Справа №1-2/2007
ВИРОК

Іменем України

6 лютого 2007
року м.
Хмельницький

Військовий
місцевий суд Хмельницького гарнізону у складі: головуючого - майора юстиції
Трачука P.M.,

при секретарі
Гуцалюк О.І., за участю сторін : прокурорів - військового прокурора
Хмельницького гарнізону підполковника юстиції Шкодяка І.А., помічника
військового прокурора Хмельницького гарнізону майора юстиції Пінтака А.І.,
захисника - адвоката ОСОБА_2,
підсудного ОСОБА_1, у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду
розглянув кримінальну справу за обвинуваченням військовослужбовця військової
служби за контрактом Національної академії Державної прикордонної служби
України молодшого сержанта

ОСОБА_1, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року у с.
Олешин Хмельницького району, українця, громадянина України, з
середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню
дитину, раніше не судимого, на військовій службі з липня 1994 року, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Судовим слідством військовий місцевий суд

встановив:

В період з 25
червня 1994 року по 16 березня 1996 року ОСОБА_1 проходив строкову військову
службу у військовій частині 46156 на посаді водія, яка за штатно-посадовим
розкладом підлягають заміщенню військовослужбовцями у військовому званні «рядовий».

В березні 1996
року при звільненні ОСОБА_1 з військової служби за його проханням діловодом
військової частини 46156 ОСОБА_3 (в порушенні кримінальної справи відносно
ОСОБА_3 відмовлено) були внесені у військовий квиток та обліково-послужну картку
підсудного відомості про нібито присвоєння йому згідно наказу командира
військової частини 46156 військового звання «сержант», хоча дане військове
звання ОСОБА_1 наказом командира військової частини 46156 не присвоювалось і
він був звільнений наказом командира військової частини 46156 в запас у званні
«молодший сержант».

2

В листопаді 1996
року, достовірно знаючи, що під час служби у військовій частині 46156 йому
військове звання "сержант" не присвоювалось, і, усвідомлюючи, що
записи про присвоєння йому військових звань у його військовому квитку і
обліково-послужній картці не відповідають дійсності, з метою призову на
військову службу за контрактом у військовому званні "сержант" і
отримання за це відповідних матеріальних благ пред'явив військовий квиток і
обліково-послужну картку у Хмельницький МВК, звідки був призваний на військову
службу і направлений у військову частину 9960 та у військовому званні
"сержант" був призваний на військову службу за контрактом в дану
військову частину.

19 лютого 1998
року ОСОБА_1 на підставі внесених у його військовий квиток неправдивих
відомостей про нібито присвоєння йому військового звання "сержант"
наказом ректора Академії було присвоєно військове звання "старший
сержант".

В період
проходження військової служби у військовій частині 9960 з листопада 1996 року
по 2006 рік ОСОБА_1 про те, що він має військове звання "молодший
сержант", а звання "сержант" йому ніхто не присвоював, підсудний
умисно командування військової частини 9960 не повідомив і шляхом обману, діючи
з єдиним умислом та отримуючи грошове забезпечення за військові звання
"сержант", "старший сержант", заволодів державним майном у
вигляді грошових коштів в сумі 2 839 грн. 37 коп.

Військовим
прокурором Хмельницького гарнізону заявлено цивільний позов до ОСОБА_1 про
стягнення з останнього у відшкодування заподіяної шкоди на користь держави 2
839 грн. 37 коп.

В судовому
засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав
і пояснив, що він вважав, що військове звання "сержант" йому було присвоєно
у встановленому порядку.

Незважаючи на
невизнання своєї вини ОСОБА_1 його винність підтверджується, дослідженими в
судовому засіданні доказами.

Свідок ОСОБА_4, діловод
військової частини 46156 в 1996 році, в суді показала, що весною 1996 року
проходило звільнення військовослужбовців строкової служби і вона готувала
накази на їх звільнення. До неї неодноразово звертався ОСОБА_1 з проханням
внести до його військового квитка недостовірну інформацію про присвоєння йому
військового звання «сержант». Після чого вона погодилась на його прохання та
внесла у військовий квиток ОСОБА_1 військове звання «сержант», при цьому
повідомила йому, що в наказ по частині буде вписане дійсне військове звання
ОСОБА_1 «молодший сержант», на що останній погодився.

3

Як вбачається і
почеркознавчої експертизи від 14 листопада 2006 року №5, що рукописні записи
«сержант» п.20 на 8 сторінці військового квитка НОМЕР_1, який виданий на ім'я
ОСОБА_1 та «молодший сержант», «сержант» п.20 на 5 сторінці у
обліково-послужній картці до військового квитка виконані ОСОБА_3(а.с. 190-192).

З оголошених в
судовому засіданні показів свідка ОСОБА_5, командира роти, (а.с.59-62) видно,
що ОСОБА_1 проходив військову службу у його підрозділі у військовому званні
«молодший сержант». Військове звання «сержант» під час проходження строкової
служби ОСОБА_1 не присвоювалось. Також під час проходження служби ОСОБА_1
звертався до нього з проханням допомогти йому отримати при звільненні в запас
військове звання «сержант» або «старший сержант», оскільки збирався продовжити
військову службу по контракту і міг би отримувати більше грошове забезпечення.
На це він відмовив і роз'яснив ОСОБА_1 встановлений порядок присвоєння
військових звань.

Дані обставини
знайшли своє підтвердженні і в показах свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Згідно наказу
командира військової частини 46156 від 16 березня 1996 року видно, що молодшого
сержанта ОСОБА_1 цього ж числа виключено із списків особового складу військової
частини (а.с. 23).

Як вбачається із
витягу з наказу від 24 жовтня 2006 року № 171-ос, що старшого сержанта
військової служби за контрактом ОСОБА_1 вважати - молодшим сержантом (а.с. 90).

Відповідно до
висновку судово-бухгалтерської експертизи від 28 листопада 2006 року № 57
видно, що надлишкове отримання коштів старшим сержантом ОСОБА_1 враховуючи, що
його військове звання у період проходження служби за контрактом було молодший
сержант, а не старший сержант та сержант, документально підтверджується на суму
2 839 грн. 37 коп. (а.с. 199-203).

Таким чином суд
вважає, що винність підсудного в скоєному повністю доведена.

Покази
підсудного, дані ним в ході судового слідства, в яких він заперечує свою
винність в скоєному, вчинення будь-яких протиправних дій, суд відхиляє та
розцінює ці покази як обрану підсудним форму захисту з метою уникнути
кримінальної відповідальності за скоєне.

Дані покази
ОСОБА_1 спростовуються показами свідка Алєксєєвої, які вона давала послідовно
як в ході досудового слідства, так і в судовому засіданні, свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_8, а також підтверджується почеркознавчою експертизою,
іншими протоколами слідчих дій і письмовими документами.

4

Крім того судом
не здобуто переконливих фактів, які б ставили під сумнів покази вказаних
свідків, не встановлено судом також і мотивів по яким вказані свідки могли
оговорювати ОСОБА_1 чи давати неправдиві свідчення, чи підстав не довіряти
показам цих свідків у суду немає, а тому саме їх покази суд кладе в основу
вироку.

Відхиляє суд
також покази свідка ОСОБА_9, співслужбовця, який разом проходив строкову
військову службу з ОСОБА_1 та був звільнений разом з останнім із Збройних сил
України, оскільки його покази спростовуються показами вищевказаних свідків та
іншими доказами. Крім того свідок ОСОБА_9 є зацікавленою особою, оскільки у
його військовий квиток теж були внесені неправдиві дані про нібито отримання
ним військового звання.

Таким чином суд
вважає, що винність підсудного в скоєному повністю доведена.

Дії ОСОБА_1,
який шляхом обману заволодів чужим майном -державними коштами в сумі 2 839 грн.
37 коп., суд кваліфікує за ч.1 ст. 190 КК України.

Розглядаючи
цивільний позов військового прокурора, що діє в інтересах військової частини
9960 (Національної академії Державної прикордонної служби України) про
стягнення на користь військової частини 9960 у відшкодування заподіяної шкоди 2
839 грн. 37 коп. суд знаходить його обґрунтованим і таким, що підлягає
задоволенню в повному обсязі та у відповідності до ст. 1166 ЦК України вважає
за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини 9960 - 2 839 грн.
37 коп.

Призначаючи
підсудному ОСОБА_1 покарання, суд враховує, що він до кримінальної
відповідальності притягується вперше, за час проходження військової служби
характеризується позитивно, має на утриманні малолітнього сина та дружину і
його грошове забезпечення є єдиним джерелом доходу його сім'ї.

Зазначені вище
обставини справи, дані про особу підсудного, його сімейний стан, суд рахує за
необхідне з альтернативних покарань, передбачених ст. 190 ч. 1 КК України,
призначити ОСОБА_1 покарання у вигляді обмеження волі та у відповідності до ст.
58 КК України призначити йому покарання у виді службового обмеження для
військовослужбовців.

Керуючись
ст.ст.323, 324, 328 КПК України, військовий місцевий суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати
винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, на підставі якої
призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

5

На підставі ст. 58 КК України замість
обмеження волі строком на 1 (один) рік призначити ОСОБА_1 покарання у виді
службового обмеження для військовослужбовців на той самий строк з відрахуванням
в дохід держави 10 (десяти відсотків його грошового забезпечення).

Міру запобіжного
заходу - нагляд командування військової частини - до набрання вироком законної
сили залишити без зміни.

Відповідно до
ст. 1166 ЦК України
цивільний позов про відшкодування шкоди завданої злочином задовольнити повністю
та стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини 9960 (Національної академії
Державної прикордонної служби України) - 2 839 грн. 37 коп.

Судові витрати,
які складаються з оплати проведення судово-бухгалтерської експертизи в сумі 962
грн. 47 коп. покласти на засудженого ОСОБА_1 та стягнути з нього в дохід
держави.

Після набрання вироком законної
сили речові докази по справі:

військовий квиток НОМЕР_1, обліково - послужна картка до
військового квитка НОМЕР_1 та особова справа на ім'я ОСОБА_1 передати у
військову частину 9960.

На вирок може
бути подана апеляція до військового апеляційного суду Центрального регіону
через військовий місцевий суд Хмельницького гарнізону протягом п'ятнадцяти діб
з моменту його проголошення.