Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
14 квітня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді : ОСОБА_1 , суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря : ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора, обвинуваченої ОСОБА_5 , її захисників- адковатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на вирок Острозького районного суду Рівненської області від 16 січня 2014 року у кримінальному провадженні №0000277 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з базовою загальною середньою освітою, пенсіонерки, вдови, матері-героїні, раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

з участю:

прокурора : ОСОБА_8 , захисників : ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченої : ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Острозького районного суду Рівненської області від 16 січня 2014 року ОСОБА_5 визнана винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 7 років одного місяця.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення експертиз на загальну суму 3068 гривень 10 копійок. ______________________________________________________________________________ Справа № 11 кп/787/157/2015 Головуючий у І-й інстанції : ОСОБА_9 Категорія : ч.1 ст.115 КК України Доповідач : ОСОБА_1 .

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом, 8 травня 2013 року в період часу з 22 до 23 год., в с.Плоске Острозького району Рівненської області, ОСОБА_5 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання, на ґрунті неприязних відносин, які раптово виникли у неї з ОСОБА_10 , маючи умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , сокирою нанесла останній тілесні ушкодження у вигляді множинних рубаних ран обличчя, лівої верхньої кінцівки, обох нижніх кінцівок, перелому кісток носа та обох виличних кісток, що призвело до смерті ОСОБА_10 внаслідок масивної крововтрати та зовнішньої кровотечі, внаслідок множинних рубаних ран обличчя, кінцівок.

В поданих на вирок суду апеляційних скаргах:
- прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції не оспорюючи правильність кваліфікації дій, доведеності винуватості обвинуваченої вважає вирок суду незаконним у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. В обґрунтування своїх вимог прокурор покликається на те, що судом при ухваленні вироку не у повному обсязі враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину , який є особливо тяжким, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 15 років, дані про особу обвинуваченої, яка винуватою себе не визнала, не розкаялася у вчиненому, обставину, яка обтяжує покарання- вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_5 призначити покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років;

- обвинувачена ОСОБА_5 просить вирок суду змінити, перекваліфікувати її дії з ч.1 ст. 115 КК України на ст. 124 КК України та призначити покарання , не пов`язане з реальним позбавленням волі. В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що не мала наміру вбивати ОСОБА_10 .. Доводить, що на час вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння не перебувала. Зазначає, що суд безпідставно стягнув з неї кошти на проведення експертиз.
- захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вважають вирок суду першої інстанції незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. В обґрунтування своїх вимог захисники вказують на безпідставне кваліфікування дії обвинуваченої за ч.1 ст.115 КК України, безпідставне визнання обставиною , яка обтяжує покарання- вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Доводять, що суд безпідставно стягнув з обвинуваченої витрати на проведення експертиз. Просять змінити вирок суду першої інстанції, перекваліфікувати дії обвинуваченої з ч.1 ст. 115 КК України на ст. 124 КК України та призначити покарання , не пов`язане з реальним позбавленням волі.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги, доводи обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_11 на підтримання апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду про винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, яким судом дана правильна юридична оцінка.
Висновки суду, викладені у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджені показаннями обвинуваченої ОСОБА_5 , яка в суді першої інстанції ствердила про те, що 08 травня 2013 року після виконання сільськогосподарських робіт, спільного вживання алкогольних напоїв, виявивши ОСОБА_10 на кухні, яка щось шукала в тумбочці, та на її думку хотіла щось викрасти, взяла сокиру та нанесла удари по тілу потерпілої.

Фактичні дані щодо часу, місця вчинення злочину та виявлення трупа ОСОБА_10 підтверджені показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ..

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, підтверджується висновком експерта №140 від 06 червня 2013 року (а.с. 98-100 Т.2), згідно якого на представленому на дослідження верхньому одязі халаті ОСОБА_5 (об`єкт №1-3 ), в якому вона була вдягнена на час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 виявлено кров людини, яка може належати ОСОБА_10 , походження виявленої крові від ОСОБА_5 виключається; висновком експерта №139 від 05.06.2013 року, згідно якого на представленій на дослідження сокирі (об`єкт №1,2) та двох зі шкребах (об`єкти № 3,4 ) вилучених під час ОМП 09.05.2013 року - виявлено кров людини, яка може належати ОСОБА_10 , походження виявленої крові від ОСОБА_5 - виключається (т.2 а.с.86-88).
Доводи обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисників про те, що вона не мала наміру вбивати ОСОБА_10 , а лише захищала належне їй майно, а також нанесла потерпілій тілесні ушкодження в стані необхідної оборони не ґрунтуються на вимогах закону, на досліджених доказах та є безпідставними.
За змістом статті ст.36 КК України необхідна оборона - це правомірний захист охоронюваних законом прав та інтересів особи, суспільства або держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, необхідної і достатньої в даній обстановці шкоди, що відповідає небезпеці посягання й обстановці захисту.

Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього певних умов, визначених законом. Такими, відповідно до частини першої статті 36 КК України, є будь-які дії особи, які безпосередньо спрямовані на заподіяння негайної і невідворотної істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам особи, яка захищається, та у зв`язку з цим вимагають свого негайного відвернення або припинення. А така необхідність виникає тоді, коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди тому, хто посягає, загрожує негайною і невідворотною шкодою для охоронюваних законом прав та інтересів.
У кримінальному провадженні встановлено, що 08 травня 2013 року після виконання сільськогосподарських робіт, ОСОБА_5 разом з іншими, в тому числі і ОСОБА_10 , вечеряли в будинку обвинуваченої, де також вживали алкогольні напої. Після вечері обвинувачена, виявивши ОСОБА_10 на кухні, яка щось шукала в тумбочці, взяла сокиру та нанесла удари по тілу потерпілої , заподіявши тілесні ушкодження у вигляді множинних рубаних ран обличчя, лівої верхньої кінцівки, обох нижніх кінцівок; перелому кісток носа та обох виличних кісток, що призвело до смерті ОСОБА_10 внаслідок масивної крововтрати та зовнішньої кровотечі, внаслідок множинних рубаних ран обличчя, кінцівок. Вищевказані тілесні ушкодження виникли не менше як від 18 травматичних дій ударів гострорублячим травмуючим знаряддям (сокирою), незадовго до настання смерті, перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням її смерті, в своїй сукупності та згідно з п.2.1.3.о) "Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень" відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень (т.2 а.с. 32-34).
Твердження обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що вона захищалась від неправомірних дій потерпілої не заслуговують на увагу та спростовуються висновком судово-медичної експертизи №104 від 09 травня 2013 року (а.с.73 т.2), згідно якого при судово-медичному дослідженні ОСОБА_5 , будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено, та висновком судово-медичної експертизи №63 від 14 червня 2013 року , згідно якого будь -яких тілесних ушкоджень на тілі потерпілої, характерних для боротьби чи самооборони, не виявлено. (т.2 а.с. 32-34).
Також на думку колегії суддів, є безпідставними доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про те, що обвинувачена не усвідомлювала та не могла усвідомити свого припущення щодо протиправного посягання зі сторони ОСОБА_10 на її майно, спростовуються актом амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №174/13 від 21.05.2013 року, відповідно до якого, даних про наявність у ОСОБА_5 в час вчинення суспільно - небезпечного діяння психічного захворювання, яке б позбавляло її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними не вбачається. В стані фізіологічного афекту під час делікту підекспертна не перебувала. На даний час поведінка і висловлювання ОСОБА_5 за висновком експертів носять демонстративно установочний характер, не виключена можливість симуляції психічних розглядів, що можливо встановити шляхом динамічного стаціонарного обстеження при проведенні стаціонарної судово- психіатричної експертизи ( т.2 а.с.170-172).
За таких обставин, встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження свідчать, що дії потерпілої ОСОБА_10 , яка перебувала в стані тяжкого ступеня алкогольної інтоксикації -3,30% (проміллє), за своїми об`єктивними ознаками не могли створити реальну та безпосередню загрозу заподіяння шкоди для обвинуваченої ОСОБА_5 , які б у зв`язку з цим викликали невідкладну необхідність у заподіянні шкоди потерпілій. А отже, вважати, що обвинувачена, завдаючи потерпілій не менше 18 ударів гострорублячим травмуючим знаряддям- сокирою (згідно висновку судово-медичної експертизи №63 від 14 червня 2013 року), перебувала в стані необхідної оборони, про що йдеться в апеляційних скаргах обвинуваченої та її захисників, немає підстав. З огляду на зазначені обставини дії ОСОБА_5 обґрунтовано отримали юридичну оцінку за частиною першою статті 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_7 про те, що обвинувачена на час вчинення нею злочину в стані алкогольного сп`яніння не перебувала є не обґрунтованими та спростовуються показаннями самої обвинуваченої, показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , які в суді першої інстанції підтвердили факт вживання обвинуваченою алкогольних напоїв в день вчинення злочину.

Не заслуговують на увагу та не ґрунтуються на вимогах закону доводи обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_7 про безпідставне стягнення витрат з обвинуваченої на проведення експертиз.

Так, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
За таких обставин, суд першої інстанції правомірно стягнув з обвинуваченої на користь держави витрати на проведення експертиз на загальну суму 3068 ,10 гривень.
Відповідно до ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, а також апеляційних скарг захисників з тої самої підстави через суворість на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу із наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання правомірно врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, який відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким, обставину, яка пом`якшує покарання- вчинення злочину особою похилого віку, обставину, яка обтяжує покарання- вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, особу обвинуваченої яка раніше не судима, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, пенсіонерка, вдова, на Д-обліку у наркологічному та психіатричному кабінетах Острозької ЦРЛ не перебуває, присвоєно почесне звання мати-героїня та дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченої можливе лише в ізоляції від суспільства шляхом призначення покарання у виді позбавлення волі ближче до найнижчої межі санкції ч.1 ст.115 КК України, що відповідатиме тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої, є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.
За таких обставин колегія суддів вважає, що покарання, призначене обвинуваченій ОСОБА_5 відповідає вимогам ст.65 КК України, за своїм видом та розміром є справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів, відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої, судом першої інстанції правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, вирок суду є законним, обгрунтованим і вмотивованим, підстави для його скасування чи зміни відсутні.
Керуючись ст.ст. 405, 407 , 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Вирок Острозького районного суду Рівненської області від 16 січня 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України - залишити без зміни, а апеляційні скарги прокурора, обвинуваченої ОСОБА_5 , її захисників- адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.
С У Д Д І :

________________ ________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3