Провадження № 11-кп/792/117/15
Категорія: .2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 березня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,.

представника
потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження №0004440 за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_7 та прокурора, який брав участь у розгляді справи, на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 17 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:
Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 постановлено обчислювати з 17 листопада 2014 року.
Цивільні позови ОСОБА_11 та ОСОБА_7 задоволено частково.
Стягнуто з ВАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта":
- на користь ОСОБА_12 - 31355 грн. 32 коп. матеріальної та 1567 грн. 77 коп. моральної шкоди, а всього 32923 грн. 09 коп.;
- на користь ОСОБА_7 - 74251 грн. 32 коп., матеріальної та 3712 грн. 57 коп. моральної шкоди, а всього 77963 грн. 89 коп.
Стягнуто з ОСОБА_9 :
- на користь ОСОБА_11 - 39350 грн. 33 коп. моральної шкоди.
- на користь ОСОБА_7 - 42698 грн. 03 коп. моральної шкоди.
В решті позовів відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення автотехнічної експертизи №251 А від 25.10.2013 року в сумі 469 грн. 44 коп.
Вирішено речові докази:
- автомобіль «ВАЗ 21104», номерний знак НОМЕР_1 , - повернути ОСОБА_9 за належністю;
- автомобіль «Мерседес Бенц Віто», номерний знак НОМЕР_2 , залишити ОСОБА_13 за належністю,
- мінкомпакт диск для лазерних систем зчитування марки «Скіпер» із відеозаписом події ДТП від 29.06.2013 - залишити при матеріалах справи.
За вироком суду 29 червня 2013 року біля 18 години 40 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ 21104», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Вінницькій зі сторони вул. Трудової в напрямку на виїзд із міста Хмельницького, при проїзді заокруглення проїзної частини вул. Вінницької за перехрестям із вул. Профспілкової, в порушення вимог п.10.1., п.11.2., п.11.4., п.12.1., п.13.1., п.13.3. Правил дорожнього руху України, не врахувавши дорожньої обстановки, не зайнявши відповідного крайнього правого положення, не врахувавши завантаженість автомобіля, не переконавшись у безпечності зміни напрямку руху, не обравши безпечного інтервалу та безпечної дистанції, при проїзді вказаного заокруглення, не справився із керуванням автомобілем, внаслідок чого, під час випередження попереду рухаючогось мікроавтобуса «Мерседес Бенц Віто», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_13 , допустив попутне зіткнення із вказаним автомобілем, після чого пересік подвійну суцільну лінію дорожньоїрозмітки, виїхав на зустрічну смугу руху, рухаючись далі виїхав на тротуар, де допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , які рухались по тротуару вул. Вінницької у зустрічному напрямку, та, не зупинившись, з`їхав у кювет.
Внаслідок порушення ОСОБА_9 зазначених правил безпеки дорожнього руху під час цієї дорожньо-транспортної пригоди заподіяно:
пішоходу ОСОБА_11 - тяжкі тілесні ушкодження, що були небезпечними для життя в момент заподіяння, у вигляді крововиливу м`яких тканин лівого стегна, рани м`яких тканин внутрішньої поверхні лівого стегна, відкритого перелому тіла (діафіза) лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, закритих переломів кісток лівої половини тазу, що в своєму клінічному перебігу ускладнились розвитком травматичного шоку середньої тяжкості, респіраторного дістрес-синдрому, які в сукупності та в клінічному перебігу спричинили загрозливі для життя явища, та легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливів м`яких тканин лобної ділянки голови, підочної ділянки обличчя (без зазначення чіткої локалізації) і струсу головного мозку;
пішоходу ОСОБА_7 - тяжкі тілесні ушкодження, що були небезпечними для життя в момент заподіяння, у вигляді саден шкіри передньої черевної стінки, лівої половини грудної клітки (з наявністю «скальпованих ран» м`яких тканин живота та грудної клітки), множинних закритих двобічних переломів ребер, закритих переломів обох ключиць зі зміщенням уламків, пошкодженням цілості тканини лівої легені з накопиченням у плевральній порожнині повітря, кровотечі в черевну порожнину, утворення гематоми великих розмірів порожнини таза, яка розповсюдилась на передню черевну стінку та позаочеревинно, розриву простатичного відділу уретри, розриву стінки сечового міхура та відриву сечового міхура від уретри, накопичення сечі та крові в клітковині навколо сечового міхура, закритих переломів обох сідничних кісток та лівої лобкової кістки таза зі зміщенням уламків, рани м`яких тканин правої гомілки, відкритих переломів тіл (діафізів) обох кісток правої гомілки зі зміщенням уламків та закритого уламкового перелому тіла (діафіза) лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, які в своєму клінічному перебігу ускладнились розвитком у потерпілого травматичного шоку важкого ступеня, розвитком респіраторного дістрес-синдрому з накопиченням в обох плевральних порожнинах випітного вмісту та набряком легень (що потребувало відновлення прохідності дихальних шляхів методом трахеотомії), гіпоксично - ішемічним ураженням серединних структур мозку через жирову емболію, розвитком гіпоксично - метаболічної енцефалопатії, гіпоксично - ішемічного ураження сітківки обох очей з окоруховими розладами, порушенням чутливості та рухів у верхніх кінцівках, які у своїй сукупності та в клінічному перебігу спричинили загрозливі для життя явища, та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді саден шкіри лівої тім`яно-потиличної ділянки голови, забою головного мозку легкого ступеня;
пасажиру автомобіля «ВАЗ 21104», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_14 - середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я, у вигляді закритих компресійних переломів тіл 8-го та 10-го грудних хребців без ознак ушкодження спинного мозку та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді рани м`яких тканин носа, струсу головного мозку;
пасажиру цього автомобіля ОСОБА_15 - легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливів м`яких тканин обличчя, правої лопаткової ділянки, чисельних саден шкіри шиї, тулуба і кінцівок;
пасажиру цього автомобіля ОСОБА_16 - легкі тілесні ушкодження у вигляді ран м`яких тканин тім`яної ділянки голови, правої вушної раковини, крововиливів м`яких тканин задньої поверхні грудної клітки (один із них розташований у біля-хребтовій ділянці), черевної стінки, стегон, саден шкіри обох здухвинних ділянок таза, лівої гомілки, проекції нижньої третини грудного відділу хребта.
Допущені водієм ОСОБА_9 порушення правил безпеки дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.
За змістом апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_7 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого у зв`язку з м`якістю, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, він просить у ній вирок в частині призначення покарання скасувати, ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 максимальне покарання, визначене санкцією ч.2 ст.286 КК України, а в частині вирішення цивільного позову змінити, стягнувши з ОСОБА_9 на його користь 82698 грн. 03 коп. у відшкодування моральної шкоди.

При цьому потерпілий ОСОБА_7 зазначає, що обвинувачений в суді поводив себе зухвало, насміхався над ним, дозволяв собі нетверезим приходити в судові засідання, зловживав процесуальними правами, безпричинно не з`являвся на судові засідання, умисно затягував розгляд справи; що на час ухвалення вироку фактичні витрати на лікування внаслідок ДТП складали 74251,32 грн., які документально підтверджені, та більше 16000 грн., на підтвердження яких відповідних документів немає, але обвинувачений відшкодував йому всього близько 13000 грн., тобто лише незначну частину завданого збитку.

Звертає увагу на те, що вчиненням злочину у стані алкогольного сп`яніння, йому заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, внаслідок чого він зазнав і упродовж тривалого часу зазнає фізичного болю та моральних страждань через свій безпорадний стан.

Наголошує на тому, що отримавши тяжкі тілесні ушкодження з вини п`яного водія, його життя непоправно змінилося, адже до ДТП він був здоровим юнаком, який навчався в університеті на юридичному факультеті і мріяв працювати в правоохоронних органах, однак після отриманих у 17 років травм став інвалідом 2-ї групи і своє повноліття провів у реанімаційному відділенні лікарні; до цього часу навіть частково не реабілітувався; йому вставлені штучні фіксатори в обидві гомілки і протягом двох років необхідні оперативні втручання з їх видалення і заміни; він не відчуває пальців, у зв`язку з чим не може сам одягатися, писати та друкувати; через травму сечового міхура змушений декілька разів на годину бути в туалеті; через лівосторонній синдром центрального парезу правого лицьового нерву у нього постійні некеровані рухи головою, сильні головні болі, потемніння в очах, головокружіння, слабість, болі в місцях переломів; до цього часу він не може заснути без снодійного.

