Провадження № 1-кп/127/252/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.10.2014 р. за № 0007145 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, розлученого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 відповідно до виконавчого листа у справі № 206/4492/2012 від 07.11.2012 р., виданого Вінницьким міським судом Вінницької області на рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 30.07.2012 р. про стягнення аліментів, зобов`язаний виплачувати аліменти на користь ОСОБА_8 на утримання їхньої малолітньої дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 09.07.2012 р., до досягнення дитиною повноліття.

Однак, незважаючи на вимоги даного рішення, ОСОБА_7 , маючи умисел на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дитини, маючи реальну можливість виконувати його, офіційно не працюючи, а також не бажаючи виконувати свої батьківські обов`язки, передбачені Законом щодо утримання своєї малолітньої дочки, почав злісно ухилятись від сплати аліментів, що виразилось у відмові надавати кошти чи інші матеріальні блага.

Також ОСОБА_7 неодноразово викликався до Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ. В подальшому систематично та тривалий час, а саме: з 09.07.2012 р. по 01.10.2014 р. не сплачував аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_9 , чим грубо порушив обов`язок щодо утримання дітей. Згідно з довідкою-рахунком державного виконавця станом на 01.10.2014 р. заборгованість ОСОБА_7 зі сплати аліментів становить 18719,35 грн.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та суду пояснив, що він розлучився з дружиною. Від спільного проживання у них народилась дитина і було рішення суду про стягнення з нього 700 грн. Він на час ухвалення рішення ніде не працював, проте на біржу також не став. Він перед поїздкою до Росії дав дружині частину коштів і після повернення частково погашав заборгованість. Відповідних розписок він не брав. Кошти надавав матері потерпілої. Йому було відомо про обов`язок платити аліменти. Виконавець повідомляв про наявність заборгованості.

Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що судом ухвалене рішення про стягнення з ОСОБА_11 на її користь аліментів в сумі 700 грн. щомісячно, однак з 2012 року ОСОБА_12 гроші не сплачує. Після порушення кримінального провадження ОСОБА_13 було передано матері біля 1 тис. грн. Гроші передавав матері, оскільки вона з ОСОБА_14 не спілкується.

Заслухавши думку учасників судового процесу, суд відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України вважає за доцільне обмежитись дослідженням тих питань та доказів, які винесені на розгляд суду сторонами кримінального провадження.

Аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілої, суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено факт ухвалення судом рішення про стягнення з ОСОБА_7 на користь потерпілої аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно на утримання малолітньої дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею повноліття, починаючи з 09.07.2012 р. Дана обставина в судовому засіданні сторонами кримінального провадження не оспорювалась і на її підтвердження сторонами відповідних документальних доказів у зв`язку з цим надано не було. Також в судовому засіданні з показань обвинуваченого встановлено, що останньому було відомо про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного рішення суду. Дана обставина в судовому засіданні також ніким не оспорювалась. ОСОБА_7 повідомив, що не мав можливості сплачувати аліменти у зв`язку з тим, що не був працевлаштований. Разом з тим, відповідаючи на питання прокурора, ОСОБА_7 повідомив, що в центрі зайнятості у зв`язку з неможливістю працевлаштування на обліку він не перебував і не вжив заходів щодо постановки на облік. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 матері потерпілої було передано біля 1 тис. грн. Однак, суд враховує, що у зв`язку з примусовим виконанням судового рішення було відкрите виконавче провадження і державному виконавцю кошти на погашення заборгованості з аліментів не передавались. Даної обставини в судовому засіданні також оспорено не було у зв`язку з чим на її підтвердження відповідних документальних доказів суду надано не було. Розмір заборгованості зі сплати аліментів, чи спростування також сторонами не оспорювався

З огляду на викладене суд вважає, що у ОСОБА_7 була реальна можливість вжити заходів, спрямованих на виконання свого обов`язку зі сплати на користь потерпілої аліментів на утримання малолітньої дочки, однак обвинуваченим не було вжито жодних заходів до виконання вказаного обов`язку, а в подальшому для погашення заборгованості, що виникла.

Таким чином, суд вважає, що дії ОСОБА_7 охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, за ознаками злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив нетяжкий умисний злочин, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, у вчиненому розкаявся.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства. Разом з тим, зважаючи на ту обставину, що обвинувачений на даний час не працевлаштований, у нього наявна заборгованість зі сплати аліментів на утриманні малолітньої дитини, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді громадських робіт.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити покарання у виді 120 (ста двадцяти) год. громадських робіт.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: