Справа № 183/4140/15
№ 1-кп/183/539/15
В И Р О К
іменем України
14 липня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

в присутності обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Комсомольськ Полтавської області, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, раніше не судимого, молодшого сержанта військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:
09 вересня 2013 року наказом №184 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 (дислокується у АДРЕСА_2 ) військовослужбовця військової служби за контрактом молодшого сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, та в подальшому призначено на посаду заступника командира бойової машини навідника оператора 2 парашутно-десантного взводу 4 парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону.

Молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

06 жовтня 2014 року так і в подальшому молодший сержант ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , умисно, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин понад один місяць, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд в АДРЕСА_3 , про своє місце знаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 .

17 червня 2015 року співробітниками міліції молодший сержант ОСОБА_4 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 та заявив про себе.

Таким чином, у період з 06 жовтня 2014 року по 17 червня 2015 року, молодший сержант ОСОБА_4 не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин тривалістю понад 1 місяць.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.3 ст. 407 КК України, як нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Обвинувачений в судовому засіданні вину в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, обставини вчинення ним кримінального правопорушення не оспорював, у скоєному обвинувачений кається. При цьому обвинувачений показав, що через тяжкі сімейні обставини змушений був залишити розташування військової частини, вживати заходів для матеріальної підтримки сім`ї. Такою тяжкою сімейною обставиною обвинувачений називає хворобу батька, який перебуває у центрі зайнятості як безробітний, та не має достатніз коштів на лікування.

В судовому засіданні обвинувачений не оспорював обставини, при яких ним скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.

У відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч.3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 є встановленою, його дії належить кваліфікувати за ч.3 ст. 407 КК України, як нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений раніше не був судимий, за місцем служби характеризується позитивно, приймав участь у антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей. Між тим, скоїв злочин, який відноситься до категорії середньої тяжкості, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Обставиною, що пом`якшує покарання визнається щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, тому з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає за можливе призначити йому покарання без ізоляції від суспільства.

З урахуванням вимог ст. 50 КК України щодо поняття покарання та його цілей, суд вважає, що такого покарання буде достатньо для виправлення обвинуваченого, і не потребує покарання в межах найбільшої санкції ч.3 ст. 407 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання за ч.3 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Копію вироку вручити засудженому негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів.

Суддя ОСОБА_1