Справа № 643/597/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.02.2015 року Московський районний суд м. Харкова у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0006179 від 19.11.2014 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 18.11.2014 року у період часу з 20-00 год. до 20-30 год., перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , діючи за раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що вхідні двері квартири АДРЕСА_3 , в якій проживав ОСОБА_5 , не були зачинені на замок, таємно проник до коридору вказаної квартири, звідки з розташованого там комоду викрав належні ОСОБА_5 барсетку зі шкіри чорного кольору вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 379 від 21.11.2014 року 250 грн., у якій знаходились гроші у сумі 100,00 грн., посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , дисконтні картки ТМ «Клас», «Фокстрот», «Таргет», що не становлять для потерпілого матеріальної цінності, а також ключі від автомобілю «Hyundai Tucson». Після зазначеного ОСОБА_4 з викраденим майном з місця кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду в загальному розмірі 350,00 грн.

Крім того, ОСОБА_4 18.11.2014 року у період часу приблизно з 20-00 год. до 20-30 год., перебуваючи біля будинку № 126-А по пр. Тракторобудівників у м. Харкові, маючи при собі раніше викрадені ним з квартири АДРЕСА_4 вказаного будинку ключі від автомобілю «Hyundai Tucson», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , діючи за раптово виниклим умислом, спрямованим на незаконне заволодіння транспортним засобом, підійшов до вказаного вище автомобілю, що знаходився біля будинку № 126-А по пр. Тракторобудівників у м. Харкові, та, відчинивши його двері за допомогою брелока автомобільної сигналізації, що знаходився на зв`язці ключів від автомобілю, проник у салон автомобілю, сів на місце водія та за допомогою викраденого раніше ключа запустив двигун автомобілю «Hyundai Tucson», державний номерний знак НОМЕР_1 , вартість якого згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 13992 від 22.12.2014 року становить 250418,64 грн., після чого, почавши рух, залишив місце вчинення злочину. Після вказаних дій ОСОБА_6 здійснював рух на даному автомобілі в межах м. Харкова та приблизно о 22-40 год. 18.11.2014 року залишив вказаний автомобіль біля будинку № 7 по вул. Познанській у м. Харкові та зник з зазначеного місця.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні вказаних вище злочинів, щиро розкаявся. Не заперечував фактичні обставини справи, викладені вище, та підтвердив вчинення ним вищезазначених злочинів за вказаних вище обставин, надавши відповідні пояснення. Зазначив, що по закінченні досудового розслідування в повному обсязі ознайомився з матеріалами кримінального провадження і не заперечує висновки експертиз та інші докази, зібрані в ході досудового розслідування. Пояснив, що показання надає добровільно, в ході досудового розслідування будь-яке фізичне або психологічне насильство до нього не застосовувалось. Показав, що дійсно він 18.11.2014 року у період часу приблизно з 20-00 год. до 20-30 год., знаходячись в під`їзді будинку АДРЕСА_2 та побачивши відкриті двері до тамбуру і квартири АДРЕСА_4 , діючи за раптово виниклим умислом, увійшов до коридору вказаної квартири та таємно викрав з комоду барсетку з грошовими коштами в сумі 100,00 грн., посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , дисконтні картки ТМ «Клас», «Фокстрот», «Таргет», а також ключі від автомобілю «Hyundai Tucson». Після цього залишив місце вчинення злочину та спустився у двір вказаного будинку. У дворі, діючи за раптово виниклим умислом, спрямованим на заволодіння транспортним засобом, натиснув кнопку на брелку автомобільної сигналізації, що знаходився разом із викраденими ним ключами від автомобілю «Hyundai Tucson». Після вказаного, побачивши, на якому автомобілі зреагувала сигналізація та загорілись лампи, підійшов до вказаного автомобілю, яким був «Hyundai Tucson», сів в автомобіль, завів двигун та залишив місце вчинення злочину. При цьому разом з ним був товариш, з яким він не домовлявся про заволодіння автомобіля та який не знав про вчинену ним раніше крадіжку. Він запропонував товаришу сісти разом з ним автомобіль та їхати разом з ним, на що товариш погодився. Вони декілька часів їздили на автомобілі по м. Харкову, після чого біля будинку № 7 по вул. Познанській в м. Харкові, після того, як автомобіль «Hyundai Tucson» був підрізаний іншими автомобілями, він залишив вказаний автомобіль та втік.

Визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, неоспорення ним фактичних обставин справи дозволили суду зі згоди всіх учасників судового розгляду не досліджувати всі докази щодо обставин вчинення ОСОБА_4 вказаних вище кримінальних правопорушень та розглянути справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особистість. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.

Суд вважає вину ОСОБА_4 доведеною повністю та, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло, та за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

При цьому суд вважає необґрунтованою кваліфікацію органами досудового розслідування дій ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України як таких, що вчинені повторно, з наступних підстав.

В обґрунтування вказаної вище кваліфікації дій ОСОБА_4 орган досудового розслідування посилався на притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України.

Так, згідно повідомлення про підозру від 21.03.2013 року, ОСОБА_4 повідомлено, що він підозрюється у вчиненні умисного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Як вбачається з ухвали Московського районного суду м. Харкова від 06.05.2014 року, в задоволенні клопотання прокурора про звільнення підозрюваного ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку з його примиренням з потерпілим в порядку ст. 46 КК України відмовлено. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України повернуто прокурору для продовження досудового слідства.

В ході судового розгляду справи судом з пояснень прокурора та ОСОБА_4 встановлено, що на даний час кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України продовжує знаходитись на стадії досудового розслідування.

Таким чином, вирок щодо визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, не ухвалювався. В даному кримінальному провадженні судом також не вирішується питання щодо винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

За таких обставин, керуючись принципом презумпції невинуватості, у суду відсутні підстави констатувати, що ОСОБА_4 є особою, яка раніше вчинила злочин,передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, та, відповідно, кваліфікувати його дії за ч. 3 ст. 185 КК України як повторні, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

Судом вивчалась особистість ОСОБА_4 та встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, суд у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 за за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, і призначає покарання у межах санкції статей, що передбачають відповідальність за вчинені злочини. Остаточне покарання за вказані вище злочини суд призначає на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів. Враховуючи особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, ненасильницький характер вчинених ним злочинів, відсутність тяжких наслідків, спричинених злочинами, наявність декількох пом`якшуючих вину обставин, позицію сторони обвинувачення, яка просила застосувати відносно обвинуваченого положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, інші обставини справи, суд приходить до висновку щодо можливості виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання та вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання про процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи, суд вирішує у відповідності до ст. 124 КПК України.

Питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України.

Відносно ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369-371, 374-376, 474-475 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч. 2 ст. 289 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять ) років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять ) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Відповідно до п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити обраний раніше домашній арешт.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертиз в загальному розмірі 1570,80 грн. (одна тисяча п`ятсот сімдесят гривень 80 копійок). Речові докази по справі, а саме автомобіль «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_1 , барсетку чорного кольору, у якій знаходились посвідчення водія на імя ОСОБА_5 , банківська картка «ПриватБанк», дисконтні картки ТМ «Фоксрот», «Клас», «Таргет», грошові кошти в сумі 1 грн. 95 коп., ключі від замка запалювання, передані на відповідальні зберігання ОСОБА_5 вважати повернутими законному володільцю.

Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційну скаргу на вказаний вирок може бути подано через Московський районний суд м. Харкова потягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1