н/п 1-кп/640/158/15

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2015 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, не одруженого, освіти середньої / 11 класів /, не працюючого, раніше судимого;
1/. 23.10.2014 року Київським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, із випробувальним терміном, згідно ст.75 КК України на 2 роки;
2/. 17.12.2014 року Київським районним судом м. Харкова за ст. 15 ч.2, 185 ч.1, ст. 70 ч.4 КК України до 3-х років позбавлення волі, із випробувальним терміном, згідно ст.75 КК України на 2 роки, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України, -
11.12.2014 року приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 23.10.2014 року Київським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, із випробувальним терміном, згідно ст.75 КК України на 2 роки, та 17.12.2014 року Київським районним судом м. Харкова за ст. 15 ч.2, 185 ч.1, ст. 70 ч.4 КК України до 3-х років позбавлення волі, із випробувальним терміном, згідно ст.75 КК України на 2 роки, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 в ході конфлікту зі своєю матір`ю - ОСОБА_5 , що виник на ґрунті особистих неприязних стосунків, маючи умисел, спрямований на спричинення їй тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в обличчя, чим спричинив потерпілій, згідно висновку судово-медичної експертизи № 3945-Ая/14 від 12.12.2014 року: крововилив на обличчі, що за ступенем тяжкості є легким тілесним ушкодженням.
Крім того, 01.12.2014 приблизно о 20 год.00 хв., ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, таємно викрав з шафи хлібопічку торгівельної марки «Рапазопіс 8В-255/8В-254» вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №4185 від 18.12.2014 - 317 грн., яка належить його матері ОСОБА_5 , після чого з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене майно у свою власність і розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Крім того 07.12.2014 приблизно о 19 год. 00 хв. ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Чкалова, буд. №3, маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном шахрайським шляхом, діючи з корисливих спонукань, повторно, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись довірливими стосунками, що склалися із раніше знайомим йому ОСОБА_6 , під приводом здійснення дзвінка взяв у нього мобільний телефон марки «Нокіа Азпа 210» вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №4184 від 18.12.2014 - 211 грн., не збираючись його повертати потерпілому. Заволодівши шляхом обману та зловживання довірою вищевказаним майном гр. - на ОСОБА_6 , ОСОБА_4 з місця вчинення злочину з викраденим зник, розпорядившись ним згодом на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на суму 211 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся, та пояснив про обставини скоєння злочину як вказано в описовій частині вироку, просить суворо не наказувати.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 в повному обсязі визнав вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ст. 349 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій. За таких обставин суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена у повному обсязі і кваліфікує його дії за ч.1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, за ч.2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадання чужого майна / крадіжка /, вчинена повторно, за ч.2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом омани і зловживання довірою / шахрайство /, вчинено повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В силу ст. 12 КК України злочин за ст. 185 ч.2 КК України є злочином середньої тяжкості.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий 23.10.2014 року Київським районним судом м. Харкова за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, 17.12.2014 року Київським районним судом м. Харкова за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, не працює.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 суд визнає є рецидив злочину.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, і вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства. Саме покарання у вигляді позбавлення волі, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
При визначенні розміру остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 застосуванню підлягає ч.1 ст. 71 КК України, оскільки він вчинив кримінальне правопорушення після постановлення раніше відносно нього вироку Київського районного суду м. Харкова від 23.10.2014 року.
Згідно роз`яснень п.23 Пленуму ВСУ від 23.10.2003 року за № 7 / з змінами / коли особа, щодо якої було застосоване звільнення з випробуванням, вчинила інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. Таким чином вирок Київського районного суду м Харкова від 17.12.2014 року, яким ОСОБА_4 , призначено покарання 3 роки позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України на 2 роки необхідно виконувати самостійно.
Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 підлягають частковому задоволенню і суд стягує з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у сумі 820 грн. 00 коп. та моральну шкоду у сумі 1000 грн. 00 коп. Р З розміром позову про стягнення матеріальної шкоди ОСОБА_4 погодився, при стягненні розміру моральної шкоди суд виходить з матеріального стану обвинуваченого, який не працює.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Судові витрати у сумі 195 грн. 60 коп. за проведення судово товарознавчої експертизи № 4185 від 18.12.2014 року стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.
До набрання вироком законної сили суд запобіжний захід відносно ОСОБА_4 залишити - тримання під вартою, оскільки суд призначає ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст. 125 КК України громадські роботи 200 / двісті / годин.
- за ч.2 ст. 190 КК України 2 роки позбавлення волі;
- за ч.2 ст. 185 КК України 3 / три / роки позбавлення волі;
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання 3 / три / роки позбавлення волі.
Згідно ст.71 ч.1 КК України остаточно за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 23.10.2014 року остаточно призначити ОСОБА_8 покарання 3 / три / роки і 6 / шість / місяців позбавлення волі.
Вирок Київського районного суду м Харкова від 17.12.2014 року, яким ОСОБА_4 за ст. 15.ч.2, ст. 185 ч.1, ст. 70 ч.4 КК України призначено покарання 3 роки позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України на 2 роки необхідно виконувати самостійно.

Зарахувати ОСОБА_4 строк тримання під вартою та строк відбування покарання ОСОБА_4 з 18.02.2015 року.

Позовні вимоги по справі задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у сумі 820 грн. 00 коп. та моральну шкоду у сумі 1000 грн. 00 коп.

Речові докази по справі відсутні.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати у сумі 195 грн. 60 коп. за проведення судово товарознавчої експертизи № 4185 від 18.12.2014 року на користь держави.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою в Харківському СІЗО.

Вирок може бути оскаржений ОСОБА_4 потерпілою особою, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України в апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголоше ння.

Суддя -