Справа № 722/754/14-к

ВИРОК
Іменем України
1 квітня 2015 року смт. Кельменці
Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Фрунзе Окницького району Республіка Молдова, та проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта базова загальна середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого згідно вироку Кельменецького районного суду Чернівецької області від 25 березня 2013 року за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на один рік,
за ч.2 ст. 289 , ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 289 КК України,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та проживає в с. Коболчин Сокирянського району Чернівецької області, громадянина України, освіта професійно - технічна, не одруженого, не працюючого, раніше судимого згідно вироку Сокирянського районного суду Чернівецької області від 30 грудня 2009 року за ч.1 ст. 186 , ст. 75 КК України до позбавлення волі строком на один рік з іспитовим строком тривалістю 1 рік; згідно вироку Сокирянського районного суду Чернівецької області від 21 березня 2011 року за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 10 днів; згідно вироку Сокирянського районного суду Чернівецької області від 6 вересня 2012 року за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 2 роки, звільненого з місць позбавлення волі 19 листопада 2013 року, умовно-достроково, на не відбутий строк 6 місяців 12 днів,
за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України,
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та проживає в с. Коболчин Сокирянського району Чернівецької області, громадянина України, освіта базова загальна середня, не одруженого, не працюючого, судимості відповідно до ст.89 КК України не має,
за ч. 2 ст. 185 КК України, -
прокурорів ОСОБА_6 ,
захисників обвинувачених ОСОБА_8 ,
представника служби в справах
дітей Кельменецької РДА ОСОБА_11
обвинувачених ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 10 грудня 2013 року в нічний час, маючи на момент вчинення злочину не погашені та не зняті в установленому порядку судимості за злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, повторно, за попередньою змовою групою осіб, в АДРЕСА_2 з кабіни автомобіля марки «DAF» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_12 , викрали LСD - телевізор чорного кольору з пультом до нього, вартістю 3198 гривень, відеофіксатор чорного кольору (MHD), вартістю 1844 гривні та GPS - навігатор «Sigma GPS ST 20», вартістю 1364 гривні, тобто вчинили таємне викрадення чужого майна(крадіжку), спричинивши потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на суму 6406 гривень.
Крім цього 21 лютого 2014 року приблизно о 5 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , по АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом повторно, незаконно заволодів належним ОСОБА_13 , легковим автомобілем марки «ВАЗ-2106» д.н.з. НОМЕР_2 , з метою використання останнього для власних потреб.
Також обвинувачений ОСОБА_3 2 березня 2014 року приблизно о 2 годині 20 хвилин, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, повторно з салону автомобіля марки «ВАЗ - 2105» д.н.з. НОМЕР_3 , який знаходився біля житлового будинку АДРЕСА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна(крадіжку) мобільного телефону марки «НОКІА - 5300», вартістю 201 гривня та інформаційного накопичувача, ємністю 4 Гб, вартістю 121 гривня, які належали потерпілому ОСОБА_14 , спричинивши останньому матеріальну шкоду в сумі 322 гривні.
Крім того, 5 березня 2014 року приблизно о 00 годин 50 хвилин обвинувачений ОСОБА_3 біля житлового будинку АДРЕСА_5 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно вчинив таємне викрадення чужого майна(крадіжку) з легкового автомобіля марки «ВАЗ - 2102» д.н. НОМЕР_4 алкотестера марки «Drive Safety», вартістю 125 гривень, фігурну викрутку, вартістю 15 гривень та торцевий ключ, вартістю 20 гривень, які належали потерпілому ОСОБА_15 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 160 гривень.
Крім цього, 5 березня 2014 року приблизно о 3 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , по АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, повторно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, незаконно вчинив незакінчений замах на заволодіння належним ОСОБА_16 , легковим автомобілем марки «ВАЗ-2105» д.н.з. НОМЕР_5 , з метою використання останнього для власних потреб.
Також обвинувачений ОСОБА_3 5 березня 2014 року приблизно о 5 годині 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом з корисливих мотивів, повторно в м. Сокиряни Чернівецької області, біля житлового будинку АДРЕСА_6 , вчинив таємне викрадення чужого майна(крадіжку) з автомобіля марки «ВАЗ 211440» д.н.з. НОМЕР_6 , панелі автомобільного магнітофону марки «Pioneer», вартістю 220 гривень, яка належить потерпілому ОСОБА_17 , спричинивши останньому шкоду на суму 220 гривень.
Також 5 березня 2014 року, приблизно о 1 годині 00 хвилин обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів з автомобіля марки «Москвич ІЖ 412» д.н.з. НОМЕР_7 , який знаходився біля житлового будинку АДРЕСА_5 вчинили таємне викрадення чужого майна(крадіжку) газового балону з газовою плиткою, які належали потерпілому ОСОБА_18 , спричинивши останньому матеріальних збитків на загальну суму 180 гривень.
Обвинувачені вчинили злочини за наступних обставин.
Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи неповнолітнім та маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за ч.3 ст.185 КК України, 10 грудня 2013 року, в нічний час, знаходячись на вулиці Серпнева в м. Сокиряни шляхом пошкодження замка передніх лівих дверей автомобіля марки «DAF» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_12 , проник в середину вказаного вантажного автомобіля. В цей час до даного автомобіля підійшов обвинувачений ОСОБА_5 , та розуміючи, що ОСОБА_3 вчиняє крадіжку з даного автомобіля, на прохання останнього відійшов на деяку відстань від даного автомобіля та спостерігав, щоб сторонні особи не помітили ОСОБА_3 . Після цього ОСОБА_3 викрав з кабіни автомобіля LСD - телевізор чорного кольору з пультом до нього, вартістю 3198 гривень, відеофіксатор чорного кольору (MHD), вартістю 1844 гривні та GPS - навігатор «Sigma GPS ST 20», вартістю 1364 гривні, які належать потерпілому ОСОБА_12 та частину даних речей передав ОСОБА_5 , і останній допоміг дані речі віднести до будинку, в якому проживав ОСОБА_3 . Таким чином, обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_20 спричинили потерпілому ОСОБА_12 , матеріальних збитків на загальну суму 6406 гривень.
Крім того, 21 лютого 2014 року вночі, обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись біля житлового будинку АДРЕСА_3 підійшов до належного потерпілому ОСОБА_13 , легкового автомобіля марки «ВАЗ-2106» д.н.з. НОМЕР_2 та проник до салону даного автомобіля, де шляхом підбору ключа від замка запалення, запустив двигун даного автомобіля та поїхав з місця події.
Також 2 березня 2014 року в нічний час обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись біля житлового будинку АДРЕСА_4 , шляхом пошкодження замка передніх лівих дверей, проник в середину легкового автомобіля марки «ВАЗ - 2105» д.н.з. НОМЕР_3 , який належить потерпілому ОСОБА_14 , та з даного автомобіля таємно викрав мобільний телефон марки «НОКІА - 5300», вартістю 201 гривня та інформаційний накопичувач, ємністю 4 Гб, вартістю 121 гривня, які належали потерпілому ОСОБА_14 , спричинивши останньому збитки на суму 322 гривні.
Крім цього 5 березня 2014 року, приблизно опівночі, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, відпочиваючи з обвинуваченим ОСОБА_4 та свідком ОСОБА_21 , проходив біля житлового будинку № 1А, по вул. Васильєва. Тут він помітив автомобіль марки «ВАЗ - 2102» д.н. НОМЕР_4 , який належить потерпілому ОСОБА_15 . Обвинувачений ОСОБА_3 шляхом пошкодження замка передніх лівих дверей проник в середину даного автомобіля, звідки таємно викрав, алкотестер марки «Drive Safety», вартістю 125 гривень, фігурну викрутку, вартістю 15 гривень та торцевий ключ, вартістю 20 гривень, які належали потерпілому ОСОБА_15 , спричинивши останньому збитки на суму 160 гривень.
В подальшому 5 березня 2014 року, приблизно о 1 годині обвинувачений ОСОБА_3 , домовившись із обвинуваченим ОСОБА_4 , який як і ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп`яніння, біля житлового будинку АДРЕСА_5 підійшли до автомобіля марки «Москвич ІЖ 412» д.н.з. НОМЕР_7 , який належить потерпілому ОСОБА_18 та шляхом відмикання дверей проникли в середину салону автомобіля, звідки таємно викрали газовий балон з газовою плиткою, вартістю 180 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_18 , спричинивши останньому збитки на суму 180 гривень, після чого заховали викрадені речі неподалік даного місця.
Також обвинувачений ОСОБА_3 5 березня 2014 року, приблизно о 3 години 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля житлового будинку АДРЕСА_3 . Тут він вирішив незаконно заволодіти транспортним засобом з метою його використання для поїздки і підійшов до належного потерпілому ОСОБА_16 , легкового автомобіля марки «ВАЗ-2105» д.н.з. НОМЕР_5 . Шляхом зламу замка передніх лівих дверей він проник до салону даного автомобіля, де намагався шляхом замикання проводів замка запалення запустити двигун автомобіля, що йому не вдалося зробити. При цьому він перемістив важіль коробки передач в нейтральне положення та вимкнув важіль ручного гальма, що призвело до руху автомобіля і його зіткнення з автомобілем, який стояв попереду даного автомобіля. Не змігши запустити двигун автомобіля обвинувачений ОСОБА_3 вийшов з автомобіля та залишив місце події.
Крім цього, 5 березня 2014 року, приблизно о 5 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля житлового будинку № 11, по вулиці Пушкіна в м. Сокиряни Чернівецької області, підійшов до автомобіля марки «ВАЗ 211440» д.н.з. НОМЕР_6 з метою викрадення з нього речей. З цією метою він відчинив двері багажного відділення даного автомобіля, через які проник до салону даного автомобіля та викрав з нього панель автомобільного магнітофону марки «Pioneer», вартістю 220 гривень, яка належить потерпілому ОСОБА_17 , спричинивши останньому збитки на суму 220 гривень. Після чого ОСОБА_3 передав викрадену панель ОСОБА_21 .
Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому на початку судового розгляду не визнавав повністю та дав суду показання про те, що він крадіжку не вчиняв, оскільки на момент крадіжки перебував в центі міста Сокиряни. Де він був 10.12.2013 року о 5 годині ранку він не пам`ятає. В грудні 2013 року приблизно о 20 годині він приходив до ОСОБА_22 щоб відремонтувати мобільний телефон. Він зателефонував до свого знайомого - обвинуваченого ОСОБА_3 і пішов до нього додому. Коли він йшов до нього, то побачив, що ОСОБА_3 біля автомобіля, а потім пішов до нього додому, де чекав його та розмовляв з батьком ОСОБА_3 . Коли ОСОБА_3 прийшов додому, то він мав в себе в руках коробку з під телевізора, планшет та навігатор чи реєстратор. Батько кричав на нього щоб він відніс ці речі туди, де взяв. В наступних судових засідання обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому визнав повністю та пояснив, що він дійсно приблизно 13 грудня 2015 року в нічний час проходив по вул.. Серпневій в місті Сокиряни, де біля автомобіля ДАФ зустрів обвинуваченого ОСОБА_3 . Останній попросив його зачекати трохи далі від автомобіля і розуміючи, що ОСОБА_3 має намір вчинити крадіжку, він погодився поспостерігати за тим, щоб ОСОБА_3 ніхто не помітив в кабіні автомобіля. Через деякий час ОСОБА_3 вийшов з кабіни автомобіля та передав йому телевізор та навігатор. Дані речі вони віднесли додому до ОСОБА_3 про вчинене він щиро жалкує, розкаюється у вчиненому, має намір відшкодувати потерпілому завдану шкоду.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому визнав повністю та дав суду показання про те, що дійсно 5 березня 2014 року він разом з обвинуваченим ОСОБА_3 в м. Сокиряни Чернівецької області проникли до автомобіля марки «Москвич ІЖ 412», звідки викрали газовий балон з газовою плиткою, вартістю 180 гривень. Викрадене вони заховали неподалік, а наступного дня ОСОБА_3 видав дані речі працівникам міліції. Потім вони з ОСОБА_3 угнали автомобіль «Жигулі», який стояв у дворі будинку в місті Сокиряни біля пожежної частини. Автомобіль не заводився, тому він допомагав ОСОБА_3 штовхати його і також він пробував запустити двигун. Не зумівши запустити двигун автомобіля, вони його покинули на одній із вулиць. Про вчинене щиро жалкує, розкаюється у вчиненому, готовий відшкодувати потерпілому шкоду.
Крім визнання обвинуваченими ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 своєї вини, вина обвинувачених у вчиненому стверджується показаннями потерпілих , свідків та письмовими доказами.
Потерпілий ОСОБА_15 дав суду показання про те, що у нього у власності є автомобіль марки «ВАЗ - 2102» д.н. НОМЕР_4 . В березні 2014 року він залишив даний автомобіль біля будинку по вул. Васільєва, 1А в м. Сокиряни Чернівецької області і з його автомобіля викрали алкотестер, фігурну викрутку та торцевий ключ, загальна вартість яких складає приблизно 150 гривень. В салоні автомобіля був безлад - були розкидані різні папери.
З показань потерпілого ОСОБА_18 вбачається, що пояснив суду, що він є власником автомобіля «Москвич ИЖ 412» д.н.з. НОМЕР_7 , який він залишав біля будинку по вул. Васільєва 1А в м. Сокиряни. Вранці 5 березня 2014 року він виявив відсутність в автомобілі газового балона та газової плитки, які він придбав у 2013 році за 180 гривень. В подальшому йому дані речі повернули працівники міліції.
Потерпілий ОСОБА_13 дав суду показання про те, що він зберігав свій автомобіль марки «ВАЗ-2106» д.н.з. НОМЕР_2 біля будинку по вул. Шевченка8, А в м. Сокиряни, при цьому зачинивши його. Вранці 21 лютого 2014 року він пішов на роботу і йому по телефону повідомила дружина, що зник їхній автомобіль. В подальшому він власними силами знайшов автомобіль в селі Волошково Сокирянського району Чернівецької області.
Потерпілий ОСОБА_17 дав суду, показання про те, що в його користуванні перебуває автомобіль марки «ВАЗ 2114» д.н.з. НОМЕР_6 . В ніч з 4 березня на 5 березня 2014 року, з даного автомобіля, який він залишив на стоянці біля будинку по вул. Пушкіна 12 в м. Сокиряни було викрадено панель управління магнітофона «Pioneer», який належить йому, та який він придбав раніше орієнтовно за 500 гривень. Вартість викраденої панелі становить приблизно 220 гривень. Без даної панелі магнітофон не працює. Вранці 5 березня 2014 року він виявив, що автомобіль знятий з стоянкового гальма та була вимкнена передача, тому автомобіль вдарився об фасад будинку та дістав механічні пошкодження.
Потерпілий ОСОБА_16 дав суду показання про те, що у нього у власності перебуває автомобіль марки «ВАЗ-2105». Він залишив автомобіль біля під`їзду будинку, в якому проживає. Вранці в березні 2014 року до нього прийшов сусід та повідомив, що його автомобіль зіткнувся з припаркованим попереду автомобілем «Tойота». В його автомобілі був пошкоджений замок з боку водія, а також був пошкоджений замок запалювання, тобто була пошкоджена проводка. Напевно намагалися завести двигун, але в нього є запобіжник (відмикається «маса»), тому машину не змогли завести. Коли машину зняли із стоянкового гальма та виключили передачу, то машина зіткнулася з автомобілем «Тойота». Він відразу ж звернувся по даному факту в міліцію.
Потерпілий ОСОБА_12 дав суду показання, що у нього є автомобіль марки «DAF» д.н.з. НОМЕР_1 . Ввечері 10 грудня 2013 року він залишив автомобіль неподалік свого будинку по АДРЕСА_2 . Вранці в грудні 2013 року він виявив, що замок у лівій дверці кабіни пошкоджений, напевно за допомогою відмички. З кабіни автомобіля зник телевізор вартістю 3198 грн., відео реєстратор вартістю 1844 грн. та навігатор вартістю 1367 грн. також зник туристичний ніж та продукти харчування. Викрадені речі були нові, так як він їх придбав за 2 місяці до цього. Зі слів свого сусіда на ім`я ОСОБА_23 , йому стало відомо, що дану крадіжку вчинили вранці приблизно о 6 годині. Один з крадіїв стояв на «шухері», дивився в бік його будинку, а інший викрадав речі з кабіни. Про те, що крадіжку вчинив ОСОБА_3 він дізнався зі слів його батька ОСОБА_3 , який повернув йому викрадені речі в міліції.
Потерпілий ОСОБА_14 дав суду показання про те, що в березні 2014 року він залишив автомобіль марки «ВАЗ - 2105» д.н.з. НОМЕР_3 у дворі біля будинку № 7 по вул. Гастело в м. Сокиряни Чернівецької області. Вранці одного дня він виявив відчинені двері у автомобілі, а також виявив, що з автомобіля зник його мобільний телефон «Нокіа», який був не новий, проте в справному стані і коштував приблизно 200 гривень та флеш карта ємністю 4 гігабайт, вартістю 100 гривень. Телефон йому повернуто, але він був уже пошкоджений, а також йому повернули флеш карту.
