У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних
справах Верховного Суду України у складі:

головуючого

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Кліменко М.Р., Федченка О.С.

розглянула в судовому засіданні у м. Києві 10 липня 2007
року кримінальну справу за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2006 року
та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2006 року
щодо них.

Вказаним вироком
засуджено:

ОСОБА_1,

1974 року
народження, громадянина України, неодноразово судимого, останній раз у 2004
році за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення
волі,

– за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років
позбавлення волі,

– за ч. 3 ст. 152 КК України на 8 років
позбавлення волі,

– за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна,

– за ст. 304 КК України на 2 роки
позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України призначено 8 років 6 місяців
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, а на підставі ч. 4 ст. 70 КК
України остаточно призначено 8 років 6
місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна,

ОСОБА_2,

1980 року
народження, громадянина України, неодноразово судимого, останній раз у 1998
році за ст. 17, ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 140 КК України на 4 роки 6 місяців
позбавлення волі,

– за ч. 3 ст. 152 КК України на 8 років
позбавлення волі,

– за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна,

- за ст. 304 КК України на 2 роки
позбавлення волі, а на підставі ст. 70 КК України остаточно призначено 8 років
позбавлення волі.

Цим
вироком засуджено ОСОБА_3, щодо якого касаційного подання та скарг не
надходило.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27 серпня 2006 року вирок щодо ОСОБА_1 та
ОСОБА_2. залишено без змін.

За вироком
ОСОБА_1 та ОСОБА_2. визнано винними у тому, що вони самостійно, за попередньою
змовою між собою та ОСОБА_3, у період з 24 квітня 2004 року по 3 травня 2004
року на території м. Дніпропетровська вчинили розбійні напади на ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, згвалтування ОСОБА_4 та ОСОБА_5, втягнули у злочинну
діяльність неповнолітнього, а ОСОБА_1, крім того, спричинив тяжкі тілесні
ушкодження потерпілій ОСОБА_4

У касаційних скаргах:

- засуджений
ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення, мотивуючи тим, що досудове та судове
слідство проведено неповно, необ'єктивно та з порушеннями норм
кримінально-процесуального закону;

- засуджений ОСОБА_2. просить переглянути
судові рішення, мотивуючи тим, що його безпідставно визнано винним у вчиненні
злочинів.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги,
колегія суддів вважає, що підстав для призначення касаційної скарги до розгляду
не вбачається.

Винність ОСОБА_1
та ОСОБА_2. у вчиненні злочинів за обставин, викладених у вироку, доведено зібраними
у справі доказами, у тому числі
показаннями потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, свідків ОСОБА_8,
ОСОБА_9, а також даними протоколів огляду, очних ставок та відтворення
обстановки та обставин події злочину.

Злочинні дії
ОСОБА_2. та ОСОБА_1 судом правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст.
187, ст. 304 КК України, а останнього -
й за ч. 1 ст. 121 КК України.

Що стосується
покарання ОСОБА_2. та ОСОБА_1, то воно призначене з урахуванням положень ст. 65
КК України та необхідне і достатнє для їх виправлення.

Підстав для
призначення справи до касаційного розгляду з повідомленням учасників судового
розгляду колегія суддів не вбачає.

Керуючись
статтями 394-396 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Відмовити в
задоволенні касаційних скарг засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

СУДДІ:

Присяжнюк Т.І. Кліменко М.Р.
Федченко О.С.