У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого-судді

Кармазіна Ю.М.,

суддів

Глоса Л.Ф. і Таран Т.С.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 4 грудня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, який брав участь
у розгляді справи судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду
Одеської області від 26 квітня 2007 року щодо ОСОБА_1

Вироком Біляївського районного суду
Одеської області від 12 лютого 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження,

уродженця та жителя АДРЕСА_2, раніше
не судимого.

засуджено за ч. 1 ст. 368 КК України на 2 роки
позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчої діяльності строком 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_1 покладені обов'язки не виїжджати
за межі України на постійне проживання без дозволу органів
кримінально-виконавчої системи та періодично з'являтися для реєстрації в ці
органи.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1, який працював майстром
дільниці групи приладів обліку Біляївського району електричних мереж ВАТ
“Одесаобленерго” (далі - Біляївського РЕМ)
визнано винуватим та засуджено за те, що він, будучи службовою особою,
13 вересня 2006 року близько 15 години 15 хвилин у будинку АДРЕСА_1 одержав від
ОСОБА_2 хабар у розмірі 1000 грн.
за виконання робіт, пов'язаних з підключенням зазначеного будинку до зовнішньої
електромережі, напругою 380 В.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26 квітня
2007 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 скасовано, а провадження по справі закрито за
відсутністю в його діях складу злочину.

У касаційному поданні прокурор просить ухвалу
апеляційного суду щодо засудженого скасувати у зв'язку з однобічністю та
односторонністю судового слідства та невідповідністю висновків суду фактичним
обставинам справи, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали справи та
обговоривши наведені у поданні доводи, колегія суддів вважає, що подання не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

За змістом касаційного подання, прокурор оспорює
однобічність та неповноту судового слідства, фактичні обставини справи, які
були предметом оцінки суду першої та апеляційної інстанцій, і перегляду
відповідно до вимог ч.1 ст.398 КПК України у касаційному порядку не підлягають,
а тому колегія суддів виходить із встановлених судом фактичних обставин справи.

Як убачається з матеріалів справи, для підключення
будинку родички ОСОБА_2 до зовнішньої електромережі напругою 380 В необхідно
було замовити й виготовити технічне завдання, відповідну проектну документацію,
провести монтажні роботи, обладнати конртзаземлення з оформленням відповідного
протоколу про введення його в експлуатацію, встановити та опломбувати
електролічильник.

За показаннями
ОСОБА_2 він домовився з ОСОБА_1 про те, що той виконає роботи, пов'язані
з виготовленням проектної документації, здійснить передбачені за це платежі,
забезпечить виконання необхідних робіт по обладнанню контрзаземлення та
опломбує електролічильник. Погодився з умовою ОСОБА_1 заплатити йому за роботу
1000грн.

Згідно з даними, що
містяться в “Посадовій
інструкції майстра дільниці групи приладів
обліку Біляївського РЕМ” до функціональних обов'язків ОСОБА_1 було віднесено
тільки пломбування електролічильника.

Під час досудового слідства та судового розгляду справи
було встановлено, що у підпорядкуванні ОСОБА_1 не було осіб, на яких він міг вплинути, використовуючи своє службове становище,
для реалізації прохання ОСОБА_2 щодо підключення будинку до трьохфазного
струму.

За таких обставин апеляційний суд дійшов правильного
висновку, що ОСОБА_1, сприяючи ОСОБА_2 в оформленні необхідних документів та
підключенні електроструму за винагороду, діяв не як службова, а як приватна особа, виконуючи певні дії з використанням своїх професійних знань
та особистих стосунків з іншими працівниками Біляївського РЕМ й профільних
підприємств, внаслідок чого дії ОСОБА_1 не містять ознак
складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

відмовити у задоволенні касаційного
подання прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції.

Судді:

Кармазін Ю.М. Таран Т.С. Глос Л.Ф.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 368 КК України
одержання службовою особою в будь-якому вигляді хабара за виконання чи
невиконання в інтересах того, хто дає хабар, чи в інтересах третьої особи
будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Як убачається із змісту , яким являється ОСОБА_1 в його
обов'язки не входило замовлення проектної документації, здійснення платежів і
доставки відповідної особи для складення протоколів.

Як було встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 крім
пломбування лічильника за письмовим завданням керівництва РЕС не мав.

Таким чином, сприяння Паскалову О.А. в оформленні
документів і установці електрооборудуваня за винагороду, ОСОБА_1 діяв як
приватна особа, а не як посадова, при цьому виконував усі дії, використовуючи
свої знання та особисті стосунки із другими робітниками РЕС, у зв'язку з чим,
як правильно зазначено у ухвалі апеляційного суду, з чим і погоджується колегія
суддів,

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України

від 26
квітня 2002 р. № 5 “Про судову практику у справах про хабарництво”,
відповідальність за одержання хабара настає лише за умови, що службова особа
одержала його за виконання чи невиконання таких дій, які вона могла або повинна
була виконати з використанням наданої їй влади, покладених на неї
організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків, або
таких, які вона не уповноважена була вчинювати, але до вчинення яких іншими
службовими особами могла вжити заходів завдяки своєму службовому становищу.