Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/1075/15-к
Провадження № 1-кп/644/248/15

ВИРОК
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 04.01.2015 року близько 20 години знаходячись в зоні проведення антитерористичної операції в населеному пункті Половинки Луганської області отримала від одного з військовослужбовців у якості подарунку гранату Ф-1 та підривач УЗРГМ 161 70 583 до неї. Усвідомлюючи, що вказаний предмет є бойовим припасом, ОСОБА_4 відкрила свою жіночу сумочку та дозволила вказаному військовослужбовцю покласти до неї гранату, після чого, сівши в автомобіль Мерседес-Бенц-Спринт, р.н НОМЕР_1 , вирушила до м. Києва. Таким чином, не маючи передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 незаконно придбала та зберігала при собі вищевказані бойові припаси. 05.01.2015 року на посту ДАЇ «ХТЗ» в м. Харкові близько 17 години 40 хвилин, при проведенні співробітниками правоохоронних органів догляду особистих речей, з жіночої сумки ОСОБА_4 було вилучено корпус ручної гранати Ф-1, який містить вибухову речовину - заряд бризантної вибухової речовини тротил, масою 50-56 грам та підривач УЗРГМ, що відноситься до вибухових пристроїв, який також містить вибухову речовину - комбінований заряд ініціюючої вибухової речовини ТЕН масою 1,1 - 1,2 грам. Вилучені предмети при суміщенні штатним чином (укручуванні) запалу УЗРГМ до відповідного отвору у корпусі гранати Ф-1 утворюють боєприпас - осколкова граната Ф-1.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, а саме - незаконне придбання та зберігання бойових приписів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
31 січня 2015 року між підозрюваною і прокурором була укладена угода про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Згідно даної угоди прокурор і підозрювана дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останньої за ч. 1 ст. 263 КК України та покарання, яке повинна нести ОСОБА_4 у вигляді 3-х років позбавлення волі з встановленням іспитового строку.
Прокурор в судовому засіданні вважала, що при укладанні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, і просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачена ОСОБА_4 також просила укладену з прокурором угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, яким завдано шкоди лише державним та суспільним інтересам, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України та закону.
Крім того, суд переконався, що обвинувачена цілком розуміє свої права, передбачені ч. 4 ст. 474 КК України, і наслідки укладання та затвердження угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -
у х в а л и в:
Затвердити угоду від 31 січня 2015 року про визнання винуватості, укладену між прокурором та ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона на протязі одного року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, визначені судом на підставі ст. 76 КК України.
Зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Державного бюджету України судові витрати в розмірі 1352,78 грн.
Речові докази, після набрання вироком чинності, знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через районний суд.

Суддя ОСОБА_1