На думку апелянта ОСОБА_7 , за таких обставин суд незаконно та безпідставно застосував положення ст.69 КК України і призначив ОСОБА_9 покарання, нижче від найнижчої межі, що передбачена санкцією ч.2 ст.286 КК України, та лише частково задовольнив його позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди.

За змістом апеляційної скарги прокурора, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого у зв`язку з м`якістю, він просить у ній вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

При цьому зазначає, що вчинений ОСОБА_9 злочин, згідно зі ст.12 КК України, є тяжким; що скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння, є обставиною, що обтяжує покарання; що обвинувачений хоча і визнав вину, але шкоду потерпілим добровільно не відшкодував, характеризується з посередньої сторони, будучи працездатною особою молодого віку не працевлаштований, оскільки не бажає займатись суспільно-корисною працею.

Уважає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував вказані обставини та дані про особу винного, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про достатність йому покарання у виді 1 року і 6 місяців позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, потерпілого ОСОБА_7 та його представника на підтримку апеляційних скарг з посиланням на зазначені у них доводи, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів уважає, що вони підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину за вказаних у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.2 ст.286 КК України відповідають матеріалам кримінального провадження, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених доказах.

Як встановлено апеляційним судом, 29 червня 2013 року біля 18 години 40 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ 21104», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Вінницькій зі сторони вул. Трудової в напрямку на виїзд із міста Хмельницького, при проїзді заокруглення проїзної частини вул. Вінницької за перехрестям із вул. Профспілкової, в порушення вимог п.10.1., п.11.2., п.11.4., п.12.1., п.13.1., п.13.3. Правил дорожнього руху України, не врахувавши дорожньої обстановки, не зайнявши відповідного крайнього правого положення, не врахувавши завантаженість автомобіля, не переконавшись у безпечності зміни напрямку руху, не обравши безпечного інтервалу та безпечної дистанції, при проїзді вказаного заокруглення, не справився із керуванням автомобілем, внаслідок чого, під час випередження попереду рухаючогось мікроавтобуса «Мерседес Бенц Віто», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_13 , допустив попутне зіткнення із вказаним автомобілем, після чого пересік подвійну суцільну лінію дорожньоїрозмітки, виїхав на зустрічну смугу руху, рухаючись далі виїхав на тротуар, де допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , які рухались по тротуару вул. Вінницької у зустрічному напрямку, та, не зупинившись, з`їхав у кювет.
Внаслідок порушення ОСОБА_9 зазначених правил безпеки дорожнього руху під час цієї дорожньо-транспортної пригоди:
пішоходу ОСОБА_11 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, що були небезпечними для життя в момент заподіяння, у вигляді крововиливу м`яких тканин лівого стегна, рани м`яких тканин внутрішньої поверхні лівого стегна, відкритого перелому тіла (діафіза) лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, закритих переломів кісток лівої половини тазу, що в своєму клінічному перебігу ускладнились розвитком травматичного шоку середньої тяжкості, респіраторного дістрес-синдрому, які в сукупності та в клінічному перебігу спричинили загрозливі для життя явища, та легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливів м`яких тканин лобної ділянки голови, підочної ділянки обличчя (без зазначення чіткої локалізації) і струсу головного мозку;
пішоходу ОСОБА_7 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, що були небезпечними для життя в момент заподіяння, у вигляді саден шкіри передньої черевної стінки, лівої половини грудної клітки (з наявністю «скальпованих ран» м`яких тканин живота та грудної клітки), множинних закритих двобічних переломів ребер, закритих переломів обох ключиць зі зміщенням уламків, пошкодженням цілості тканини лівої легені з накопиченням у плевральній порожнині повітря, кровотечі в черевну порожнину, утворення гематоми великих розмірів порожнини таза, яка розповсюдилась на передню черевну стінку та позаочеревинно, розриву простатичного відділу уретри, розриву стінки сечового міхура та відриву сечового міхура від уретри, накопичення сечі та крові в клітковині навколо сечового міхура, закритих переломів обох сідничних кісток та лівої лобкової кістки таза зі зміщенням уламків, рани м`яких тканин правої гомілки, відкритих переломів тіл (діафізів) обох кісток правої гомілки зі зміщенням уламків та закритого уламкового перелому тіла (діафіза) лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, які в своєму клінічному перебігу ускладнились розвитком у потерпілого травматичного шоку важкого ступеня, розвитком респіраторного дістрес-синдрому з накопиченням в обох плевральних порожнинах випітного вмісту та набряком легень (що потребувало відновлення прохідності дихальних шляхів методом трахеотомії), гіпоксично - ішемічним ураженням серединних структур мозку через жирову емболію, розвитком гіпоксично - метаболічної енцефалопатії, гіпоксично - ішемічного ураження сітківки обох очей з окоруховими розладами, порушенням чутливості та рухів у верхніх кінцівках, які у своїй сукупності та в клінічному перебігу спричинили загрозливі для життя явища, та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді саден шкіри лівої тім`яно-потиличної ділянки голови, забою головного мозку легкого ступеня;
пасажиру автомобіля «ВАЗ 21104», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_14 заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я, у вигляді закритих компресійних переломів тіл 8-го та 10-го грудних хребців без ознак ушкодження спинного мозку та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді рани м`яких тканин носа, струсу головного мозку;
пасажиру цього автомобіля ОСОБА_15 заподіяно легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливів м`яких тканин обличчя, правої лопаткової ділянки, чисельних саден шкіри шиї, тулуба і кінцівок;
пасажиру цього автомобіля ОСОБА_16 заподіяно легкі тілесні ушкодження у вигляді ран м`яких тканин тім`яної ділянки голови, правої вушної раковини, крововиливів м`яких тканин задньої поверхні грудної клітки (один із них розташований у біля-хребтовій ділянці), черевної стінки, стегон, саден шкіри обох здухвинних ділянок таза, лівої гомілки, проекції нижньої третини грудного відділу хребта.
Допущені водієм ОСОБА_9 порушення правил безпеки дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину за наведених обставин та кваліфікація його дій за ч.2 ст.286 КК України сторонами не оскаржуються.
При призначенні ОСОБА_9 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину; оцінив особу винного виходячи з того, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності і позитивно характеризується; обставинами, що пом`якшують покарання, визнав повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування шкоди, а обставиною, що обтяжує покарання, визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, урахувавши думку потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_7 ,які наполягали на суворому покаранні обвинуваченого, суд дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_9 можливе лише за умови призначення йому покарання у виді позбавлення волі. При цьому, беручи до уваги, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з грубим порушенням правил безпеки руху на транспорті, передбачених декількома пунктами ПДР України, що спричинило тяжкі наслідки, суд правильно вирішив призначити йому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Разом з тим, рішення суду про призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України, тобто, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.286 КК України, на думку колегії суддів, є необґрунтованим.

Так, за змістом ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Як видно з вироку, призначаючи ОСОБА_9 покарання, нижче від найнижчої межі, суд умотивував своє рішення повним визнанням обвинуваченим вини та наявністю кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь вчиненого злочину (щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування шкоди).

Однак, приймаючи таке рішення, суд не врахував, що злочин було вчинено в стані алкогольного сп`яніння, що обґрунтовано визнано обставиною, яка обтяжує покарання.

Крім того, за змістом п.2 ст.66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, може бути визнано лише повне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.

Відповідно ж до матеріалів кримінального провадження документально підтверджені витрати потерпілого ОСОБА_7 на лікування становлять 74251,32 грн., йому також заподіяна моральна шкода, яку він оцінив у 100000 грн., але обвинувачений відшкодував йому лише незначну частину заподіяної злочином шкоди.

Відтак, колегія суддів уважає, що суд безпідставно визнав часткове відшкодування шкоди обставиною, яка пом`якшує покарання, і врахував її як одну з підстав для призначення покарання, нижче від найнижчої межі.

Втім, цю обставину слід врахувати при оцінці особи винного.

На думку колегії суддів, визнання обвинуваченим вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину як обставини, що пом`якшують покарання, та наявні у справі дані про особу винного, за наявності такої обтяжуючої покарання обставини як вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння не є достатніми для висновку про можливість призначити йому покарання із застосування положень ст.69 КК України. Зазначені обставини в сукупності дають підстави для призначення лише мінімального строку основного покарання, встановленого санкцією ч.2 ст.286 КК України.

При цьому колегія суддів уважає, що визначальною перешкодою для застосування положень ст.69 КК України є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Отже судом першої інстанції обвинуваченому призначене покарання, яке не відповідає тяжкості злочину та його особі внаслідок м`якості, при цьому суд застосував закон, який не підлягає застосуванню.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, наведені пом`якшуючі та обтяжуючу обставини, особу винного, кількість порушень ним правил безпеки дорожнього руху, кількість потерпілих від злочину, характер і кількість заподіяних їм тілесних ушкоджень, колегія суддів уважає, що необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

У зв`язку з цим, виходячи з меж апеляційних скарг та положень п.3 ч.1 ст.407 КПК України, п.4 ч.1 ст.409, п.2 ст.413, ст.414, п.2 ст.420, ч.1 ст.421 цього Кодексу, колегія суддів приходить до висновку, що вирок в частині призначення покарання підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку.
Доводи потерпілого ОСОБА_7 про відсутність в обвинуваченого каяття, про те, що він з`являвся в судові засідання у стані алкогольного сп`яніння, поводив себе зухвало та зловживав своїми правами, затягуючи розгляд справи, не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки не підтверджені достатніми достовірними і допустимими доказами.

Доводи прокурора про лише посередню характеристику обвинуваченого та його небажання працевлаштуватися також не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Наявність же кількох наведених обставин, що пом`якшують покарання, та зазначених даних про особу винного виключає можливість призначення йому встановленого ч.2 ст.286 КК України максимального строку покарання у виді 8 років позбавлення волі, про що просить потерпілий в апеляційній скарзі. Адже за змістом ст.69-1 КК України вже при самому визнанні обвинуваченим своєї вини строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, а вданому випадку обвинувачений ще й щиро кається, сприяв розкриттю злочину та частково відшкодував шкоду потерпілим.

Що стосується рішення суду про визначення розміру відшкодування заподіяної потерпілому ОСОБА_7 моральної шкоди лише в сумі 60000 грн., то воно, хоч і ґрунтується на правильно застосованих нормах матеріального права, але не відповідає усім їх вимогам, зокрема вимогам ст.23 ЦК України, характеру і обсягу фізичного болю та страждань, яких зазнав потерпілий внаслідок ДТП, що сталася з вини обвинуваченого.

Враховуючи тяжкість і кількість заподіяних потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, характер кримінального правопорушення, глибину та тривалість фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей та тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь вини обвинуваченого, яким було завдано моральної шкоди, а також виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів уважає, що визначений потерпілим розмір моральної шкоди в сумі 100000 грн. є обґрунтованим.

Оскільки суд правильно вирішив стягнути на користь ОСОБА_7 3712 грн. 57 коп. компенсації моральної шкоди з ВАТ „Національна акціонерна страхова компанія, а 13589 грн. 40 коп. обвинувачений вже відшкодував, то з нього на користь потерпілого ОСОБА_7 слід стягнути ще 82698 грн. 03 коп. (100000 13589,40 3712,57 = 82698,03).

Відтак рішення суду в частині визначення розміру суми відшкодування заподіяної потерпілому ОСОБА_7 моральної шкоди та стягнення її з обвинуваченого підлягає відповідній зміні.

Інших підстав для скасування чи зміни вироку не убачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
Апеляційні скарги прокурора та потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 17 листопада 2014 року щодо ОСОБА_9 в частині призначення покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Цей же вирок в частині визначення розміру суми відшкодування заподіяної потерпілому ОСОБА_7 моральної шкоди та стягнення її з обвинуваченого змінити: стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_7 82698 грн. 03 коп. (вісімдесят дві тисячі шістсот дев`яносто вісім гривень три копійки) у відшкодування моральної шкоди.

В решті вирок залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2