Справа 274/5695/14-к
провадження: 1-в/0274/1266/14
06.01.2015 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Бердичівської ВК № 70 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні відповідно до ст. 336 КПК України заяву про умовно-дострокове звільнення засудженого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Євпаторія, АР Крим, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1.28.02.1978 р. за ст.ст. 117 ч.3, 222 ч.1. 42 КК УРСР на 8 років позбавлення волі;
2.22.02.1989 року за ст.ст. 215-3 ч.2, 140 ч.2, 42 КК УРСР на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
3.04.11.1996 року за ст. 206 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі;
4.15.11.2000 року за ст.196 -1 ч.2 КК України на 1 рік позбавлення волі;
5.30.09.2002 року за ст.296 ч.3, 75 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 року;
6.26.11.2002 року за ст. 296 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі.
Засудженого та відбуваючого покарання згідно вироку Євпаторійського міського суду АР Крим від 06.08.2007 року за ч. 2 ст.15, 115 ч.1 КК України на 8 років позбавлення волі,
Початок строку:11.04.2007 року.
Кінець строку: 11.04.2015 року
В с т а н о в и в :
На розгляд до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Засуджений в судовому засідання заяву підтримав. Просить звільнити його від відбування покарання умовно-достроково. В судовому засіданні показав, що з першого дня відбування покарання в БВК № 70 він працював, вимог режиму не порушував, до закінчення строку відбування покарання йому залишилося три місяці.
Представник БВК (№70) щодо задоволення заяви засудженого заперечив. Показав, що ОСОБА_6 працевлаштований. За час відбування покарання засуджений 15 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. Вину у вчиненні злочину за який засуджений не визнає, відшкодуванням шкоди завданої злочином не займався. Вважає, що ОСОБА_6 на шлях виправлення стає, однак не довів свого виправлення.
Прокурор вважає, що підстави для задоволення заяви засудженого ОСОБА_6 та його умовно-дострокове звільнення відсутні.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви засудженого та його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.
Так, згідно положень ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Статтею 130 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання визначено як один з видів заохочення для осіб, засуджених до позбавлення волі. Правом застосування заходів заохочення до засуджених, згідно ст.135 ч.1 КВК України, користуються начальник колонії, а також його прямі начальники.
Порядок дострокового звільнення від відбування покарання встановлено ст.154 КВК України. Відповідно до даного порядку, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.
Наведені норми закону вказують на те, що саме адміністрація установи виконання покарань повинна дійти висновку про те, що особа, яка відбуває покарання, довела своє виправлення.
Із змісту досліджених у судовому засіданні матеріалів вбачається, що такого висновку адміністрація установи не дійшла.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким (п.17), судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
При прийнятті рішення по суті суд враховує те, що ОСОБА_6 засуджений за особливо тяжкий злочин, вину у вчиненні злочину не визнав, за місцем відбування покарання характеризується як такий, що не довів свого виправлення, 15 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, у тому числі 8 разів за відмову виходу на роботу, має 5 заохочень, пояснення засудженого в судовому засіданні щодо його відношення до праці, дотримання вимог режиму тримання, не відповідають дослідженим доказам, а тому суд приходить до висновку, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.
Враховуючи наведене, підстави для застосування умовно-дострокового звільнення відсутні.
З врахуванням викладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539, 369, 372 КПК України суд,-
п о с т а н о в и в:
В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про застосування щодо нього положень ст.81 КК України та його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання призначеного за вироком Євпаторійського міського суду АР Крим від 06.08.2007 року відмовити за безпідставністю.
На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.
Головуючий: