ВІЙСЬКОВИЙ СУД
СІМФЕРОПОЛЬСЬКОГО ГАРНІЗОНУ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2008
року
м. Сімферополь

Військовий суд
Сімферопольського гарнізону під головуванням

судді Сенька М. Ф.,

при секретарі
Єлеферевській А. А.,

за участю:

обвинувача -
старшого помічника військового прокурора Сімферопольського гарнізону майора
юстиції Антоненка В. Ю., потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4., захисника - адвоката ОСОБА_5. та
підсудних ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду кримінальну справу за обвинуваченням військовослужбовців
військової частини А 0279 матросів військової служби за контрактом

ОСОБА_1, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Чернівці, громадянина України, неодруженого, з
середньою освітою, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,
стосовно якого обрано запобіжний захід у вигляді нагляду командування
військової частини,

та ОСОБА_2, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_2, в місті Глухів, Сумської області, громадянина України,
з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, який проживає за
адресою: АДРЕСА_1, стосовно якого обрано запобіжний захід у вигляді нагляду
командування військової частини, обох, у вчиненні злочину передбаченого ст. 345
ч. 2 КК України. Судовим слідством, військовий суд

встановив:

П'яні ОСОБА_1.
та ОСОБА_2 2 грудня 2007 року близько 17 години в підземному переході, що
розташований на площі Куйбишева м. Сімферополя, з метою уникнути можливого адміністративного
затримання, застосували насильство до працівників правоохоронних органів
старшини міліції ОСОБА_4. та старшого сержанта міліції ОСОБА_3., які виконували
функції з охорони громадського порядку в складі патруля. При цьому, діючи
одночасно, Зимін схопив ОСОБА_4 за комір куртки і вдарив його об стіну, після
чого декілька раз вдарив кулаком в обличчя і по тулубу, а ОСОБА_1 повалив
ОСОБА_3 на підлогу. В ході боротьби, що послідувала за цим, потерпілі змогли
затримати винних.

В наслідок дій
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 потерпілим були заподіяні легкі тілесні ушкодження: ОСОБА_3
декілька синців та саден по тілу, а ОСОБА_4 - струс головного мозку, синці та
садна обличчя, з приводу яких останній перебував на стаціонарному лікуванні.

За обставин
злочину, військовим прокурором заявлено цивільний позов до підсудних про
відшкодування затрат закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого в сумі
1447 грн. 45 коп.

В судовому
засіданні підсудні винними себе у вчиненому визнали повністю, кожен окремо дав
показання, що за змістом відповідають викладеному вище, і пояснили, що
застосували насильство до потерпілих у зв'язку з виконанням останніми службових
обов'язків.

Показання
підсудних відповідають фактичним обставинам справи і ці обставини ними не
оспорюються.

Суд, оскільки
проти цього не заперечували учасники судового розгляду, визнав недоцільним
дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не
оспорювались.

Оскільки,
ОСОБА_1. та ОСОБА_2 2 грудня 2007 року умисно заподіяли працівникам
правоохоронних органів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження у зв'язку з
виконанням цими працівниками службових обов'язків, то такі їх дії суд
кваліфікує за ст. 345 ч. 2 КК України.

2

Оскільки, розмір
цивільного позову, заявленого прокурором, підсудними та іншими учасниками
судового розгляду не оспорювався, то суд приходить до висновку, що позов
відповідно до ст. 93-1 КПК України підлягає задоволенню повністю.

При призначенні
підсудним покарання суд визнає в якості обставин, що пом'якшують покарання щире
каяття у вчиненому, та добровільне відшкодування потерпілим завданої шкоди, а в
якості обставини, що обтяжує покарання визнає вчинення злочину в стані
алкогольного сп'яніння.

Разом з тим, суд
враховує, що підсудні до кримінальної відповідальності притягуються вперше, до
вчинення злочину ні в чому гідному осуду помічені не були.

Крім того, суд
зважає на те, що підсудний Зимін є сиротою з малолітнього віку, належного
виховання не отримав, а також інші дані щодо особи підсудних.

Виходячи з
тяжкості злочину, характер дій підсудних, та наведені вище обставини суд
приходить до висновку про необхідність призначити підсудним покарання у виді
позбавлення волі у межах санкції ст. 345 ч. 2 КК України, і вважає за можливе
звільнити їх від покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 цього ж
кодексу.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, військовий суд

засудив:

ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 визнати винними у скоєнні злочину передбаченого ст. 345 ч. 2 КК
України, на підставі якої призначити їм покарання у виді позбавлення волі
строком на 3 (три) роки, кожному.

У відповідності
до ст. 75 КК України звільнити засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_2 від відбування
призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, кожного, якщо вони
на протязі цього строку не вчинять нового злочину і виконають покладені на них
обов'язки.

На підставі ст.
76 КК України покласти на засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_2 такі обов'язки:

·
не виїжджати за межі України на постійне проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

·
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання, роботи або навчання;

Контроль за
поведінкою засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_2 покласти на органи
кримінально-виконавчої системи за місцем служби та за місцем проживання.

Цивільний позов
прокурора задовольнити повністю, стягнувши з засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_2, в
солідарному порядку, на користь Відділу охорони здоров'я ГУ МВД України в АР
Крим витрат, понесених на лікування потерпілого від злочину в сумі 1447 (одна
тисяча чотириста сорок сім) грн. 45 коп.

Міру запобіжного
заходу відносно ОСОБА_1 і ОСОБА_2 нагляд командування військової частини А 0279
до набрання вироком законної сили залишити без змін.

На вирок може
бути подана апеляція до військового апеляційного суду Військово-Морських Сил
через військовий суд Сімферопольського гарнізону протягом п'ятнадцяти днів з
моменту його проголошення.