У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого, судді

Редьки А.І.

суддів

Лавренюка М.Ю. і
Заголдного В.В.

за участю
прокурора

Брянцева В.Л.

розглянувши в судовому засіданні 17 січня 2008 року в м.
Києві кримінальну справу за касаційним поданням прокурора на вирок
Первомайського міського суду Луганської області від 21 грудня 2006 року, яким
засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

неодноразово судимого,
останнього разу -

2 вересня 1999 року за ч.
3 ст. 117 КК України

на вісім років позбавлення
волі, звільненого

3 червня 2005 року
умовно-достроково

на один рік 10 місяців 26
днів,

за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК
України на три роки позбавлення волі, ч. 2 ст. 263 КК України на два роки
позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів йому
призначено три роки позбавлення волі, а на підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків остаточно йому призначено три роки шість місяців позбавлення
волі.

Постановлено стягнути з
ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2 72.099 грн. 50 коп. на відшкодування матеріальної
шкоди,

установила:

Суд визнав ОСОБА_1
винуватим в тому, що він 28 грудня 2005 року вдерся до квартири ОСОБА_2, що в
м. Первомайськ, АДРЕСА_1, і повторно вчинив крадіжку майна та грошей на суму
72.099 грн. 50 коп.

На початку серпня 2006
року ОСОБА_1 на ринку в м. Москві Російської Федерації незаконно придбав
холодну зброю - бойовий ніж “Viking
Norway”, який незаконно
носив при собі і зберігав по АДРЕСА_1 м. Попасна до 22 вересня 2006 року.

В апеляційному порядку
справа не переглядалася.

У касаційному поданні
прокурор просить скасувати вирок щодо ОСОБА_3, а справу - направити на новий
судовий розгляд. Твердить, що суд у порушення вимог закону вийшов за межі
обвинувачення і неправильно застосував кримінальний закон: за ч. 4 ст. 185 КК
України безпідставно вийшов за межі обвинувачення і кваліфікував дії ОСОБА_1.
за ознакою “крадіжка, вчинена повторно”, а за ч. 2 ст. 263 КК України - за ознаками
“незаконного придбання і зберігання холодної зброї”. Крім того, вказує, що
призначене винуватому за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК
України покарання не відповідає тяжкості вчиненого і даним про його особу.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, думку прокурора, який підтримав касаційне подання і
просив скасувати вирок з направленням справи на новий судовий розгляд,
перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи касаційного
подання, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до положень ст.
275 КПК України розгляд справи провадиться тільки в межах обвинувачення,
пред'явленого підсудному органом досудового слідства.

Зазначені вимоги закону
суд не виконав.

Формулюючи обвинувачення
ОСОБА_1, суд визнав, що він повторно вчинив крадіжку чужого майна у великих
розмірах, поєднану з проникненням у житло, а також придбання, носіння,
зберігання холодної зброї без передбаченого законом дозволу. Проте органом
досудового слідства ОСОБА_1 не пред'являлося обвинувачення
за ознаками “крадіжка, вчинена повторно”, а також “незаконне придбання і
зберігання холодної зброї”, більше того, останніх ознак не містить й диспозиція
ч. 2 ст. 263 КК України.

Також колегія суддів не
може погодитися й з рішенням суду про призначення покарання ОСОБА_1.

Обґрунтовуючи висновок
щодо виду і міри покарання ОСОБА_1 із застосуванням ст. 69 КК України, та
призначаючи йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 4
ст. 185 КК України, суд, як видно з вироку, послався виключно на те, що
засуджений щиро розкаявся, визнав свою вину і сприяв розкриттю злочину.

Разом із тим, суд не
звернув уваги на точні положення закону, згідно з якими при вирішенні
зазначених питань суд має належним чином досліджувати і оцінювати всі обставини,
які мають значення для справи, та враховувати, що ст. 69 КК України
застосовується лише в тому разі, коли для цього є умови і підстави, на які слід
посилатися у вироку.

Суд визнав, що ОСОБА_1,
будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став і знову вчинив злочини
(тяжкий і середньої тяжкості) в період умовно - дострокового звільнення.
Зазначені обставини, суд, хоча і вказав у вироку, але не врахував їх у повній
мірі.

У такому разі доводи
прокурора у касаційному поданні про необґрунтованість вироку через надмірну м'якість призначеного покарання засудженому та неправильне
застосування кримінального закону, є слушними.

Вирок підлягає скасуванню,
а справа - направленню на новий судовий розгляд, під час якого належить
перевірити всі матеріали справи, звернути увагу на допущені недоліки, усунути
їх і в разі доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні зазначених злочинів,
призначене йому покарання слід вважати м'яким.

На підставі наведеного та
керуючись ст. ст. 394 - 398 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційне подання
прокурора задовольнити, вирок Первомайського міського суду Луганської області
від 21 грудня 2006 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а кримінальну справу -
направити на новий судовий розгляд.

Судді:

Лавренюк М.Ю. Редька А.І. Заголдний В.В.