Справа 11-а 945 Головуючий у
1 інстанції Салій В.В.
ч.3 , ст 120 КК України Доповідач Партика І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада
2007 року Колегія суддів Судової
палати у кримінальних справах

апеляційного
суду Львівської області в складі

головуючого Танечника І.І.

суддів Литвинова О.М., Партики
І.В.

з участю прокурора
Куцика О.Б.

адвоката ОСОБА_1

розглянула у
відкритому судовому засіданні у м. Львові
справу за апеляцією ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3
на вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 7 вересня 2007 року

встановила

Цим вироком

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бєлгород Бєлгородської області РФ , мешканця АДРЕСА_1 українця , громадянина України, не
працюючого, з середньо-технічною освітою , одруженого , судимостей не має

засуджено за ч.3
ст. 120 КК України на 7 років позбавлення волі, за ч.3 ст.152 КК України на 7
років позбавлення волі. На підставі ст.. 70 КК
України за сукупністю злочинів
остаточно на 8 років позбавлення волі.

За ст. 166 КК
України ОСОБА_2 виправдано.

Запобіжний захід
- тримання під вартою - залишено без змін

Питання речових
доказів вирішено відповідно з вимогами закону.

За вироком суду
ОСОБА_2 визнаний винуватим та
засуджений за те, що 17 серпня 2006 року
о 12 год. у власній
квартирі АДРЕСА_1, із застосуванням фізичного насильства вступив у статеві
зносини із своєю неповнолітньою дочкою ОСОБА_3-ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто зґвалтував
її.

Окрім того , 3
жовтня 2006 року о 23 год., перебуваючи у
стані алкогольного сп"яніння
у власній квартирі АДРЕСА_1,
умисно, принижуючи людську гідність , в
присутності ОСОБА_4 , з жорстокістю побив свою неповнолітню дочку ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2, наносячи їй удари
ногами по різних частинах тіла, погрожуючи при цьому вбивством. Не витримавши
наруги батька, з метою вчинення самогубства, ОСОБА_3 вистрибнула з балкону
квартири, розташованої на 5 поверсі п"ятиповерхового будинку, однак
залишилась живою, отримавши закриту черепно мозкову травму у вигляді струсу
головного мозку, забій грудної клітки , закритий перелом нижньої третини лівої
стегнової кістки зі зміщенням , синці та
множинні подряпини на обличчі, множинні подряпини на обох руках, садно на лівій
нозі.

В апеляції засуджений покликається на неповноту та однобічність досудового та
судового слідства , порушення його права на захист, невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи.
Вважає , що судом неналежно перевірена
версія потерпілої щодо її зґвалтування , не досліджено висновків проведених експертиз , не допитано його співмешканку та
сусідів по будинку, не дано оцінки показанням свідка ОСОБА_5, а покарання призначено без
доведеності його вини.

Захисник
засудженого - адвокат ОСОБА_3
у поданій апеляції просить вирок суду скасувати , а справу направити для проведення додаткового розслідування , покликаючись на
те, що розслідування по даній справі
проводилось однобічно та неповно, перевірялась лише показання потерпілої та свідка ОСОБА_4, не
відпрацьовувалась версія щодо можливої
втечі потерпілої через балкон ,
в результаті чого вона могла зірватись з балкона та впасти , відтворення
обстановки та обставин не проводилось , не досліджувались причини появи заяви
ОСОБА_3 про зґвалтування , не взято до
уваги висновки психологічних експертиз, а експертиза речових доказів
взагалі не проводилась.

В запереченні на
апеляції - державний обвинувач зазначив
, що зібраними та перевіреними у
судовому засіданні доказами вина засудженого
ОСОБА_2 доведена , а
вищевказані обставини щодо
однобічності та неповноти досудового слідства є надуманими і не можуть бути
взяті до уваги , оскільки не мають істотного значення для встановлення істини
по справі.

Після доповіді
суддею апеляційного суду суті вироку
і доводів апеляцій, заслухавши
захисника засудженого - адвоката
ОСОБА_1, який підтримав подані апеляції , виступ прокурора про законність і
обґрунтованість вироку . дослідивши матеріали справи та доводи апеляції,
колегія суддів вважає подані апеляції
необгрунтованими.

Матеріалами
справи , зібраними та перевіреними у судовому засіданні доказами . винуватість
засудженого у скоєнні інкримінованих йому злочинах , при вказаних у вироку
обставинах повністю доведена , хоча він себе винним не визнав та пояснив , що
будь-яких протиправних насильницьки дій щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_3 не
вчиняв , а навпаки забороняв їй спілкуватись з особами , які раніше
притягувались до кримінальної
відповідальності, а тому дочка наговорює на нього.

Незважаючи на
невизнання засудженим своєї провини, його винуватість в об"ємі
пред"явленого обвинувачення за ч.3
ст.152 , ч.3 ст. 120 КК України доведена сукупністю доказів , досліджених судом
.

Так потерпіла
ОСОБА_3 детально описала в судовому засіданні обставини зґвалтування її
батьком 17 серпня 2006 p., розповіла про
причину не звернення у правоохоронні органи і лише після побиття її батьком 3
жовтня 2006 р. та погроз вбивством , вирішила покінчити життя самогубством та
викинулась з балкону квартири, оскільки перебувала у сильному стресі та паніці.

Показання
потерпілої підтвердила і її мати - ОСОБА_6, яка зазначила, що засуджений з
дитинства недолюблював дочку ОСОБА_3,
обзивав брутальними словами, а тому за вчинення даних злочинів повинен нести
покарання.

Свідок ОСОБА_7 -
рідна сестра потерпілої зазначила, що про обставини зґвалтування сестра розповіла їй цього ж дня, прийшовши
до неї на роботу. Вона звонила матері, яка перебувала за у цей час за кордоном на заробітках та
повідомила їй про скоєне, однак батько після цього поїхав з міста і лише 3 жовтня 2006 р. повернувся у
м. Жидачів та побив сестру , про що їй повідомила ОСОБА_4

Про те , що
ОСОБА_2 зґвалтував дочку ОСОБА_3
ствердили і свідки ОСОБА_8 ОСОБА_9
та ОСОБА_10, допитані судом 1 Інстанції.

Згідно даних
судово-медичної експертизи № 216 від 9.11.2006 р. неповнолітня ОСОБА_3 на
момент її огляду-19.10.2006 р. не досягла
статевої зрілості. . При огляді у неї виявлено давнє порушення дівочої
пліви. а.с. 54-55 \

Усім цим
доказам суд дав належну оцінку як
об'єктивним підтвердженням вини засудженого , правильно кваліфікувавши його дії по епізоду 17.08.2006 р.

Суд детально
дослідив показання свідка ОСОБА_4 -
очевидця події 3 жовтня 2006 р. , дані протоколу огляду місця події від 10.10.2006 р., дані висновку
судово-медичної експертизи № 210 від 23.10.2006 р. , дав їм належну оцінку як
об"активним підтвердженням вини
засудженого , дії якого правильно
кваліфіковано за ч.3 ст. 120 КК України

Покликання
засудженого на необхідність розширення
кола свідків не заслуговує на увагу , оскільки перелічені ним особи не були
очевидцями даної події, а тому не знають фактичних обставин по справі.

Твердження
засудженого та його захисника про неповноту та однобічність досудового та
судового слідства , в ході якого не належно перевірені показання потерпілої
щодо зґвалтування та причина появи її заяви, не відпрацьовувалась і версія щодо
можливої втечі потерпілої через балкон ,
колегія суддів вважає надуманим з огляду на конкретні обставини по
справі та розцінює як обраний спосіб
уникнення відповідальності за скоєне.

Суд 1 інстанції
зібрав дані, які характеризують особу потерпілої a.311-314 , по справі
проведено судово-психологічну експертизу потерпілої ОСОБА_3 яка була предметом
судового дослідження а.с. 320, 321 / , а тому покликання засудженого на відсутність таких є голослівним.

Згідно даних
протоколу огляду речових доказів та фото таблиці до нього а.с. 147-151 /
вбачається , що 10.01. 2007 р. потерпіла добровільно видала одяг, у який вона
була одягнута в момент зґвалтування батьком , а тому такий було визнано речовим
доказом та долучено до матеріалів справи
.

В матеріалах
справи є фото таблиця до протоколу огляду місця події 3 жовтня 2006 р., а тому
покликання захисту на ту обставину, що органами досудового слідства та судом
не досліджувалось механізму падіння потерпілої є
необгрунтованим.

При перевірці
справи не встановлено порушення норм КПК України, зокрема права засудженого на захист, на яке покликається
ОСОБА_2 у поданій апеляції.

Обране судом
покарання відповідає вимогам ст. ст. 50 , 65 КПК
України.

За наведених
обставин підстав для задоволення апеляції засудженого та його захисника колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 362, 365 ,
366 КПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Вирок Жидачівського районного суду Львівської
області від 7 вересня 2007 року щодо ОСОБА_2 - залишити без змін, а апеляцію
засудженого та його захисника ОСОБА_3 -
без задоволення.