Справа № 192/66/15-к
Провадження № 1-в/192/39/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2015 р. смт.Солоне

СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника СВК-21 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку заяву засудженого ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 26.11.2012 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, раніше судимого

Початок строку: 07.08.2012 року

Кінець строку: 13.01.2016 року

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 раніше судимий:

15.01.1992 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.140, ст.46-1 КК України (1960р.) до 2 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

14.07.1992 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.140, ст.43 КК України (1960р.) до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

23.03.1998 року Амур-Нижньодніпровськи судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.141КК України (1960р.) до 7 років 6 місяців позбавлення волі;

21.08.2003 року року Амур-Нижньодніпровськи районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.185, ст.69, ст.71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі;

08.09.2004 року року Амур-Нижньодніпровськи районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.185, ст.69 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі;

20.09.2010 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ст.75, ст.76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

13.07.2010 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ст..71, ст..72, ч.3 ст.78 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Засудженй відбув 2/3 строку покарання.

До Солонянської виправної колонії №21 для відбування покарання ОСОБА_6 прибув 16 серпня 2012 року.

12 грудня 2014 року засуджений звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у відповідності до ст.81 КК України, вказуючи на те, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

У судовому засіданні засуджений заяву підтримав, з підстав викладених у ньому, просив задовольнити. Пояснив, що вину у вчиненому злочині він визнає повністю, щиро розкаюється, у Солонянській ВК №21 постійно працював. Зараз працює прибиральником території та приміщень установи Має одне заохочення, яке отримав 24.08.2014 року, порушень режиму утримання не допускав.

Представник Солонянської виправної колонії №21 заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого. Вказав, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.

20 вересня 2013 року адміністративною комісією Солонянської виправної колонії УДПтСУ у Дніпропетровській області №21 ОСОБА_6 було відмовлено у застосуванні зміни умов тримання відповідно ст.100, ст.101 КВК України як особі, що не стала на шлях виправлення.

17 квітня 2014 року адміністративною комісією Солонянської виправної колонії УДПтСУ у Дніпропетровській області №21 ОСОБА_6 було відмовлено у застосуванні заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст.82 КК України як особі, що не стала на шлях виправлення.

12 грудня 2014 року, адміністративною комісією Солонянської виправної колонії УДПтСУ у Дніпропетровській області №21, ОСОБА_6 було відмовлено у направленні матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення (ст.81 КК України), як такому, що не довів своє виправлення. Засуджений до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачаючи суспільної необхідності у їх виконанні. Не бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, проте приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу Духовне відродження. Не проявляє соціальну корисну активність в організації роботи самодіяльних організацій. Не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня.

Один раз засуджений заохочувався за сумлінне ставлення до праці.

Суд, вислухавши засудженого, прокурора та представника адміністрації СВК-21, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, вважає, що заява засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

ОСОБА_6 засуджений 26.11.2012 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Як убачається з матеріалів з особової справи засудженого, ОСОБА_6 прибув до Солонянської ВК №21 16 серпня 2012 року.

Згідно копії витягу з наказу №626 від 09.07.2014 року засуджений має подяку від начальника установи за заразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці (а.с.18).

20 вересня 2013 року адміністративною комісією Солонянської виправної колонії УДПтСУ у Дніпропетровській області №21 ОСОБА_6 було відмовлено у застосуванні зміни умов тримання відповідно ст.100, ст.101 КВК України як особі, що не стала на шлях виправлення.

17 квітня 2014 року адміністративною комісією Солонянської виправної колонії УДПтСУ у Дніпропетровській області №21 ОСОБА_6 було відмовлено у застосуванні заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст.82 КК України як особі, що не стала на шлях виправлення.

12 грудня 2014 року, адміністративною комісією Солонянської виправної колонії УДПтСУ у Дніпропетровській області №21, ОСОБА_6 було відмовлено у направленні матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення (ст.81 КК України), як такому, що не довів своє виправлення. (а.с.13).

Не зважаючи на те, що ОСОБА_6 відбув необхідну частину покарання для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд уважає, що поведінка засудженого не є такою, що має слугувати прикладом для інших засуджених, а також не свідчить про його виправлення, оскільки його поведінка на протязі строку відбування покарання не є сумлінною. Засуджений лише одного разу заохочувався, що свідчить про відсутність позитивної динаміки у його поведінці.

Крім того, ОСОБА_6 має судимості за злочини проти власності, тобто за тяжкі злочини.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви засудженому ОСОБА_6 необхідно відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а особами, що не були присутні у судовому засіданні - в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий