№ 11-99/07 Головуючий в 1 інстанції Квятковський М.С.
ст. 186 ч.2 КК України Доповідач
в апеляційній інстанції Опейда В.О.
УХВАЛА

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 13 лютого 2007 року

Колегія суддів
судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого-судді Опейди
В.О.

суддів Олексюка Я.М., Матата О.В.

з участю прокурора Єндрущака В.В.

захисника ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні у місті Луцьку кримінальну справу за апеляцією старшого помічника
прокурора міста Луцька на вирок Луцького міськрайонного суду від 21 грудня 2006 року, яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, українець,
громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працює, не судимий,
засуджений, -

за ст. 186
ч2 КК України на 4 роки
позбавлення волі,

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання
з випробуванням, встановлений іспитовий строк 2 роки, покладені обов'язки, передбачені п.п. З, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів
судової палати, -

ВСТАНОВИЛА:

Даним вироком
ОСОБА_1 визнаний
винним у тому, що 21 жовтня 2006 року близько 21-00 год., перебуваючи
поблизу магазину «Мікос», що по вул. Воїнів Інтернаціоналістів в м. Луцьку, із
погрозою та застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи
здоров'я і полягало в утриманні та відштовхуванні ОСОБА_3 в темне місце,
відкрито викрав у потерпілого мобільний телефон «Нокіа 6125» і гарнітуру до
нього, заподіявши матеріальну шкоду на загальну суму 1515 грн..

В поданій на вирок апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію
дій засудженого, вказує, що оскільки ОСОБА_1
раніше притягувався до кримінальної відповідальності, призначення покарання
із застосуванням ст.75 КК України є несправедливим внаслідок м'якості. Просить
вирок суду першої інстанції скасувати та постановити свій вирок.

Заслухавши
доповідача, який виклав суть вироку і доводи апеляції, думку прокурора про скасування вироку в частині призначеного
покарання і постановления нового вироку
апеляційною інстанцією, пояснення засудженого ОСОБА_1 та захисника
ОСОБА_2, які заперечували доводи апеляції
старшого помічника прокурора міста Луцька, перевіривши матеріали справи
колегія суддів судової палати встановила, що апеляція прокурора до задоволення
не підлягає.

Доведеність вини
ОСОБА_1 у
вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджена сукупністю зібраних у справі
доказів, які правильно оцінені та обгрунтовано

2

покладені
судом в основу вироку, що по суті у апеляції не заперечується. Кваліфікація злочинних дій засудженого за ч.2 ст. 186 КК України є правильною і також не оспорюється.

При призначенні покарання суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.
50,
65 КК України інстанції врахував ступінь тяжкості
вчиненого злочину, дані про особу ОСОБА_1 та конкретні
обставини справи.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не є судимою особою, є інвалідом 3 групи, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю
злочину, а потерпілому збитки відшкодовані, суд на підставі ст.75 КК України прийшов обгрунтованого
висновку про можливість виправлення засудженого без відбування
покарання.

Разом з тим, в повній мірі враховані і тяжкість вчиненого злочину, який
відноситься до категорії тяжких, а також і інші
обставини справи та дані про особу засудженого, в тому числі і ті, на які посилається в апеляції прокурор, тому вірно
встановлено двохрічний іспитовий строк.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку в
частині призначеного покарання, про що ставиться питання в апеляції прокурора.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію старшого помічника прокурора міста Луцька залишити без
задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду
від 21
грудня 2006 року відносно ОСОБА_1 - без зміни.