Свідок ОСОБА_21 дала суду показання про те, що 04 березня 2014 року приблизно о 23 годині до неї додому прийшов її племінник ОСОБА_3 зі своїм знайомим ОСОБА_4 , де вони спільно відпочивали, розпиваючи при цьому спиртні напої коньяк домашнього виробництва. Біля опівночі вони всі вийшли на вулицю, щоб прогулятися і при цьому ОСОБА_3 пішов до себе додому. Під час прогулянки вони підійшли до будинку по АДРЕСА_5 . Тут обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підійшли до автомобіля «Москвич». Видиш відчинив двері і сів на переднє сидіння, а ОСОБА_4 сів на заднє сидіння. Вони сиділи в автомобіля 10-15 хвилин, а потім вийшли з автомобіля та мали щось в руках. Після цього вони заходили в гості до своєї знайомої ОСОБА_24 , де всі вживали горілку. Далі вони пішли по вулиці Шевченка, на якій ОСОБА_3 проник на переднє сидіння автомобіля Жигулі на переднє сидіння і машина поїхала та врізалася в іншу машину, яка стояла попереду. ОСОБА_3 вийшов з даного автомобіля і вони пішли до будинку, який розташований неподалік Сокирянського РВ УМВС України в Чернівецькій області. Тут ОСОБА_3 проник в автомобіль «Жигулі» через незачинені двері з боку водія. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розпочали штовхати даний автомобіль та по черзі сідали за кермо. Вони намагалися завести автомобіль, але їм не виходило. Вони доштовхали автомобіль до вулиці Пушкіна і там його покинули. Потім вони повернулися знову в бік Сокирянського РВ УМВС України в Чернівецькій області, де біля одного з будинків ОСОБА_3 проник в автомобіль, з якого викрав панель до магнітофона, яку хотів викинути, але вона забрала в нього цю панель. Зі слів ОСОБА_3 їй також відомо, що він викрав в грудні 2013 року з вантажного автомобіля відеореєстратор та телевізор. Обвинувачений ОСОБА_5 також був біля цього автомобіля, але чи він був причетний до крадіжки речей з даного автомобіля їй не відомо, хоча ОСОБА_5 їй розповідав, що він був з ОСОБА_3 при крадіжці та спостерігав щоб ніхто не помітив ОСОБА_3 , коли той здійснював крадіжку. Вранці 05.03.2014 року до неї приїхали працівники міліції і запроси її в Сокирянський РВ УМВС України в Чернівецькій області, де вона давала пояснення. Показання вона давала добровільно та видала працівникам міліції панель від магнітофона, яку відібрала вночі у ОСОБА_3 .
З показань свідка ОСОБА_25 вбачається, що він був понятим при проведенні слідчого експерименту з ОСОБА_3 , під час чого останній добровільно, з власної ініціативи показував та розповідав на місці, яким чином він вчиняв крадіжки речей з автомобілів та яким чином заволодівав автомобілями. Зокрема, він розповідав, як штовхали автомобіль та по черзі керували ним із ОСОБА_26 , як викрадали з автомобіля Москвич горілку, балон газовий з плиткою, як проникали в автомобілі «п`ятірки», «чотирнадцятку», яким чином він заволодів автомобілем по вул. Шевченка, який залишив в подальшому в селі Волошкове. Також пояснив та показав, яким чином викрадав з автомобіля «Даф» телевізор, навігатор та відео реєстратор, а Ротар в цей час стояв на «шухері», після чого забрав викрадені речі в Ротаря. При проведенні слідчого експерименту був присутній адвокат ОСОБА_27 . ОСОБА_3 все показував чітко та розповідав добровільно, був у гарному настрої, хоча нецензурно лаявся з жителями будинку, де відбувався експеримент.
З показань свідка ОСОБА_28 вбачається, що він працює заступником начальника Сокирянського РВ УМВС України в Чернівецькій області. Минулого року він з ОСОБА_29 отримали оперативну інформацію про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчиняли крадіжки. Вони зустріли останніх випадково в центрі міста Сокиряни та запросили до РВ УМВС, на що останні погодились. Це було приблизно в обід 05.03.2014 року. Затримання обвинувачених він не здійснював. Під час слідчих дій з ОСОБА_3 він не був присутній.
