АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/35/15 Головуючий 1-ої інстанції: Справа: № 621/310/14-к ОСОБА_1
Категорія:ч. 1 ст. 286 КК України

В И Р О К
Іменем України
11 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілої - ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_9 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_8 та заступника прокурора Харківської області на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 28 лютого 2014 року, у відповідності з яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець сел. Ліман Зміївського району Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, одружений, не працюючий, раніше судимий:
- 20.01.2012 року Вовчанським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки;
- 06.08.2012 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 146, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки;
засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України до штрафу у розмірі 3400 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднано невідбуте покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.08.2012 року
у вигляді 5 років позбавлення волі, зі звільненням в силу ст. 75 КК України від призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Постановлено, що в силу ч. 3 ст. 72 КК України покарання у вигляді штрафу виконувати самостійно.
Цивільні позови ОСОБА_8 і ОСОБА_10 задоволено повністю.
Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 2 561 грн. 50 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 70 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього стягнути 72 561 грн. 50 коп.
Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
У цій дорожній обстановці водій ОСОБА_9 порушив п.п. 10.1, 12.1 ПДР України.
Порушення вищезазначених пунктів ПДР України водієм ОСОБА_9 згідно висновку автотехнічної експертизи з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та її наслідками.
В своїй апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість цього покарання і постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 більш суворе покарання, пов`язане з позбавленням волі.
В зміненій апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області ставить питання про скасування вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України, а також призначення йому покарання, яке за видом не відповідає тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, через м`якість. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 286 КК України покарання 1 рік обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки, а в силу ст.ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком повністю приєднати покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.08.2012 року 5 років позбавлення волі і остаточно визначити покарання ОСОБА_9 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора області, потерпілу, яка підтримала свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу заступника прокурора області, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та потерпілої, вважаючи їх необґрунтованими і просив залишити її без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного.
Положення ст. 65 КК України передбачають, що суд, призначаючи покарання, поряд з іншим, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покращання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
За змістом ст. 75 КК України прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд вправі лише тоді, коли з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого від відбування призначеного йому покарання з випробуванням.
У цих випадках суд ухвалює звільнити засудженого від відбування покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності зі ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71, 72 КК України.
Суд при призначенні покарання ОСОБА_9 цих вимог не дотримався.
Суд врахував, що він раніше судимий, не працює, за місцем проживання характеризується як особа, відносно якої скарг та інших компрометуючих матеріалів не надходило, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Злочин, який скоїв ОСОБА_9 є злочином невеликої тяжкості.
При цьому суд вважав достатнім для виправлення і попередження нових злочинів з урахуванням особи обвинуваченого і тяжкості злочину, призначити покарання у вигляді штрафу, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Вважаючи обґрунтованим визнання судом першої інстанції наведених обставин, які характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого злочину, пом`якшуючі та обтяжуючи обставини, колегія суддів, разом з тим зазначає, що формально пославшись на ці обставини, суд, призначивши покарання за вчинений злочин, а потім - за сукупність вироків та необґрунтовано звільнив обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.
Тому, колегія суддів скасовує вирок у відношенні ОСОБА_9 в частині призначеного йому покарання і постановляє в цій частині свій вирок, виходячи з наступного.
Суд першої інстанції безпідставно призначив покарання найбільш м`яке за видом з передбачених санкцією ч. 1 ст. 286 КК України особі, будучі раніше двічі судимою за вчинення тяжких корисливих злочинів, звільнялась від подальшого відбуття покарання з іспитовим строком на три роки і вже протягом першого року вчинила новий злочин у стані алкогольного сп`яніння, унаслідок якого двом особам спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості і завдану їм шкоду не відшкодувала.
У відповідності з вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 6 серпня 2012 року ОСОБА_9 було засуджено за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 146, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. А на підстав ст. 75 КК України від відбування цього покарання постановлено його звільнити з випробуванням, якщо він протягом 3 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, протягом вказаного строку, а саме 17 серпня 2013 року ОСОБА_9 вчинив новий злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, за який його засуджено вироком Зміївського районного суду Харківської області 28 лютого 2014 року, який наразі оскаржується.
Тому покарання повинно бути призначено за правилами ст. 71 КК України за сукупністю вироків.
При наявності наведених обставин, суд не мав права повторно звільняти ОСОБА_9 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, оскільки це суперечить умовам застосування цієї норми КК України.
За таких обставин апеляційна скарга заступника прокурора області і потерпілої ОСОБА_8 підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 404, 405, п. 3 ч. 1 ст. 407, ч. 2 ст. 409, 414, п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, колегія суддів,-

З А С У Д И Л А :
Апеляційні скарги заступника прокурора області та потерпілої ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 28 лютого 2014 року у відношенні ОСОБА_9 в частині призначеного йому покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 286 КК України 1 рік обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вирок повністю приєднати покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 6 серпня 2012 року і остаточне призначити покарання ОСОБА_9 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.

Обрати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з 11 лютого 2015 року.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий:

Судді: