Справа №1-1/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2007 року м. Рівне

Рівненський
міський суд Рівненської області у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду у складі: головуючого - Цвіркуна О.С.,
при секретарі - Добродій О.М.,

за участю державного обвинувача - старшого
помічника прокурор міста Рівне Харечко О.П., захисника - адвоката ОСОБА_2,
розглянувши кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця села Шубків

Рівненської
області, українця, громадянина

України, з середньо-спеціальною освітою, не

одруженого, не працюючого, не

військовозобов»язаного,
не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

в скоєнні
злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185; ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК
України. Судовим слідством суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, 10 липня 2002 року, приблизно о 3 годині, за попередньою змовою з ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння,
маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом розбиття вітринного
скла, намагались скоїти крадіжку сигарет з кіоску, який розташований
біля буд. №48 по вул. Відінській, але свої злочинні дії не довели до
кінця по незалежних від них причинах.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_1, з метою отримання коштів для власних потреб, повторно ще тричі здійснював таємне
викрадення чужого майна:

Так, 26 квітня 2004 року, за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 у громадянина ОСОБА_4, золотий ланцюжок- вартістю 250 грн., золотий хрестик-вартістю 100 грн., чим заподіяв
останньому матеріальну шкоду на загальну суму 350грн.

27 квітня 2004
року, за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 у громадянина ОСОБА_4, золоту обручку чим заподіяв останньому
матеріальну шкоду на суму 350 грн.

10 вересня 2004 року, за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 у громадянки ОСОБА_5, мобільний телефон марки „Моторола
Е-365", вартістю 1000 гривень, який був
разом з сім-карткою абонента мобільного

2

зв'язку "Ді-Джус",
вартістю 50 гривень, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на
загальну суму 1050 гривень.

Він же, ОСОБА_1, з метою отримання коштів для власних потреб, повторно, двічі 21 червня та 7 липня 2004 року, заволодівав чужим
майном шляхом зловживання довіри.

Так, 21 червня 2004 року, біля 16 години 30 хвилин, перебуваючи в під'їзді
будинку за адресою: м. Рівне вул.
С.Крушельницької, 54 під вигаданим приводом, заволодів мобільним телефоном марки «Самсунг Ц-100» громадянки ОСОБА_6, чим заподіяв останній
матеріальну шкоду на суму 1200 грн.

7 липня
2004 року, біля 7 години, перебуваючи в під'їзді будинку за адресою: м.

Рівне вул. С.Крушельницької, 54 під вигаданим
приводом заволодів мобільним телефоном

марки «Алькатель 320» вартістю 450 грн., із
стартовим пакетом «Київстар» вартістью50 грн.,

громадянки ОСОБА_7, чим заподіяв останній
матеріальну шкоду на загальну суму 500 грн.

8 судовому
засіданні підсудний ОСОБА_1 винним себе у пред'явленому йому

обвинуваченні визнав повністю і, підтвердивши
вищевикладене, пояснив, що здійснював

крадіжки з метою отримання грошей, які були
потрібні для лікування батька, інваліда першої

групи.

Суд, з'ясувавши думку прокурора та підсудного також інших учасників
судового засідання щодо визначення обсягу
доказів, які підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно тих фактичних
обставин справи та цивільного позову, які
ніким не оспорювались. При цьому суд з'ясував, чи правильно розуміють учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає
сумніву в добровільності та істотності їх
позицій, а також роз'яснив їм, що у такому випадку, вони будуть позбавлені
права оспорювати ці фактичні обставини справи та розмір цивільного позову в
апеляційному суді.

Оцінивши дослідженні докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_1, 10 липня 2002 року, приблизно о 3 годині, за
попередньою змовою групою осіб маючи умисел на таємне викрадення
чужого майна, намагався скоїти крадіжку, але свої злочинні дії не довів до
кінця по незалежних від нього причинах, чим вчинив злочин передбачений ч.2
ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України.

Дії ОСОБА_1, який повторно, здійснив таємне викрадення чужого майна, 26, 27
квітня 2004 року у громадянина ОСОБА_4, на загальну
суму 350 грн. та 350 грн.відповідно та 10 вересня 2004
року у громадянки ОСОБА_5, на загальну суму 1050 гривень, суд
кваліфікує за ч.2ст.185 КК України.

Дії ж, ОСОБА_1 який повторно, заволодів чужим майном шляхом зловживання довіри, а саме 21 червня 2004 року у громадянки ОСОБА_6,
на суму 1200 грн., та 7 липня 2004 року у громадянки
ОСОБА_7., на загальну суму 500 грн. суд кваліфікує за ч.2ст.190КК
України.

При призначенні покарання, в якості обставини, що обтяжує відповідальність
ОСОБА_1, суд визнає скоєння ним злочину, 10 липня 2002 року, в стані
алкогольного сп'яніння.

При призначенні виду та розміру покарання ОСОБА_1, суд в якості обставини,
що пом'якшує покарання підсудного, визнає його щире каяття
у скоєному, сприяння органам досудового слідства в розкритті
злочину, відшкодування завданого збитків потерпілим а також приймає до уваги, що до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 раніше
не притягувався, на даний час є інвалідом другої
групи, інкриміноване йому протиправне діяння відноситься до злочину середньої тяжкості, з моменту його вчинення пройшов
вже тривалий час, за цей період він ні в чому
протиправному помічений не був.

Приймаючи до уваги тяжкість скоєного злочину, дані про особу винного та
наявні по справі пом'якшуючі обставини,
суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_1 без відбування призначеного покарання, а тому, застосувавши ст. ст.
75, 76 КК України звільнити останнього від відбування покарання з
випробуванням.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 322, 323, 324 КПК України, суд

3

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати
винним у скоєнні
злочинів,

передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, на підставі яких, призначити
йому покарання:

·
за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України
у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік і шість
місяців;

·
за ч.2 ст. 185 КК України, у виді
позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

·
за ч.2 ст. 190 КК України, у виді
позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

У
відповідності до ч.1 ст.70 КК України, остаточне покарання ОСОБА_1 визначити за
сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 3 (трьох) років і застосувавши ст. ст. 75,
76 КК України, звільнити останнього від відбування
основного покарання з випробуванням - встановивши йому іспитовий строк в 1 (один) рік, з покладенням на нього обов'язків: не
виїжджати за межі України на постійне місце
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, періодично з'являтись в ці органи для реєстрації та повідомляти їх
про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 - підписку про невиїзд - після набрання вироком
законної сили, відмінити.

Речові докази по справі після
набрання вироком законної сили :

- копії
специфікацій та копії акту-відомості №60-161 передачі незатребуваних предметів
закладу по ломбардному відділені №60 в центральне сховище за 5 травня 2004 року, які зберігаються в матеріалах кримінальної справи
зберігати в ній.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський
міський суд протягом 15 діб.

Вирок виготовлений в нарадчій кімнаті в одному примірнику.