_________________ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ__________________________
У ХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці « 15 » лютого 2007 р. колегія судців судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого Ковтюк
Є.І.

суддів Семенюка К.М., Давнього В.П.

при секретарі Мойсик Н.Н.

за участю прокурора Сілічевої А.В.

та адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну
справу за апеляціями засудженого ОСОБА_4, захисника ОСОБА_2 в інтересах
засудженого ОСОБА_5, прокурора Сілічевої А.В. на вирок
Першотравневого районного суду М.Чернівців від 6
листопада 2006 року.

Цим вироком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та

мешканець м.Чернівці, українець, громадянин

України, з вищою освітою, розлучений, працюючий

ІНФОРМАЦІЯ_2

Першотравневого РВ УМВС України в

Чернівецькій області, раніше

не судимий, -

засуджений за ст. 365 ч.2 КК України на три роки
позбавлення волі з позбавленням права обіймати
атестовані посади в органах внутрішніх справ строком на два
роки.

На підставі ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_4 звільнено від призначеного основного покарання з випробовуванням з іспитовим строком тривалістю два роки, якщо протягом іспитового строку не вчинить нового
злочину, виконає обов»язки не виїжджати за межі України на постійне проживання
без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи, періодично з»являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи.

Справа №11- 42 /2007р. Головуючий у І інстанції: Марчук В. Т.

Категорія: 365 ч.2 КК України Доповідач:
Ковтюк Є.І.

За ст. ст. 368 ч.2,162 ч.2,371 ч.1 КК України ОСОБА_4 виправданий.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком
законної сили залишено у вигляді підписки про невиїзд з
місця постійного проживання.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженець та мешканець

М.Чернівців,
росіянин, громадянин України, має

на
утриманні малолітню дитину,
працюючий

ІНФОРМАЦІЯ_4

Першотравневого
РВ УМВС України
у

Чернівецькій області, раніше не судимий, -

засуджений за ст.365 ч.2 КК
України на три роки позбавлення
волі з

позбавленням права обіймати атестовані посади в
органах внутрішніх справ

строком два роки.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від
відбування основного покарання з випробовуванням з
іспитовим строком тривалістю два роки, якщо протягом іспитового строку не
вчинить нового злочину і виконає покладені обов»язки не виїжджати за
межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи, періодично
заявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

За ст.368 ч.2 КК України ОСОБА_5
виправданий. Міру запобіжного заходу до
вступу вироку у законну силу залишено підписку про невиїзд з місця постійного
проживання.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець
смт.Лужани

Кіцманського району Чернівецької області,

житель с.Шипинці
Кіцманського району

Чернівецької області, українець, громадянин України, з вищою освітою, має на утриманні малолітню
дитину, працюючий ІНФОРМАЦІЯ_6 Шевченківського РВ УМВС України у Чернівецькій області, раніше не судимий, -визнаний невинним за ст.365 ч.2, ст. 162 ч.2, ст.371 ч.1 КК Укарїни і по суду
виправданий.

Міра запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд скасована.

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженець та мешканець

м.Кіцмань Чернівецької області,
українець,

громадянин України, з середньою
спеціальною

освітою, неодружений, працюючий ІНФОРМАЦІЯ_2 Сторожинецького РВ
УМВС України у Чернівецькій
області, раніше не судимий, -визнаний невинним за ст.365 ч.2, ст.
162
ч.2, ст.371 ч.1 КК України і по суду виправданий.

Міра запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд скасована.

Постанови старшого слідчого прокуратури
Першотравневого району м.Чернівці від 5 травня 2004 року про відсторонення від посад на
весь період досудового слідства ІНФОРМАЦІЯ_2
Першотравневого РВ УМВС України у Чернівецькій області ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
скасовані.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнані винними в тому, що вони, працюючи ІНФОРМАЦІЯ_2 ВКР 2-го відділу 4MB УМВС України в Чернівецькій області, перевищили надані їм
службові повноваження, заподіявши істотну
шкоду охоронюваним законом правам та інтересам
потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9, спричинивши їм відповідно легкі тілесні ушкодження, що призвели до
короткочасного розладу здоров"я та
легкі тілесні ушкодження, а також істотну шкоду державним інтересам, що
виразилось у дискредитації системи МВС, як органу боротьби зі злочинністю, виникненню
думки у громадян про беззаконність у діяльності цього органу, в порушенні
основного принципу судочинства про те, що жоден невинний не повинен бути
покараний.

А саме, отримавши від невстановленої слідством особи
інформацію про можливість переховування у
будинку АДРЕСА_1 громадянина ОСОБА_10, який підозрювався у вчиненні злочину, о 9 годині 30 хвилин 10 вересня 2003 року вони в складі оперативної
групи прибули до цього будинку, де ОСОБА_4 вимагав від ОСОБА_8 зізнатися у вчиненні крадіжок,
зберіганні викраденого. При цьому ображав її та наніс в обличчя декілька ударів рукою. Доставивши ОСОБА_8, ОСОБА_9 та
ОСОБА_11 у приміщення Першотравневого РВ
УМВС України в Чернівецькій області, засуджені ображали
потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_9, залякували позбавленням волі і застосували
фізичне насильство до останніх, спричинивши
їм відповідно легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу
здоров"я та легкі тілесні ушкодження.

На вирок надійшли апеляції
засудженого ОСОБА_4, захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого
ОСОБА_5, які просять вирок суду скасувати, провадження у справі закрити за
відсутністю в діях засуджених складу злочину.

Апелянт ОСОБА_4 посилається на те, що досудове та
судове слідство проведено неповно і однобічно, не
були допитані свідки, в тому числі очевидці
подій, що мали місце 10 вересня 2003 року, суд не дав належну оцінку доказам, поклав в основу вироку суперечливі показання потерпілих.

Захисник засудженого ОСОБА_5 в своїй
апеляції вказує на те, що у справі відсутні докази вини його підзахисного.
В порушення вимог ст. 334 КПК України суд не мотивував чому в
основу вироку кладе одні докази, а інші - відкидає.

В апеляції прокурора порушується
питання про скасування вироку і постановления
апеляційним судом свого вироку з посиланням на безпідставне виправдання відповідно ОСОБА_4 за ст.ст. 162 ч.2, 368 ч.2 КК України, ОСОБА_5 -
за ст.368 ч.2 КК україни,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 -
за ст.ст. 365 ч.2, 162 ч.2 КК України.

Вважає, що дії ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були спільними, узгодженими, а вина
вказаних осіб у вчиненні злочинів, передбачених
статтями, за якими вони виправдані, доведена матеріалами справи. Крім цього, вважає призначені покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надто
м"якими.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав
доводи апеляції, засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5, виправданих ОСОБА_7 та ОСОБА_6, їх захисників, провівши по справі часткове
судове слідство, перевіривши матеріали справи ,
обговоривши доводи апеляцій, судова колегія вважає, що доводи апеляцій підлягають частковому задоволенню, вирок
скасуванню, а справа - направленню на додаткове розслідування.

Крім діянь, за які ОСОБА_4
та ОСОБА_5 засуджені, органи досудового
слідства ставили їм у вину вчинення злочину за ст. 368 ч.2 КК України. А саме, одержання від
потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по 100 доларів США
від кожної, тобто хабара у великому розмірі, службовою особою, яка займає відповідальне становище, за попередньою змовою групою осіб,
повторно, поєднане з вимаганням хабара.

ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачувалися
також за ст. 162 ч.2 КК України, тобто у вчиненні
незаконного проникнення до житла чи до іншого володіння особи, незаконне проведення в них
огляду чи обшуку, вчинені службовою особою
із застосуванням насильства, та за ст..371 ч. 1 КК України у вчиненні завідомо незаконного затримання або
незаконного приводу.

Крім того, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ставилось у вину вчинення злочину, передбаченого ст.365 ч.2 КК
України при таких обставинах.

10 вересня 2003 року о 9 годині 30 хвилин ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за попередньою змовою без
порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_11, у порушення
наказу МВС України № 500 від 26.11.1991 року " Про порядок прийому, реєстрації, обліку і розгляду в органах , підрозділах та установах ВС України заяв, повідомлень та іншої інформації про злочини і
пригоди", без реєстрації злочину в КОЗП, не маючи даних про знаходження у вказаному вище будинку знарядь злочину та речових доказів здобутих злочинним шляхом, в порушення
процесуального порядку, без постанови суду, без участі
понятих, без складання протоколу, не роз"яснивши
обшукуваним і понятим права, всупереч волі ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_11, незаконно проникли у вказаний будинок, де провели несанкціонований обшук, звинувачуючи останніх у
вчиненні злочинів та принижуючи їх людську
гідність. Після цього безпідставно вилучили
музичний центр, при наявності документів на придбання його, та мобільний телефон. До ОСОБА_11 ОСОБА_7, а до ОСОБА_8 ОСОБА_4 застосували наручники, всіх трьох потерпілих примусово доставили у приміщення 2-го відділу ЧMB УМВС України в Чернівецькій області,
де незаконно утримували доставлених до 14 години.

Однак, суд поспішно без належного
обгрунтування, підстав, перевірки доказів виправдав за цими обвинуваченнями
вказаних осіб.

Скасовуючи вирок суду, судова колегія вважає, що
досудове слідство по справі проведено в порушення вимог
ст.22 КПК України про обов'язок прокурора, слідчого вжити всіх
передбачених законом заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини,
що викривають, так і ті, що виправдують
обвинуваченого. Ці вимоги закону органом досудового слідства не
виконані, не усунуті суперечності в показаннях свідків, не проведено ряд
слідчих дій, оперативно-розшукових заходів для об"єктивного, повного, всебічного
дослідження обставин справи. Не усунуті ці недоліки судом
під час судового слідства.

Так, для з"ясування питання наявності
тілесних ушкоджень у потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_9 ні органами досудового
слідства, ні судом не допитані працівники прокуратури Чернівецької
області, внутрішньої безпеки УМВС України в Чернівецькій області, до
яких звернулись потерпілі 10 вересня 2003 року.

Недостатньо перевірені доводи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
про викрадення музичного центру ОСОБА_10, про його розшук, можливість його перебування в будинку АДРЕСА_1 а також можливість знаходження за вказаною адресою
викраденого майна.

Слід вжити оперативно-розшукові
заходи для перевірки показань ОСОБА_4 і ОСОБА_6 про наявність у
потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_9 ліванських паспортів.

Також потребують перевірки показання
ОСОБА_7, що він, перед тим як поїхати затримувати розшукувану
особу, залишив наручники на робочому місці, хоча в
ході судового слідства стверджував, що вони були при ньому.

Не перевірені показання потерпілих ОСОБА_8 і
ОСОБА_9 про те, що від ОСОБА_4 і ОСОБА_5 їм стало відомо про потребу грошей на ремонт службового автомобіля. На досудовому слідстві не допитана
очевидець подій біля вказаного будинку ОСОБА_12.

Органи досудового слідства не порушили кримінальну
справу за ст. 368 ч.2 КК України, незважаючи на заяву
потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_9 про вимагання від них хабара (т.1 а.с. 5,7).

Крім того, у матеріаліах справи на а.с.65 т.1 є
протокол про вилучення мобільного телефону і музичного
центру, про придбання якого перед вилученням були надані відповідні документи,
однак органи досудового слідства не вирішили питання про притягнення до відповідальності винних осіб за службове підроблення
такого протоколу.

З матеріалів кримінальної справи також убачається,
що у формулюванні обвинувачення ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ст. 162 КК України допущена неконкретність, а саме, обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_7 аналогічне з диспозицією цієї статті, а у
обвинуваченні ОСОБА_6 зазначено, що мало місце
незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, незаконне
проведення в ньому огляду чи обшуку, що є
неприпустимим, з огляду на вимоги ст.ст.21,43 КПК України.

Вказану неповноту і однобічність неможливо усунути
в ході судового слідства, їх усунення потребує
оперативно-розшукових заходів, слідчих дій, що не притаманно
судовому слідству.

Постановляючи вирок, суд не звернув уваги на
недоліки досудового слідства і прийняв поспішне
зазначене вище рішення, а тому вирок підлягає скасуванню, а справа - направленню на додаткове розслідування.

Після проведення повного, всебічного і
об"єктивного розслідування, органам досудового слідства, в
залежності від з"ясування всіх обставин, слід прийняти законне і
обгрунтоване рішення про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 складу злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.365, 366,367,374,379 КПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Першотравневого районного
суду м.Чернівців від 6 листопада 2006 року щодо ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасувати, а кримінальну справу направити прокурору Чернівецької області для організації
проведення додаткового розслідування, частково
задовольнивши апеляції засудженого ОСОБА_4, захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_5,
прокурора Сілічевої А.В.

Головуючий Є.І.Ковтюк

Судді: В.П.Давній

К.М.Семенюк