Справа № 472/1766/14-к
Веселинівський районний суд Миколаївської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 грудня 2014 року смт.Веселинове

Миколаївської області

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Веселинове кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000658 від 30.10.2014 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Федорівка Веселинівського району Миколаївської області, громадянки України, освіта базова загальна середня, заміжньої, має на утриманні 5 неповнолітніх дітей, не працює, зареєстроване місцепроживання: АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
19 жовтня 2014 року потерпіла ОСОБА_5 дала свою пенсійну картку № НОМЕР_1 банку Райффайзен банк Аваль обвинуваченій ОСОБА_4 , щоб та зняла з банкомату пенсію в сумі 940 гривень. В подальшому обвинувачена ОСОБА_4 мала принести дану суму грошей потерпілій ОСОБА_5 , так як остання є інвалідом і ходити самостійно не може.

19 жовтня 2014 року приблизно о 17.00 годині обвинувачена ОСОБА_4 підійшла до банкомату Райффайзен банк Аваль, щоб зняти пенсію потерпілої ОСОБА_5 , о 17 годині 33 хвилини обвинувачена ОСОБА_4 , маючи при собі пенсійну картку № НОМЕР_1 банку Райффайзен банк Аваль, яка належала потерпілій ОСОБА_5 , вирішила таємно та протиправно зняти з неї грошові кошти, які належали потерпілій ОСОБА_5 , які їй нараховуються Пенсійним фондом України як пенсія по інвалідності.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужими грошовими коштами, обвинувачена ОСОБА_4 прибула до банкомату, який розташований на зовнішньому фасаді Веселинівського відділення Миколаївської філії Райффайзен банк Аваль за адресою: вул. Леніна, 5 смт. Веселинове Миколаївської області. Потім обвинувачена ОСОБА_4 знаючи пін код вказаної пенсійної картки, через банкомат о 17 годині 33 хвилини 19 жовтня 2014 року зняла гроші в сумі 900,00 (дев`ятсот) гривень та о 17 годині 38 хвилин 19 жовтня 2014 року зняла гроші в сумі 40,00 (сорок) гривень, які належали потерпілій ОСОБА_5 , та в подальшому розпорядилася ними на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями обвинувачена ОСОБА_4 спричинила потерпілій ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 940 (дев`ятсот сорок) гривень.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину в інкримінованому їй злочині визнала повністю, суду показала, що вона повністю згоден з обвинуваченням, дійсно 19 жовтня 2014 року приблизно о 17 год. 30 хв., маючи при собі пенсійну картку банку Райффайзен банк Аваль, яка належить потерпілій ОСОБА_5 , та знаючи пін код даної картки, зняла гроші в сумі 940 гривень, які в подальшому витратила на придбання продуктів харчування. Завдану її діями потерпілій шкоду вона не відшкодувала, однак має намір повернути потерпілій кошти.

Крім повного визнання вини обвинуваченою її вина в інкримінованому злочині підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Показаннями потерпілої ОСОБА_5 про те, що дійсно 19 жовтня 2014 року вона надала свою пенсійну картку ОСОБА_6 , щоб та зняла їй пенсію, оскільки вона не може ходити, але обвинувачена, знявши гроші в сумі 940 гривень, їй не передала кошти, чим заподіяла їй матеріальну та моральну шкоду. Тому просить стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 900,00 гривень та моральну шкоду в розмірі 2000,00 гривень.

Відповідно до виписки з ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" від 17 листопада 2014 року, 19.10.2014 року з карткового рахунку ОСОБА_5 було знято кошти (пенсію) в сумі 900,00 грн., а потім кошти в сумі 40,00 грн.

Відповідно до довідки Управління Пенсійного фонду України в Веселинівському районі Миколаївської області № 3286/05 від 05.11.2014 року ОСОБА_5 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в Веселинівському районі з 06.02.2013 р. та отримує пенсію по інвалідності щомісячно 18 числа в розмірі 949,00 грн через банківську установу.

При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, суд, з`ясуваши думки учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України вважає можливим визнати недоцільним дослідження доказів у відношенні тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, і проти цього не заперечують учасники судового розгляду у кримінальному провадженні.

Ставити під сумнів достовірність та об`єктивність показань обвинуваченої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні підтвердила свою участь у таємному викраденні грошей у потерпілої ОСОБА_5 , у суда немає підстав. Ці показання обвинуваченої відповідають цілком всім матеріалам кримінального провадження.

Аналіз та оцінка приведених в своїй сукупності доказів приводить суд до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 доведена і суд вважає можливим дії обвинуваченої кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні обвинуваченій виду і міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченої.

Згідно зі ст.12 КК України вчинений обвинуваченою ОСОБА_4 злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та перебування на утриманні п`ятьох неповнолітніх дітей.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Обвинувачена ОСОБА_4 раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює.

На підставі наведеного, суд з урахуванням ступеня та характеру суспільної небезпечності вчиненого злочину, пом`якшуючих обставини, даних про особу обвинуваченої, вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді у виді позбавлення волі.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 розкаялася у вчиненому злочині, посередньо характеризується за місцем проживання, має на утриманні п`ятеро неповнолітніх дітей, перебуває у декретній відпустці по догляду за найменшою дитиною, то суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, та в зв`язку з цим вважає за необхідне звільнити обвинувачену ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї судом обов`язки.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 підтримала свої позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди в сумі 900,00 гривень.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пред`явила до обвинуваченої ОСОБА_4 цивільний позов в частині компенсації моральної шкоди на суму 2000,00 грн., обґрунтувавши його тим, що через неправомірні дії обвинуваченої вона зазнала моральних переживань, перенесла нервовий зрив.

Відповідно до ст.129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, в залежності від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Суд вважає, що заявлений потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 900,00 грн. підлягає задоволенню, оскільки його розмір та характер підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Суд дійшов висновку, що позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди в сумі 2000,00 грн. підлягає частковому задоволенню, оскільки внаслідок неправомірних дій обвинуваченої ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_5 перенесла моральні страждання, переживання, проходила стаціонарне лікування з діагнозом: гіпертонічна хвороба, яка була викликана переживаннями через крадіжку грошей. Враховуючи характер та обсяг страждань потерпілої, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої на користь потерпілої 1300,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Процесуальні витрати у справі відсутні. Запобіжний захід не обирався.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання: за ч.1 ст.185 КК України - у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засуджену ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки відповідно до ст.76 КК України:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи. Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 900,00 (дев`ятсот) гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди 1300,00 (одну тисячу триста) гривень.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору, а учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, - не пізніше наступного дня після ухвалення судового рішення.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_1