування призначеного покарання.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу місцевого суду скасувати та ухвалити нову, якою в задоволенні клопотання про скасування відносно нього іспитового строку відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неповноту судового слідства. Також зазначає, що він двічі з поважних причин не з`явився для реєстрації на відмітку до ЧМВ КВІ. В порушення ст. 164 КВК України, його жодного разу не викликали до КВІ, що свідчить про дотримання ним обов`язків, покладених судом. Жодних застережень йому винесено не було, тому не можна вважати, що він злісно не виконував вирок суду.

Заслухавши доповідача, засудженого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, представника органу, що здійснює контроль за поведінкою засудженого, який просив апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, прокурора, котрий заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, особову справу засудженого та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При скасуванні звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Так, вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07.02.2013 року ОСОБА_8 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, із покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

25.03.2013 року ОСОБА_8 ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, йому роз`яснені обов`язки, покладені на нього судом відповідно до статті 76 КК України та попереджено про відповідальність за допущення порушень умов відбування покарання, про що останній дав письмову підписку (а. особової справи 12).

Відповідно до частини 2 статті 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно частини 4 статті 166 КВК України, систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_8 протягом іспитового строку, в період з 15 червня 2013 року по 13 лютого 2014 року, чотири рази вчиняв правопорушення, що потягли за собою накладення адміністративних стягнень, види яких передбачені ст. 24 КУпАП (а.с. особової справи 31, 42, 44, 44-67). Постанови про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності останнім не оскаржувались та набрали законної сили. Засуджений неодноразово попереджався про недопустимість подальшого вчинення правопорушень, проте, як вбачається з вище наведеного, знову вчинив правопорушення, за які був притягнутий до адміністративної відповідальності, що на думку колегії суддів, свідчити про небажання засудженого стати на шлях виправлення. З вказаних вище підстав колегія суддів не приймає твердження засудженого про те, що він не попереджався про недопущення скоєння повторних адміністративних правопорушень та неухильного виконання обов`язків, покладених вироком суду.

Крім того, матеріалами особової справи підтверджується, що ОСОБА_8 неодноразово, 13.05.2013 року, 23.05.2013 р., 11.09.2014 р., 27.11.2014 р., 11.12.2014 року без поважних причин не з`явився на реєстрації до Чернігівського КВІ, при цьому був попереджений про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням вразі невиконання покладених судом обов`язків. Тобто, ОСОБА_8 не дотримався обов`язків, покладених на нього вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07.02.2013 року відповідно до вимог ст. 76 КК України.

Колегія суддів не погоджується з твердженням апелянта про те, що він з поважних причин не з`явився для реєстрації на відмітку до ЧМВ КВІ, оскільки вказані обставини не знайшли свого підтвердження ні в суді першої, ні апеляційної інстанцій, де апелянт не зміг надати документи чи грунтовні пояснення, які підтверджують поважність причин неявки для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції повно та об`єктивно досліджені обставини справи і є безпідставними доводи апелянта, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а судовий розгляд проведено неповно.

Підстав для відмови в задоволенні клопотання Чернігівського міського відділу КВІ колегія суддів не вбачає, так як ОСОБА_8 не виконав покладені на нього обов`язки та систематично вчиняв правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення.

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про небажання засудженого ОСОБА_8 стати на шлях виправлення та скасував звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням і направив його в місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07.02.2013 року, тому ухвала суду є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 грудня 2014 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4