Справа № 196/1605/14-к
№ провадження 1-кп/196/8/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року смт. Царичанка Дніпропетровської області

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів прокуратури Царичанського району ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , малолітніх ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , законного представника ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 , представників служби у справах дітей Царичанської райдержадміністрації ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , представника кримінальної міліції - ОСОБА_13 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 смт. Царичанка Дніпропетровської області клопотання прокурора прокуратури Царичанського району ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Могилів Царичанського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, учня 7-го класу Могилівської ЗОШ І-ІІІ ступеня, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до якого ухвалою Царичанського районного суду від 30.05.2014 року, застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження), та відносно малолітнього ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Могилів Царичанського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, учня 7-го класу Могилівської ЗОШ І-ІІІ ступеня, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до якого ухвалою Царичанського районного суду, від 10.06.2014 року, застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження),

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із малолітніми ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його братом ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , які за своїм віком не є суб`єктами даного злочину та не підлягають відповідальності за вчинення крадіжки, а також виключають своєю присутністю ознаку співучасті у даному злочині, по ініціативі та пропозиції останнього викрасти майно (речі), 07.11.2014 року близько 23 год. 30 хв. прийшовши на територію частково обгородженого домоволодіння АДРЕСА_2 , належного гр. ОСОБА_14 .

Перебуваючи на території вказаної садиби малолітній ОСОБА_8 запропонував малолітньому ОСОБА_7 та неповнолітньому ОСОБА_5 , з метою таємного викрадення чужого майна, проникнути до приміщення житлового будинку за зазначеною адресою, на що останні погодилися, вступивши таким чином з ОСОБА_8 у протиправну змову. Після чого, втілюючи свій злочинний намір в життя, малолітній ОСОБА_8 за допомогою двох гайкових ключів, які мав при собі, зламав накладний замок на вхідних дверях до житлового будинку, через які вони втрьох проникли до приміщення. Знаходячись в приміщенні житлового будинку малолітні разом із ОСОБА_5 таємно викрали дорожній розкладний велосипед марки «Салют» вартістю 300 грн., електричний чайник «Скарлет» вартістю 120 грн. та ноутбук «Ассер» вартістю 1400 грн., належні ОСОБА_14 , чим останній завдали матеріальної шкоди на загальну суму 1820,00 грн. У подальшому викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Таким чином, малолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підозрюються у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка) з проникненням у житло.

Малолітній ОСОБА_7 в судовому засіданні провину в скоєному суспільно-небезпечному діянні визнав повністю, щиро розкаявся.

Прокурором прокуратури Царичанського району ОСОБА_3 направлені до суду матеріали кримінального провадження № 0000728 від 10.11.2014 року з клопотанням про застосуванням відносно неповнолітнього ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру, оскільки він на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність.

Також, упродовж 2014 року малолітнім ОСОБА_7 скоєно низку суспільно-небезпечних діянь.

На початку квітня місяця 2014 року ОСОБА_7 разом із своїм малолітнім братом ОСОБА_8 здійснив крадіжку велосипеда з території помешкання, належного ОСОБА_15 , тобто скоїв суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

За вчинення вказаного суспільно-небезпечного діяння ухвалою Царичанського районного суду від 30.05.2014 року, до малолітнього ОСОБА_7 застосовано примусові заходи виховного характеру у виді застереження.

Окрім того, 08.04.2014 року ОСОБА_7 разом зі своїм малолітнім братом ОСОБА_8 та малолітнім ОСОБА_16 здійснив крадіжку речей з помешкання, належному ОСОБА_17 , тобто скоїв суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

За вчинення зазначеного суспільно-небезпечного діяння ухвалою Царичанського районного суду від 10.06.2014 року до малолітнього ОСОБА_7 застосовано примусові заходи виховного характеру у виді застереження.

Однак, малолітній ОСОБА_7 для себе належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став. За місцем навчання характеризується з негативної сторони, мати не приділяє уваги його вихованню, через що його поведінка вийшла з-під контролю та не піддається виховному впливу.

