Справа № 11 -682/2007
Головуючий у суді 1 -ї інстанції Іонніков В.М.
Категорія ст.ст.185ч.3,357ч.3 КК України
Доповідач Широкопояс Ю.В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

23 жовтня 2007
року апеляційний суд Житомирської області в складі:

суддів:
Гузовського О.Г. - головуючого,

Велидчука В.М.
та Широкопояса Ю.В.,

з участю:
секретаря судового засідання Каверіної В.В.,

прокурора
Руденка В. І.,

засудженого
ОСОБА_1 та

захисника -
адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 27
липня 2007 року, -

встановив:

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, непрацюючого, неодруженого, судимого:

·
24.03.1983р. Богунським райсудом м. Житомира за ст. ст. 140 ч.2, 25-1 КК
України 1960р. на 2р. позбавлення волі;

·
19.09.1985р. Житомирським районним судом за ст. 140 ч. 1
КК України 1960р. на 1 рік виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням 20%
із заробітку щомісяця;

- 18.03.1988р. Корольовським райсудом м. Житомира за ст.
ст. 81 ч. 4, 17-81 ч. 3, 140 ч.

2, 17-140 ч. 2
КК України 1960р. на 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 16.11.2006р. Житомирським районним судом
за ст. ст. 185 ч. 3, 162 ч. 1, 304 КК

України на 5
років позбавлення волі;

засуджено за ч.
3 ст. 185 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі, за ч.3 ст. 357 КК
України - на 2 роки обмеження волі.

2

На підставі ст. 70 КК України
призначено покарання за сукупністю злочинів - 5 років 6 місяців позбавлення
волі.

Згідно ч. 4 ст.
70 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком
Житомирського районного суду від
16.11.2006р. та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків - 7
років позбавлення волі.

Запобіжного
захід до набрання вироком законної сили залишено у виді взяття під варту.
Початок строку відбуття покарання вирішено рахувати з 27 липня 2007 року та
зарахувати в цей строк час перебування ОСОБА_1 під вартою з 11.05.2006р. по 27.07.2007р.

Вирішено
стягнути з засудженого на користь: ОСОБА_3 - 1170 грн. матеріальної та 10000
грн. моральної шкоди, ОСОБА_4 - 1058 грн. матеріальної шкоди та УМВС України в
Житомирській області - 20 грн. 03 коп. судових витрат.

Згідно вироку,
31 жовтня 2005 року близько 14 год.
20 хв. ОСОБА_1, представившись співробітником військкомату, проник у
квартиру АДРЕСА_1 зі згоди незнайомої ОСОБА_3 та коли вона вийшла з кімнати
таємно викрав ордени: "Красной
звезды" 1944 та 1956 року, "Отечественной
войны" 1-го та 2-го ступеню, медалі: "За отвагу", "За оборону Кавказа", "За победу над
Германией", "20 лет
Победы над Германией", "30 лет Победы
над Германией", "40 лет
Победы над Германией", "40 лет Вооруженных
сил СССР", "За боевые заслуги", - майно ОСОБА_3 на загальну суму 1170
грн., та заволодів важливими особистими документами -посвідченнями на ці ордени
та медалі.

22 квітня 2006
року близько 12 год. 40 хв.
ОСОБА_1 проник шляхом підбору ключа у житло знайомого ветерана Великої
Вітчизняної війни ОСОБА_4 - квартиру АДРЕСА_2, звідки таємно викрав майно
ОСОБА_4 - парадний військовий кітель, ордени, медалі та нагрудні знаки на
загальну суму 2142 грн.

9 травня 2006
року у квартиріАДРЕСА_3 ОСОБА_1 таємно незаконно заволодів важливими особистими
документами ветерана Великої Вітчизняної війни ОСОБА_5 - посвідченнями до
медалей "За отвагу"
та "Боевые заслуги".

За змістом
апеляції з доповненнями, засуджений ОСОБА_1 ставить питання про скасування
вироку та направлення справи на додаткове розслідування. Посилаючись на свою
оцінку доказів, твердить про недоведеність його участі у вчиненні встановлених
судом злочинів, про істотне порушення вимог КПК України при проведенні його
впізнання свідком ОСОБА_5 та про порушення вимог КПК України на досудовому
слідстві та необгрунтоване відхилення судом його клопотань про виклик свідків.
Вказує також, що не згоден з рішенням суду в частині вирішення цивільних
позовів потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4

3

Заслухавши
доповідача, пояснення засудженого та його захисника в підтримання апеляції з
доповненнями, міркування прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши
справу, апеляційний суд визнає апеляцію необгрунтованою з таких підстав.

Висновки суду
про вчинення ОСОБА_1 вказаних у вироку злочинів відповідають фактичним
обставинам справи та підтверджуються доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Так, свідок
ОСОБА_5на досудовому слідстві, в тому числі при пред'явленні осіб для впізнання
та на очній ставці з ОСОБА_1, а також в судовому засіданні послідовно
стверджувала, що саме ОСОБА_1 31.10.2005р., представившись її матері ОСОБА_3
співробітником міського військкомату, оглядав в їх квартирі бойові нагороди з
документами на ці нагороди її покійного батька - учасника Великої Вітчизняної
війни ОСОБА_6 Зразу після уходу
ОСОБА_1 з їх квартири зникли вказані нагороди та посвідчення до
них (а. с. 40, 41 т. 1, 32-33
т. 2).

ОСОБА_5раніше не
була знайома з ОСОБА_1 Т.І. та не має підстав для обмови засудженого.

З матеріалів
справи видно, що впізнання ОСОБА_5 засудженого на досудовому слідстві було
проведено з додержанням вимог статей 174 та 176 КПК України. ОСОБА_1 підписав
протокол даної слідчої дії без будь-яких заяв та зауважень. Ковальська впевнено
впізнала ОСОБА_1 серед чотирьох осіб (а. с. 40 т. 1,108 т. 2).

У судовому
засіданні ОСОБА_5ствердила, що вона має добрий зір, добре запам'ятала обличчя
чоловіка, який під видом працівника військкомату приходив до них додому та
роздивлявся нагороди її батька; зразу впевнено впізнала засудженого по різних
ознаках серед інших осіб, які були одягнуті в куртки різного кольору.

Тому апеляційний
суд визнає необгрунтованим твердження апелянта про недопустимість як доказу
даних протоколу впізнання його свідком ОСОБА_5

Свідок
ОСОБА_5також впізнала за певними індивідуальними ознаками туфлі ОСОБА_1, в яких
він був взутий під час перебування в їх квартирі в момент вчинення крадіжки
нагород її батька, серед інших чоловічих туфель, та при огляді в судовому
засіданні цих туфель показала, що бачила їх на засудженому коли він приходив до
них в день крадіжки (а. с. 193 т. 1, 108 т. 2).

Твердження
засудженого в апеляції про те, що впізнані свідком Ковальською чоловічі туфлі
не його, не відповідає дійсності, оскільки при вилученні даного взуття при
обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 остання пояснила, що воно належить ОСОБА_1,
який проживав у неї (а. с. 99 т. 1).

4

Дані про
невпізнання ОСОБА_1 потерпілою ОСОБА_3 та свідком ОСОБА_8 на досудовому
слідстві серед інших осіб (а. с. 31, 32 т.1) не вказують на неправильність
висновків суду про доведеність винності ОСОБА_1 по епізоду крадіжки майна
ОСОБА_3, оскільки за показаннями потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8, вони не
запам'ятали добре обличчя чоловіка, який оглядав бойові нагороди у квартирі
ОСОБА_6. Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні також показала, що вона
помилково впізнала не ОСОБА_1, а іншу особу, оскільки в той час погано бачила
після операції на очах (а. с. 94 т.
2).

За показаннями
потерпілого ОСОБА_4, у 2005 році до нього неодноразово заходив ОСОБА_1, якому
він говорив, що він є ветераном Великої Вітчизняної війни. Засуджений бачив як
він виймав з шафи свого кітеля з орденами та медалями. ОСОБА_1 також брав у
нього в борг 100 грн., які не повернув. 22.04.2006р. близько 12 години у його
відсутність з його квартири було викрадено його парадного військового кітеля з
державними військовими нагородами, медалями та орденами.

Згідно показань
свідків ОСОБА_9 та
ОСОБА_10, в тому числі на очних ставках з ОСОБА_1, та даних
протоколів впізнання цими свідками засудженого та огляду місця події, в 20-х
числах квітня 2006 року близько 14 години на Житньому ринку в м. Житомирі
засуджений ОСОБА_1 пропонував купити у нього ордени "Червоної зірки"
та "Вітчизняної війни 2 ступеню", бойові нагороди. Засуджений
протягом двох днів продав ОСОБА_11 ордени "Червоної зірки" №49628,
"Вітчизняної війни 2 ступеню" №772789 та "За мужність"
№5968, відзнаку "25 лет
Победы" та медалі: "За оборону Сталинграда", "За взяття
Берліну", "За боевые
заслуги", "20 лет
Победы", ,"30 лет
Победы", "40 лет
Победы", "50 лет
Победы", "50 лет
вооруженных сил СССР", "60 лет
вооруженных сил СССР", "70 лет
вооруженных сил СССР та "Ветеран труда" (а. с. 68-70,71-72, 130, 131,
132-133, 151 т. 1).

Вказані 3
ордени, 11 медалей та відзнаку були викрадені з квартири Зайчука у квітні
2006р. та після надання їх досудовому слідствуОСОБА_11 були оглянуті, визнані
речовими доказами та повернуті власнику - учаснику бойових дій - ОСОБА_12

За показаннями
свідка ОСОБА_13, приблизно в кінці квітня 2006 року засуджений сказав їй про
вчинення ним крадіжки медалей у якогось пенсіонера-ветерана (а. с. 154-155 т. 1).

Ці показання ОСОБА_13 підтвердила на
очній ставці з засудженим (а. с
156-157 т. 1).

На досудовому
слідстві ОСОБА_1 стверджував, що він ніколи не займався продажем орденів,
медалей, знаків відзнак та документів до нагород. Був знайомий із учасником
Великої Вітчизняної війни ОСОБА_12, бував у його квартирі та знав, що він має
бойові ордени та медалі (а. с. 100-101 т. 1). Після проведення
очних ставок із
свідками, які підтвердили
факт збуту

5

засудженим бойових нагород, ОСОБА_1 змінив свої показання
та став стверджувати, що він дійсно збував ОСОБА_9 та ОСОБА_11 бойові нагороди,
які він купив раніше у невідомого чоловіка.

Потерпілий
ОСОБА_14 показав, що 9 травня 2006 року близько 15 год. на перехресті
вулиць Ольжича - Перемоги в м. Житомирі незнайомий чоловік із продовгуватим
обличчям, віком близько 40-45 років, зростом близько 175 см., худорлявої тіло
будови, який став розпитувати, чи є він учасником бойових дій Великої
Вітчизняної війни, провів його додому, де попросив показати бойові нагороди.
Показав йому своє посвідчення учасника бойових дій, свої нагороди та розказав
про них. Коли він виходив на кухню готувати чай, залишив свій піджак на стільці
в кімнаті, де був незнайомий чоловік. Близько 17 год., коли незнайомець пішов з
його квартири, оглянув внутрішню кишеню свого піджака і виявив відсутність
посвідчення до медалей "За відвагу" та "Бойові заслуги" (а.
с. 176-177 т. 1).

Сам ОСОБА_1 у
судовому засіданні підтвердив той факт, що 09.05.2006р. він зустрічався із
потерпілим ОСОБА_14 та був у нього дома. Потерпілий Шамрін показував йому
багато документів до нагород в своїй квартирі та на вулиці - посвідчення до
медалей, яке залишилося у його кишені.

При обшуку
13.05.2006р. у квартирі Башинської О.С
було виявлено та вилучено посвідчення до медалей "За відвагу" та
"Бойові заслуги" № 363748 на ім'я ОСОБА_14, планку та каркас до
медалі, Башинська пояснила, що дані речі належать ОСОБА_1у , який проживав у
неї (а. с. 99 т. 1).

З огляду на ці
та інші докази, досліджені в судовому засіданні, суд першої інстанції
обгрунтовано визнав доведеною винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому
злочинів та відкинув як недостовірні показання засудженого про те, що він не
вчиняв злочинів.

Як встановлено
перевіркою матеріалів кримінальної справи, досудове слідство і судовий розгляд
у ній проведені з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства,
спрямованих на всебічне, повне і об'єктивне дослідження обставин справи.

Зокрема, суд
першої інстанції приймав необхідні міри по виклику в судове засідання свідків
за клопотаннями сторін, в тому числі свідків ОСОБА_15, ОСОБА_13 та ОСОБА_16 У
зв'язку з неявкою цих та інших свідків у судове засідання та невиконанням їх
приводу з причини відсутності їх за місцем проживання по вказаних засудженим та
встановлених досудовим слідством адресах, суд законно та обгрунтовано оголосив
показання цих та інших свідків, дані під час досудового слідства.

Тому викладені в
апеляції доводи про неповноту та необ'єктивність досудового та судового
слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, є
безпідставними.

6

Порушень вимог КПК України, які
ставили би під сумнів висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні
злочинів, за які його засуджено, - не встановлено.

Апеляційний суд
відхиляє твердження засудженого в доповненнях до апеляції від 23.10.2007р. про
те, що 22.04.2006р. з 11 до 14 год.
(у час вчинення крадіжки майна ОСОБА_4) він знаходився у будинку АДРЕСА_4 за
місцем проживання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15, оскільки на досудовому слідстві
та в судовому засіданні ОСОБА_1 не давав таких показань, у справі немає
доказів, які б підтверджували вказане алібі, винність засудженого у вчиненні
вказаних у вироку злочинів доведена сукупністю доказів, досліджених у судовому
засіданні.

Дії засудженого
кваліфіковано правильно.

Призначене
ОСОБА_1у покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним й
достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої
інстанції обгрунтовано вирішив цивільні позови потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з
врахуванням фактично заподіяних винним матеріальних збитків та моральних
страждань, перенесених потерпілою ОСОБА_6 внаслідок крадіжки бойових нагород її
покійного чоловіка.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

апеляцією
засудженого залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м.
Житомира від 27 липня 2007 року щодо ОСОБА_1, - без зміни.