АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
Головуючий 1-ї інстанції
ч. 1 КК Тустановський О.М.
Доповідач апеляційної інстанції
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2007 року колегія суддів судової палати в
кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:
Головуючого: Погорєлової Г.М., суддів: Хоміка І.М., Дзюби Ф.С. за участю
секретаря - Хижняк Л.С. за участю прокурора: Осипенко О.М., захисника - ОСОБА_1
засуджених: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 потерпілих: ОСОБА_5, ОСОБА_6 розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією
потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Вознесенського міськрайонного
суду Миколаївської області від 26.12.2006р., яким:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженця та жителя м. Вознесенськ Миколаївської області,
не судимого,

- засуджено
за с. 289 ч. 2 КК України - до 5-ти років
позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ст. 296 ч. 2 КК України - до 2-х років
позбавлення волі;

- за ст. 122 ч. 1 КК України - до 2-х років
позбавлення волі.

На підставі ст. 70
ч. 1 КК
України за сукупністю злочинів шляхом поглинення більш суворим покаранням менш
суворого остаточно призначено до відбуття покарання у вигляді 5-ти років
позбавлення волі.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження, уродженця та жителя
м. Вознесенська, не судимого,

- засуджено
за с. 289 ч. 2 КК України - до 5-ти років
позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ст. 296 ч. 2 КК України - до 2-х років
позбавлення волі.

На підставі ст.
70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення більш
суворим покаранням менш суворого остаточно призначено до відбуття покарання у
вигляді 5-ти років позбавлення волі.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3
року народження, уродженця та жителя
м. Вознесенськ Миколаївської області, не судимого, - засуджено за с. 289 ч. 2 КК України - до 5-ти років
позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.ст. 75,
76 КК України - ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки, з
покладенням на них обов'язків повідомляти органи кримінально-виконавчої системи
про зміну місця проживання чи роботи.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному
порядку на користь ОСОБА_6 за заподіяння матеріальної шкоди 624 грн 84 коп., моральної
шкоди - 1000 грн.

На підставі ст. 93
КПК України постановлено стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за понесені
витрати за надання юридичної допомоги адвокатом на користь ОСОБА_5 - 100 грн., ОСОБА_6 - 100 грн. та ОСОБА_7 - 100 грн.

За вироком суду ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано
винним в тому, що 09.10.2006р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за попередньою змовою, будучи
в стані алкогольного сп'яніння, грубо порушуючи громадський порядок, нехтуючи
загально прийнятими нормами поведінки та нормами моралі, з мотивів неповаги до
суспільства та хуліганських спонукань, безпричинно вдарили ногою по сідницям
потерпілого ОСОБА_7, який в цей час проходив повз них зі своєю дружиною ОСОБА_6

Після цього під надуманими приводами засуджені стали
вимагати від ОСОБА_7 показати автомобіль.

На заперечення потерпілих засудженні ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відповіли побиттям останніх, завдавши ударів руками та ногами по різним частинам
тіла в результаті чого потерпілому ОСОБА_7 були заподіяні легкі тілесні
ушкодження, а потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Крім цього ОСОБА_2 в ході хуліганських дій, умисно наніс
декілька ударів ногою по тулубу ОСОБА_6, яка в той час знаходилася в лежачому
стані, в результаті чого заподіяв останній тілесні ушкодження середньої
тяжкості у вигляді перелому тіла грудини в середній треті з кровопідтіком на
правій молочній залозі.

Після хуліганських дій в цей же день 09.10.2006р. у вечірній
час в м. Вознесенську Миколаївської області біля магазину «Айстра» у ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння транспортним засобом.

Перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, за
попередньою змовою між собою, користуючись тим, що автомобіль «ІЖ-21251», який
був припаркований біля магазину «Айстра» і був не зачиненим незаконно
заволоділи ним, чим спричинили потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 5914 грн.

В апеляції потерпілі ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 просять
скасувати вирок суду відносно засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3, призначивши
засудженим покарання пов'язане з позбавленням волі, оскільки суд на їх думку не
врахував тяжкості скоєних злочинів та відношення засуджених до скоєного, що
вони щиро не розкаялися.

В запереченні на апеляцію адвокат ОСОБА_1 в інтересах
засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3
просить апеляцію потерпілих залишити без задоволення, а вирок Вознесенського
міськрайонного суду залишити без змін.

Свої заперечення він мотивує тим, що суд врахував при
винесенні вироку позитивні характеристики засуджених, їх щире каяття в скоєному
та відшкодування завданих збитків.

Заслухавши доповідь судді, потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_6 в
підтримку своєї апеляції, засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх захисника ОСОБА_1, які заперечували
проти задоволення апеляцій, думку прокурора, яка вважала, що вирок необхідно
залишити без змін, перевіривши доводи апеляції, вивчивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню з наступних
підстав.

Вина засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні
хуліганства, в незаконному заволодінні транспортними засобами та ОСОБА_2 в
умисному заподіянні тілесних ушкоджень середньої тяжкості за обставин
викладених у вироку, підтверджується сокупністю досліджених в судовому
засіданні доказів і вирок суду в цій частині та кваліфікація дій ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 за ст. ст. 296 ч.2, 289 ч.2 та ОСОБА_2
за ст. 122 ч.І та КК України апелянтами
не оспорюється.

Що стосується покарання, то воно засудженим ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 призначено з дотриманням вимог ст. ст. 65-67 КК України, тобто з
урахуванням тяжкості скоєних злочинів, даних про особи підсудних, та обставин,
що обтяжують та пом'якшують покарання. Про це свідчить те, що при
альтернативних санкціях ст. ст. 122
ч.І та 296 ч.2 КК
України, які відносяться до середньої тяжкості, суд призначив підсудним по 2 роки позбавлення
волі.

Незважаючи на те, що злочином, який скоїли підсудні та
який відноситься до категорії тяжких, а це незаконне заволодіння транспортними
засобами (ст. 289 ч.2 КК
України) фактично ніяких наслідків не настало, так як вони перегнали автомобіль
з одного місця на друге і повідомили потерпілим про місце знаходження
автомобіля, суд призначив 5
років позбавлення волі.

При таких обставинах вважати, що засудженим ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 призначено занадто м'яке покарання, про що стверджують апелянти,
колегія суддів не може.

Що стосується звільнення засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3
від відбування призначеного покарання з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, то
суд своє рішення мотивував тим, що обидва засуджені раніше не судимі, за місцем
проживання та роботи характеризуються виключно позитивно, щиро каються в
скоєному, про що свідчить добровільне погашення ними моральної шкоди потерпілим
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під час досудового слідства, у засудженого ОСОБА_3 на
утриманні знаходиться троє дітей -
двоє неповнолітніх та один малолітній.

Тому підстав вважати, що суд помилково прийшов до
висновку про можливість звільнення засуджених від відбування покарання, у
колегії суддів немає.

Керуючись ст. ст. 365,
366 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити
без задоволення, а вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської
області від 26 грудня 2006 року відносно
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без змін.

Головуючий: