справа № 562/3632/14-к
В И Р О К
іменем У К Р А Ї Н И
23.01.2015 року.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Здолбунів Рівненської області кримінальне провадження №0000053 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кадище Ківерцівського району Волинської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, одруженого, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого 17 квітня 2014 року Здолбунівським районним судом Рівненської області за ч.1 ст.125 КК України до 80 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , будучи особою, яка засуджена вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 17 квітня 2014 року за ч.1 ст.125 КК України до 80 годин громадських робіт та направленого Здолбунівським міжрайонним відділом кримінально-виконавчої інспекції УДПС України в Рівненській області в Урвенську сільську раду Здолбунівського району Рівненської області для проходження громадських робіт, з 03 жовтня 2014 року по 25 листопада 2014 року без поважних причин для проходження громадських робіт не з`являвся та ухилився від відбування призначеного покарання, невідбута частина якого становить 72 години.

Обвинувачений у судовому засіданні свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив встановлені судом обставини та показав, що дійсно вироком суду від 17 квітня 2014 року був засуджений за ч.1 ст.125 КК України до 80 годин громадських робіт та направлений для їх відбуття в Уїздецьку сільську раду, однак відпрацював громадські роботи лише два дні по 4 години, решту не відбував без поважних причин, хоча був попереджений і знав про настання кримінальної відповідальності за ухилення від відбування громадських робіт, з розпорядженням сільського голови про прийняття для проходження громадських робіт та переліком робіт ознайомився. У вчиненому щиро кається.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєному повністю доведена.

У зв`язку з тим, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України вважає за можливе визнати дослідження доказів щодо цих обставин недоцільним, і проти цього вони не заперечують. При цьому суд переконався у тому, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, які б підлягали б доказуванню і ними не заперечуються, та сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 , будучи особою, яка засуджена до покарання у виді громадських робіт, умисно ухилився від відбування цього покарання, тому його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.389 КК України.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому суд враховує, що злочин, в якому він обвинувачується, згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, він негативно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітніх дітей, раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Дане кримінальне правопорушення обвинуваченим скоєно після постановлення щодо нього вироку, але до повного відбуття покарання за вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 17 квітня 2014 року, а тому остаточне покарання призначається на підставі ч.1 ст.71 та ст.72 КК України.

Невідбуту частину покарання за попереднім вироком у виді громадських робіт /72 години громадських робіт, яке було переведено згідно вимог п.4 ч.1 ст.72 КК України, становить 9 днів арешту/, суд частково приєднує до покарання за основним вироком.

За таких обставин виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливе.

Речові докази у справі, а саме: особова справа №17/2014 на ОСОБА_3 , яка зберігається при матеріалах кримінального провадження, слід повернути органам кримінально-виконавчої інспекції.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368-371, 374-376, 395 КПК України, суд
з а с у д и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 /одного/ місяця арешту.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України частково приєднати покарання, невідбуте за попереднім вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 17 квітня 2014 року, та остаточне покарання ОСОБА_3 визначити у виді 1 /одного/ місяця 5 /п`ять/ днів арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити попередній у вигляді особистого зобов`язання.

Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати з часу приведення вироку до виконання.

Речові докази по справі: особову справу №17/2014 на ОСОБА_3 , яка зберігається при матеріалах кримінального провадження, повернути Здолбунівському міжрайонному відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПС України в Рівненській області.

Документи кримінального провадження №0000053 залишити у матеріалах кримінальної справи протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: