Провадження № 11-кп/780/248/15 Доповідач у 2 інстанції Зіміна
Категорія 34 04.03.2015

УХВАЛА
Іменем України
04 березня 2015 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
потерпілого: ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_9
захисника: ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора і захисника обвинуваченого на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2014 року; -

в с т а н о в и л а:
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2014 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Найштреліц Німеччина, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч.3 ст. 286 КК України до покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Застосовано до ОСОБА_9 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, взявши під варту в залі суду негайно.

Початок строку відбування покарання відраховується з 26.12.2014 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 матеріальні збитки в сумі 79924 грн. і моральну шкоду в сумі 150000 грн., а всього 229924 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 150000 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів і судових витрат.

Згідно із вироком, кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено за наступних обставин.

08.07.2014 року, близько 18 год. 05 хв., в світлу пору доби, під час опадів у вигляді дощу, водій ОСОБА_9 , в порушення вимог п. 2.3 «а» ПДР України, перед виїздом не перевіривши та не забезпечивши технічно справний стан транспортного засобу,а саме автомобіля «BMWX5» д.н.з. НОМЕР_1 , ходова частина якого перебувала в несправному стані через підтікання заднього лівого амортизатора підвіски, а також наявне нерівномірне зношення шин задніх коліс, які виникли до дорожньо-транспортної пригоди, та могли бути виявлені водієм перед початком руху, шляхом візуального огляду та погіршували курсову стійкість транспортного засобу, в порушення п.п. 31.1 та 31.4.5 «а», «б» ПДР України, експлуатуючи транспортний засіб, який згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідностей експлуатувати забороняється, рухаючись по автодорозі Київ-Одеса в напрямку м. Київа, в порушення вимог п. 1.2 та п. 11.2 ПДР України, не рухався як найблище до правого краю проїзної частини, в порушення вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «д» ПДР України неухильно не виконав вимог ПДР України, не діяв таким чином, щоб не створити небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, в порушення вимог п. 2.3 «б» ПДР України був неуважний, в порушення вимог п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості не урахував дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозився і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, унаслідок чого на 84 км + 977,0 м вказаного автошляху поблизу с. Піщана Білоцерківського району Київської області, на лівосторонньому заокругленні дороги, на мокрій проїзній частині, втратив контроль за рухом автомобіля та, порушуючи вимоги підпункту 1.1 п. 34.1 ПДР України, перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки, яка позначає лівий край проїзної частини по напрямку його руху та в`їзд на яку заборонено. Після цього, в порушення вимог п. 1.10 ПДР України, перетнувши розділювальну смугу, яка не призначена для руху транспортних засобів, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «HYUNDAYAccent»р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався в зустрічному напрямку, тобто в напрямку м. Одеса. Внаслідок зіткнення транспортних засобів водій автомобіля «HYUNDAYAccent» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці ДТП, пасажир вказаного транспортного засобу ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження та була доставлена до Білоцерківської МЛ № 2, де померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до висновку експерта № 316 від 05.08.2014 року, знайдені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 , ушкодження заподіянні тупими предметами, могли виникнути внаслідок травми в салоні автомобіля під час ДТП. Ушкодження, що спричинили смерть ОСОБА_11 мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію як небезпечні для життя. При судово-токсикологічній експертизі в крові трупа метиловий, етиловий спирти, а також пропілів, бутиловий, аліловий спирти та їх ізомери не виявленні.

Відповідно до висновку експерта № 317 від 05.08.2014 року,смерть ОСОБА_12 настала від сукупної травми з ушкодженням внутрішніх органів та кісток скелета із розвитком шоку. Знайдені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 ушкодження заподіянні тупими предметами, могли виникнути внаслідок травми в салоні автомобіля під час ДТП у строк указаний у постанові. При судово-токсикологічній експертизі в крові трупа метиловий, етиловий спирти, а також пропілів, бутиловий, аліловий спирти та їх ізомери не виявленні.

Грубе порушення водієм ОСОБА_9 вимог п.п. 1.2, 1.3, 1.5, 1.10, 2.3 «а», «б», «д». 11.2, 12.1, 31.1, 31.4.5 «а», «б», пп. 1.1. п. 3.4 ПДР України перебувають в прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП та наслідками у вигляді спричинення загибелі кількох осіб ОСОБА_11 і ОСОБА_12 .

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій, зазначає, що вирок суду першої інстанції є незаконним і підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

В обґрунтування своїх вимог, прокурор зазначає, що суд при призначенні покарання ОСОБА_9 не прийняв до уваги позицію потерпілих, які наполягали на призначенні максимальної міри покарання, передбаченою санкцією ч.3 ст. 286 КК України у виді 10 років позбавлення волі, при цьому не мотивувавши, чому саме призначене покарання у вигляді 7 років позбавлення волі вважає достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого.

Крім того, судом при призначенні покарання не враховано тяжкість наслідків, до яких привело грубе порушення одинадцяти пунктів ПДР України ОСОБА_9 , а саме те, що внаслідок ДТП загинули батьки двох малолітніх дітей, батько втратив сина, а сестра брата. При цьому, матеріальні збитки заподіянні кримінальним правопорушенням ОСОБА_9 відшкодовані частково, моральна шкода не відшкодовувалася обвинуваченим взагалі.

В зв`язку з цим, прокурор просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким визнати винним та засудити ОСОБА_9 за ч.3 ст. 286 КК України до 10 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 роки. В решті вирок суду залишити без змін.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого зазначає, що призначене покарання хоч і не виходить за межі, встановлені ч.3 ст. 286 КК України, але за своїм розміром є занадто суворе і не відповідає особі обвинуваченого.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд призначаючи ОСОБА_9 покарання не врахував усіх даних, що характеризують його особу. Так судом не було враховано стан його здоров`я, а саме те, що отримані ним внаслідок ДТП тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середньої тяжкості і потребують подальшого лікування в умовах стаціонару. Також судом не враховано, що на утриманні ОСОБА_9 окрім двох неповнолітніх дітей, знаходиться мати, яка є особою похилого віку та двоє неповнолітніх дітей дружини від першого шлюбу. Крім цього, судом у вироку зазначено, що обвинувачений є непрацездатною особою, однак останній зайнятий суспільно корисною працею і займається підприємницькою діяльністю в галузі сільськогосподарського виробництва.

Також, на думку захисника, суд не врахував всіх обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , а саме судом не було визнано пом`якшуючими такі обставини, як визнання вини, щире каяття та сприяння слідству.

Враховуючи зазначене, апелянт вважає, що для обвинуваченого ОСОБА_9 необхідним і достатнім для виправлення може бути мінімальне покарання з числа передбачених за вчинений злочин та його виправлення, враховуючи особу обвинуваченого, можливе без ізоляції від суспільства. В зв`язку з цим просить вирок суду змінити і призначити ОСОБА_9 за ч.3 ст. 286 КК України покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк тривалістю 3 роки.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу захисника підтримали і просили її задовольнити, проти апеляційної скарги прокурора заперечували;

прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав та просив її задовольнити, проти апеляційної скарги захисника заперечував;

потерпілих, які апеляційну скаргу прокурора підтримали та просили її задовольнити, а проти апеляційної скарги захисника заперечували та просили відмовити в її задоволенні;

вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинуваченого з останнім словом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі ст. 404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого щодо суворості призначеного ОСОБА_9 покарання, а також доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційних скарг та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Дослідивши зібрані у справі докази, давши їм належну оцінку і врахувавши ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, їх наслідки, ставлення обвинуваченого до вчиненого, думку потерпілих стосовно виду покарання для обвинуваченого, дані що характеризують особу обвинуваченого, який вину визнав частково, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, одружений, а також те, що відповідно до висновку експерта №306 від 09.07.2014 року в його крові не було виявлено спиртів та їх ізомерів, врахувавши пом`якшуючі відповідальність обставини, а саме: перебування на утриманні обвинуваченого двох неповнолітніх дітей, часткове відшкодування потерпілим завданих збитків та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та призначив йому покарання в межах санкції ч.3 ст. 286 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 (три) роки.

На думку колегії суддів, призначене судом першої інстанції покарання в межах санкції ч.3 ст. 286 КК України відповідає ступеню вчиненого кримінального правопорушення із точки зору його справедливості, розумності та достатності, а вирок в цій частині належним чином мотивований.

Доводи, на які прокурор та захисник посилаються в обґрунтування своїх вимог щодо незаконності вироку у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є безпідставними, оскільки обставини вчинення злочину та дані про особу обвинуваченого були враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання.

Доводи апеляції захисника про необхідність зменшення строку відбування покарання та застосування ст. 75 КК України обвинуваченому ОСОБА_9 не ґрунтуються на матеріалах справи та не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, оскільки обвинувачений ОСОБА_9 при керуванні транспортним засобом грубо порушив одинадцять пунктів ПДР України, що призвело до вчинення кримінального правопорушення, яке потягло за собою тяжкі наслідки загибель двох осіб, заподіянні матеріальні збитки відшкодував частково, а моральну шкоду не відшкодував взагалі, в той же час призначене судом покарання відповідає санкції ч.3 ст. 286 КК України.

При вирішенні питання про можливість виправлення особи без відбування покарання, суд відповідно до вимог ст. 75 КК України має врахувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи.

Суд першої інстанції, врахувавши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 та оцінивши в сукупності зібрані та дослідженні докази по справі прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення ОСОБА_9 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

На підставі вище викладеного, колегія суддів вважає, що вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2014 року щодо ОСОБА_9 відповідає вимогам закону, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційні скарги прокурора і захисника - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 424, 426 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2014 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4