Саме ці обставини свідчать на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, викладених в клопотанні.

Приписами статті 498 КПК України визначено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно вимог ч.1 ст.501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з"ясовує такі питання: чи мало місце суспільно-небезпечне діяння; чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Заслухавши думку прокурора та захисника, законного представника особи, яка скоїла суспільно-небезпечне діяння, представників служби у справах дітей, враховуючи те, що ОСОБА_7 на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, раніше піддавався примусовим заходам виховного характеру, суд дійшов висновку, що мало місце суспільно-небезпечне діяння, ст. 185 ч.3 КК України, вчинене малолітнім ОСОБА_7 , а тому необхідно застосувати до нього примусові заходи виховного характеру у виді направлення його до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків, що є достатнім для його виправлення.

Малолітній ОСОБА_8 в судовому засіданні провину в скоєному суспільно-небезпечному діянні визнав повністю, щиро розкаявся.

Прокурором прокуратури Царичанського району ОСОБА_3 направлено до суду матеріали кримінального провадження № 0000728 від 10.11.2014 року з клопотанням про застосуванням відносно неповнолітнього ОСОБА_8 примусових заходів виховного характеру, оскільки він на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність.

Упродовж 2013-2014 років малолітнім ОСОБА_8 також скоєно низку суспільно-небезпечних діянь.

Так, 28.03.2013 року ОСОБА_8 разом з неповнолітнім ОСОБА_18 та малолітнім ОСОБА_5 , здійснив крадіжку речей з магазину «1000 дрібниць», тобто скоїв суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

За вчинення зазначеного суспільно-небезпечного діяння ухвалою Царичанського районного суду від 18.11.2013 року, до малолітнього ОСОБА_8 застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження.

На початку квітня місяця 2014 року ОСОБА_8 разом із своїм малолітнім братом ОСОБА_7 здійснив крадіжку велосипеда з території помешкання, належного ОСОБА_15 , тобто скоїв суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

За вчинення вказаного суспільно-небезпечного діяння ухвалою Царичанського районного суду від 30.05.2014 року, до малолітнього ОСОБА_8 застосовано примусові заходи виховного характеру у виді застереження.

Окрім того, 08.04.2014 року ОСОБА_8 разом зі своїм малолітнім братом ОСОБА_7 та малолітнім ОСОБА_16 здійснив крадіжку речей з помешкання, належному ОСОБА_17 , тобто скоїв суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

За вчинення зазначеного суспільно-небезпечного діяння ухвалою Царичанського районного суду від 10.06.2014 року до малолітнього ОСОБА_8 застосовано примусові заходи виховного характеру у виді застереження.

Однак, малолітній ОСОБА_8 для себе належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став. За місцем навчання характеризується з негативної сторони, мати не приділяє уваги його вихованню, через що його поведінка вийшла з-під контролю та не піддається виховному впливу.

Саме ці обставини свідчать на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, викладених в клопотанні.

Застосовуючи приписи ст.ст. 498, 501 КПК України, заслухавши думку прокурора та захисника, законного представника особи, яка скоїла суспільно-небезпечне діяння, представників служби у справах дітей, враховуючи те, що ОСОБА_8 на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, раніше піддавався примусовим заходам виховного характеру, суд дійшов висновку, що мало місце супсільно-небезпечне діяння, передбвачене ст. 185 ч.3 КК України, вчинене малолітнім ОСОБА_8 , а тому до нього необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру у виді направлення його до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків, що є достатнім для його виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 498, 500, 501 КПК України, ст.ст. 97, 105 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 97 ч. 2, ст. 105 ч. 2 п. 5 КК України примусовий захід виховного характеру у виді направлення його до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків для його виправлення на строк 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.

Застосувати до малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 97 ч. 2, ст. 105 ч. 2 п. 5 КК України примусовий захід виховного характеру у виді направлення його до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків для його виправлення на строк 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.

На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня її проголошення через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя Царичанського районного суду ОСОБА_19