АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 666/1079/15-к
Провадження №11-кп/791/525/15 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 125 ч.2 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2015 року червня місяця «18» дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючої судді:ОСОБА_2
Суддів:ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
За участю прокурора: захисника: потерпілої: ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Херсоні кримінальне провадження №0002647 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду м.Херсона від «09» квітня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

уродженця і мешканця

АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

засуджений за ст. 125 ч.2 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Запобіжний захід не обрано.

Постановлено стягнути на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. та процесуальні витрати у сумі 221,40 грн.

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винною і засуджено за те, що він 22 липня 2014 року близько 17.40 годин, на зупинці громадського транспорту на площі 50 років СРСР в м.Херсоні, під час сварки з ОСОБА_8 , спричинив їй легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 вказує на незаконність вироку, не повний судовий розгляд та безпідставне не закриття судом провадження.

Неповнота судового розгляду, на думку апелянта, проявилася в тому, що на досудовому слідстві і в суді не було проведено експертизу для визначення розміру немайнової шкоди, спричиненої потерпілій, чим порушено вимоги ст. 242 КПК України. Зазначає, що розмір відшкодування визначений судом завищений.

Вважає, що суд необґрунтовано не закрив провадження у зв`язку з дійовим каяттям обвинуваченого, який, на думку захисника, мав декілька пом`якшуючих обставин, передбачених ст. 45 КК України.

Просить вирок щодо ОСОБА_9 скасувати і звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.

Перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, заслухавши потерпілу, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника; захисника, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити; думку прокурора, вважавшого апеляційну скаргу необґрунтованою, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом правильно встановлені фактичні обставини провадження.

В апеляційній скарзі сторони захисту не оспорюється винуватість обвинуваченого і кваліфікація його дій.

Проте, довод скарги про можливість звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям слід визнати необґрунтованим.

Так, відповідно ст. 45 КК України - особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Тобто, згідно з цим законом дійове каяття передбачає наявність всіх трьох обставин, відсутність хоча б одної з них, виключає можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності з таких підстав.

Як вбачається із вироку судом визнано пом`якшуючою обставиною тільки щире каяття.

Твердження апеляційної скарги, що обвинувачений сприяв розкриттю злочину слід визнати необґрунтованим, оскільки така обставина не встановлена ні на досудовому слідстві, ні в суді.

Крім того, ОСОБА_9 не відшкодована завдана потерпілій моральна шкода. Інші обставини, зазначені в скарзі, які на думку захисника є пом`якшуючими, не є підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності в порядку ст. 45 КК України.

Таким чином, підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям відсутні, а заява сторони захисту про наявність таких обставин є безпідставною.

Що стосується доводу апелянта про стягнення судом моральної шкоди у завищеному розмірі, то, на думку колегії, його слід визнати також необґрунтованим.

Суд частково задовольнив цивільний позов потерпілої та стягнув на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн., такий розмір відшкодування відповідає моральним стражданням потерпілої, які виникли внаслідок протиправних дій під час перебування на роботі, тривалості цих страждань, вимушених змін в житті під час лікування і є справедливим.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м.Херсона від 09 квітня 2015 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена учасниками процесу протягом трьох місяців з дня проголошення, з моменту отримання копії ухвали, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги.

Судді: (три підписи)

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_2 .