24.06.2015 Справа № 756/6834/15-к
№ 1 кп/756/518/15
В И Р О К
іменем України
24 червня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Саратов Російської Федерації, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Білоцерківського районного суду Київської області від 21.07.1997, за ч. 2 ст. 140 КК України 1960 року, до 4 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна;
- вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10.06.2002, за ч. 2 ст. 140 КК України 1960 року, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до покарання у виді 4 років позбавлення волі;
- вироком Деснянського районного суду м. Києва, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до покарання у виді 6 років позбавлення волі,
що обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -
встановив:
04.05.2015, близько 18 год., ОСОБА_4 , перебуваючи разом із наглядно знайомим ОСОБА_5 , по пр. Г. Сталінграда, 16-г в м. Києві, побачив у останнього мобільний телефон марки «Samsung Galaxy N700». В цей час, у ОСОБА_4 виник умисел направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме вказаним телефоном, який він попередньо взяв у потерпілого за згодою обох.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 , маючи при собі вказаний телефон ОСОБА_5 , а саме «Samsung Galaxy N700», вартістю 4700 гривень, повідомив останньому, що йому потрібно ненадовго відійти, зателефонувати знайомому, на що отримав згоду потерпілого.

Продовжуючи реалізовувати свій умисел, ОСОБА_4 відійшов від ОСОБА_5 , після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись вказаним телефоном на власний розсуд, спричинивши при цьому потерпілому матеріальної шкоди у розмірі 4700 гривень.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, визнав, повністю підтвердив фактичні обставини справи викладені у вироці вище, зокрема показав, що дійсно 04.05.2015, він перебував разом із наглядно знайомим ОСОБА_5 , по АДРЕСА_3 , та побачив у останнього мобільний телефон, після чого попросив у нього зателефонувати знайомому і не маючи на меті повертати мобільний телефон ОСОБА_5 зник, а телефоном розпорядився на власний розсуд. У вчиненому кається

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає; останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, доведена в повному обсязі.
Дії ОСОБА_4 повинні бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки він вчинив дії, які виразилися заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинені повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений щиро покаявся.

Обставиною, що обтяжує покарання, згідно ст. 67 КК України, судом визнано рецидив злочину, оскільки обвинувачений раніше судимий за ст.ст. 185, 263, 309 КК України.
Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, що обвинувачений за місцем проживання характеризується формально позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі, але, з урахуванням обставин справи та особи винного, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливі без відбування покарання та вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання з застосуванням ст. 75 КК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю в два роки. Зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтись на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1