З показань свідка ОСОБА_30 вбачається, що він є експертом автотоварознацем ТОВ «Укрспецекспертиза». Він в даному кримінальному провадженні здійснював автотоварознавчу та товарознавчу експертизу. Він має право на здійснення експертизи автомобілів та їх обладнання. Він не є судовим експертом.
Свідок ОСОБА_27 дав суду показання про те, що він був запрошений слідчим та на підставі угоди з обвинуваченим ОСОБА_3 здійснював його захист в даному кримінальному провадженні. Він був присутній при пред`явленні підозри обвинуваченому ОСОБА_3 , при його допиті слідчим та при проведенні з ним слідчого експерименту. При проведенні слідчих дій ОСОБА_3 не хвилювався, був в нормальному настрої. На його запитання він повідомив, що на нього не тиснули, він давав показання добровільно.
Із протоколу огляду місця події від 5 березня 2014 року ( а.с.50-57 Т.2) вбачається, що автомобіль «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_9 , який належить потерпілому ОСОБА_19 був виявлений на вул. Пушкіна в м. Сокиряни біля смітника.
Із акту добровільної видачі від 5 березня 2014 року( а.с.91 Т.2) вбачається, що ОСОБА_21 добровільно видала працівникам міліції панель автомобільного магнітофону марки «Pioneer», яка належить ОСОБА_17 ..
Із протоколу огляду місця події від 5 березня 2014 року ( а.с.105-107 Т.2) вбачається, що на узбіччі вул. Васильєва в м. Сокиряни виявлено газовий балон та газову плиту, що належать ОСОБА_18 ..
Із протоколу огляду місця події від 6 березня 2014 року ( а.с.145-147 Т.2) вбачається, що при огляді автомобіля марки «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_2 вилучені сліди рук.
Із висновку експерта № 21 від 15 квітня 2014 року ( а.с.175-181 Т.2) вбачається, що на внутрішній поверхні правого переднього скла дверей автомобіля марки «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_2 виявлений відбиток середнього пальця правої руки, який залишений ОСОБА_3 ..
Із акту добровільної видачі від 6 березня 2014 року (а.с.185) вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 добровільно видав працівникам міліції алкотестер марки «Drive Safety», вологі серветки «Ваby ozone», які належать потерпілому ОСОБА_15 .
Із акту добровільної видачі від 6 березня 2014 року ( а.с.206 Т.2) вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 добровільно видав працівникам міліції мобільний телефон марки «НОКІА - 5300» та інформаційний накопичувач, ємністю 4 Гб, що належать потерпілому ОСОБА_14 ..
Із акту добровільної видачі від 7 березня 2014 року (а.с. 223 Т.2) вбачається, що ОСОБА_3 , тобто батько обвинуваченого ОСОБА_3 добровільно видав працівникам міліції LСD - телевізор чорного кольору з ДВД плеєром та пультом до нього, відеореєстратор чорного кольору (MHD), та GPS - навігатор «Sigma GPS ST 20», які належать ОСОБА_12 та які зі слів ОСОБА_3 його син обвинувачений ОСОБА_3 викрав 10.12.2013 року з автомобіля марки «ДАФ».
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, за попередньою змовою групою осіб, а також його дії, слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що він вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, повторно. Крім того дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 15, ч. 2. ст. 289 КК України, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що він вчинив незакінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує: ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів; особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, обставини, що обтяжують покарання вчинення частини злочинів в стані алкогольного сп`яніння, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та вчинення злочинів неповнолітнім.
При призначенні покарання суд враховує: умови життя незадовільні матеріально побутові умови та умови виховання ОСОБА_3 , відсутність належного контролю за поведінкою дитини з боку батьків, рівень розвитку обвинуваченого, який на момент вчинення злочину був неповнолітнім, враховується, що обвинувачений негативно оцінює вчинене ним діяння.
Враховуючи наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання: за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, за ч.3 ст.15, ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі без конфіскації майна та за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі без конфіскації майна.
Враховуючи особу обвинуваченого, кількість вчинених ним злочинів, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання суд вважає, що остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_3 слід призначити на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі без конфіскації майна.
Суд вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_3 відсутні підстави для застосування ст.69 КК України, виходячи з наступного. Дійсно, наявні декілька обставин, що пом`якшують покарання, проте, суд вважає, що вони, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, не знижують істотно ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів. Так, ОСОБА_3 вчинив 8 злочинів в період непогашеної та не знятої судимості за вчинення ним злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, шкоду, завдану злочинами на даний час не відшкодовано, має посередні характеристики за місцем проживання та місцем досудового тримання під вартою, при вчиненні злочинів був їх ініціатором. В матеріалах кримінального провадження, відсутні дані про особу ОСОБА_3 , які б давали суду можливість дійти обґрунтованого припущення про те, що призначення ОСОБА_3 більш м`якого покарання буде дійсно необхідним і цілком достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, за попередньою змовою групою осіб, а також його дії, слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що він вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, повторно.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує: ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів; особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання та позитивно за місцем досудового тримання під вартою, обставини, що обтяжують покарання вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття.
Враховуючи наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання: за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі та за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі без конфіскації майна.
Враховуючи особу обвинуваченого, кількість вчинених ним злочинів, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання суд вважає, що покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_4 слід призначити на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі без конфіскації майна. Суд вважає, що остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити на підставі ст. 71 КК України у виді позбавлення волі шляхом призначення покарань за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання, призначеного за новим вироком невідбуту ним частину покарання за попереднім вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 6 вересня 2012 року згідно якого він був засуджений до позбавлення волі строком 2 роки, звільненого з місць позбавлення волі 19 листопада 2013 року, умовно-достроково на не відбутий строк 6 місяців 12 днів.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до злочину середньої тяжкості; особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, обставини, що обтяжують покарання відсутні, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та вчинення злочинів неповнолітнім. Обставиною, що пом`якшує покарання суд відповідно до ч.2 ст.66 КК України визнає повне визнання обвинуваченим своєї вини.
Враховуючи наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_5 слід призначити покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк.
Суд вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_5 відсутні підстави для застосування ст.69 КК України, виходячи з наступного. Дійсно, наявні декілька обставин, що пом`якшують покарання, проте, суд вважає, що вони, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину. Так, ОСОБА_5 вчинив злочин в період іспитового строку, встановленого вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 25.03.2013 року, згідно якого він був засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання із застосування ст.69 КК України у виді 1 року позбавлення волі за вчинення 5 епізодів крадіжок, після вчинення злочину шкоду в повному обсязі потерпілому не відшкодував, під час досудового слідства та в ході судового розгляду тривалий час не визнавав вину та заперечував свою співучасть у вчиненні злочину. Таким чином, в матеріалах кримінального провадження, відсутні дані про особу ОСОБА_5 , які б давали суду можливість дійти обґрунтованого припущення про те, що призначення йому більш м`якого покарання буде дійсно необхідним і цілком достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. У зв`язку з неможливістю застосування ст.69 КК України суд не має можливості призначити ОСОБА_5 покарання у виді арешту, оскільки ч. 2. ст. 185 КК України передбачено покарання у виді арешту від 3 до 6 місяців, а згідно ст.101 КК України до неповнолітнього покарання у виді арешту може бути застосоване на строк не більше 45 діб. Застосування ж покарання у виді обмеження волі не передбачено КК України щодо неповнолітніх.
Також суд вважає, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_5 від відбування основного покарання на підстав ст. ст..75,104 КК України, оскільки ОСОБА_5 вчинив злочин в період іспитового строку, встановленого вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 25.03.2013 року, згідно якого він був засуджений до покарання у виді 1 року позбавлення волі і звільненого від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України. Якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання (ч. 1 ст. 78 КК) ( 2341-14 ), суд, який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому порядку. Частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Суд також враховує, що відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Відповідно до ч.1 ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Зі змісту ч.1 ст.78 КК України такою обставиною має бути вчинення особою нового злочину і така обставина має бути підтверджена відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України та ч.1 ст.17 КПК України обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що лише наявність обвинувального вироку суду, що набрав законної сили, яким буде підтверджено вчинення ОСОБА_5 нового злочину протягом іспитового строку, встановленого вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 25.03.2013 року, можна вважати нововиявленими обставинами, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14 квітня 2014 року про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку ОСОБА_5 в кримінальному провадженні про обвинувачення його за ч.3 ст.185 КК України і ці нововиявлені обставини можуть бути підставою для скасування ухвали Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14 квітня 2014 року про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку ОСОБА_5 .
На момент постановлення даного вироку, вказана вище ухвала Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14 квітня 2014 року суду не скасована, тому суд не має підстав для зупинення, відкладення розгляду даного кримінального провадження та для призначення покарання ОСОБА_5 за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. Викладене узгоджується із ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.10.2012 року( реєстровий №26932367).
При призначенні покарання суд враховує: умови життя незадовільні матеріально побутові умови та умови виховання ОСОБА_5 , відсутність належного контролю за поведінкою дитини з боку матері, рівень розвитку обвинуваченого, який на момент вчинення злочину був неповнолітнім, враховується, що обвинувачений негативно оцінює вчинене ним діяння.
Суд вважає, що дані покарання обвинуваченим, з врахування вказаних вище обставин, будуть достатніми для їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів, тобто такі покарання відповідатимуть цілям, які передбачені ч.2 ст.50 та ч.2 ст.65 КК України.
Суд вважає, що речові докази по справі необхідно повернути потерпілим.
Суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави необхідно стягнути судові витрати на залучення експерта в сумі 294,84 грн.
Чинним КПК України при ухваленні вироку не передбачено можливість обрання судом запобіжного заходу до набрання обвинувальним вироком законної сили. Крім того відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Відповідно до ч.1 ст. 535 КПК України судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції або Верховного Суду України. Таким чином, обрання запобіжного заходу вироком суду могло б мати місце лише при можливості негайного виконання вироку суду в частині обрання запобіжного заходу. Чинним КПК України не передбачено негайне виконання вироку суду в частині обрання запобіжного заходу, на відміну від ухвали слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу, яка відповідно до ст. 205 КПК України підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Враховуючи дані обставини та вимоги КПК України, суд вважає неможливе обрання стосовного обвинуваченого ОСОБА_5 будь якого запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили.
Суд вважає, що міру запобіжного заходу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу слід залишити тримання під вартою. Суд вважає, що відповідно до ч.5 ст.72 КК України слід зарахувати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в строк покарання строк досудового тримання під вартою з розрахунку: одному дню позбавлення волі відповідає один день досудового тримання під вартою.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.289 КК України, ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання:
за ч.2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;
за ч.3 ст.15, ч.2 ст. 289 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна;
за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_3 призначити на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань у виді 5 (п`яти ) років 1 (одного ) місяця позбавлення волі без конфіскації майна.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання:
за ч.2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;
за ч.2 ст. 289 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_4 призначити на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі без конфіскації майна.
Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 призначити на підставі ст. 71 КК України у виді позбавлення волі шляхом призначення покарань за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання, призначеного за новим вироком невідбуту ним частину покарання за попереднім вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 6 вересня 2012 року згідно якого він був засуджений до позбавлення волі строком 2 роки, звільненого з місць позбавлення волі 19 листопада 2013 року, умовно-достроково на не відбутий строк 6 місяців 12 днів у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 294 (двісті дев`яносто чотири) гривні 84 (вісімдесят чотири) копійки.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з 6 березня 2014 року, тобто з моменту застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 відраховувати з 6 березня 2014 року, тобто з моменту застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.
Зарахувати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до ч.5 ст.72 КК України в строк покарання строк досудового тримання під вартою з розрахунку: одному дню позбавлення волі відповідає один день досудового тримання під вартою.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту взяття його під варту.
Речові докази по справі:
· панель автомагнітоли марки «Pioneer», яка зберігається у ОСОБА_17 визнати за останнім;
· газовий балон та газову плиту, які зберігаються у ОСОБА_18 визнати за останнім;
· автомобіль марки «ВАЗ 2105» д.н.з. НОМЕР_5 , який зберігається у ОСОБА_16 визнати за останнім;
· автомобіль марки «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_2 , який зберігається у ОСОБА_13 визнати за останнім;
· алкотестер марки «Drive Safety», вологі серветки «Ваby ozone», які зберігаються у ОСОБА_15 визнати за останнім;
· мобільний телефон марки «НОКІА - 5300» та інформаційний накопичувач, ємністю 4 Гб, які зберігаються у ОСОБА_14 визнати за останнім;
· LСD - телевізор чорного кольору з пультом до нього, відеофіксатор чорного кольору (MHD), та GPS - навігатор «Sigma GPS ST 20», які зберігаються у ОСОБА_12 визнати за останнім.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Апеляційна скарга на вирок суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Кельменецький районний суд. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя