Справа № 11-273 Головуючий у І інстанції Сливка
Категорія 42 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

попереднього розгляду

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2011 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі судді Габрієля В.О., з участю прокурора Чупринської Є.М., розглянувши при попередньому розгляді кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.12.2010 року визнано винним та засуджено ОСОБА_2 за ч.2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Відповідно до ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку на 2 роки та зобовязано засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти вказані органи про зміну постійного місця проживання і регулярно зявлятися на реєстрацію.

Не погоджуючись з вказаним вироком відповідачем по справі ДП «Лакталіс-Україна»подано апеляцію, в якій апелянт просить змінити вирок в частині стягнення з ДП «Лакталіс-Україна»відшкодування матеріальних та моральних збитків, стягнувши на користь ОСОБА_3 матеріальних збитків у сумі 15 795, 50 грн. і моральних збитків в сумі 10 000 грн.

На вирок суду прокурором, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, подано апеляцію, в якій ставиться питання про скасування вироку та постановлення нового.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думку прокурора про невідповідність апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, вимогам закону, апеляційний суд вважає, що справа підлягає поверненню суду першої інстанції із наступних підстав.

Мотивуючи свою апеляцію прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи доведеності вини засудженого ОСОБА_2 в інкримінованому йому злочині, правильності юридичної кваліфікації його дій за ч.2 ст.286 КК України, вказує, що вирок підлягає зміні у звязку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок його мякості.

Проте, в резолютивній частині апеляції прокурор просить суд вирок скасувати та постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами терміном на 3 роки, та на підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбуття основного покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку на 3 роки, що суперечить обґрунтуванню апеляції та вимогам ч.1 ст. 373 КПК України, відповідно до якої апеляційний суд змінює вирок у випадках:

1) пом'якшення призначеного покарання, коли визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого;

2) зміни кваліфікації злочину і застосування кримінального закону про менш тяжкий злочин;

3) зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і кваліфікацію злочину;

4) в інших випадках, коли зміна вироку не погіршує становища засудженого.

При цьому, прокурор в апеляції не мотивував, що встановлений судом першої інстанції іспитовий строк 2 роки не в повній мірі буде сприяти виправленню ОСОБА_2 та не вчиненню ним нових злочинів.

З огляду на вимоги кримінально-процесуального законодавства, апелянту слід визначити конкретно в резолютивній частині апеляції про підстави зміни вироку суду чи його скасування.

Крім того, в апеляції прокурор зазначає, що вироком суду ОСОБА_2 засуджено за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, хоча згідно вироку Білоцерківського міськрайонного суду від 22.12.2010 року ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі із позбавленням на 2 роки права керувати транспортними засобами (а.с.223-224).

Також прокурором в апеляції не вірно вказано рік народження ОСОБА_2

За цих обставин апеляція прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не відповідає вимогам закону, а тому справу необхідно повернути до суду першої інстанції для виконання щодо неї вимог ст.ст.350, 352 КПК України.

Керуючись ст.ст.350, 352, 357, 359 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч.2 ст. 286 КК України повернути до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області для виконання вимог закону щодо апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції.

Суддя Апеляційного суду

Київської області ОСОБА_1