Справа № 376/1927/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/408/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 37 23.04.2015

УХВАЛА
Іменем України
23 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі : ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження № 000120 за апеляційною скаргою заступника прокурора Сквирського району Київської області ОСОБА_9 на вирок Сквирського районного суду Київської області від 05 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працюючого; раніше судимого: 29 липня 2013 року Сквирським районним судом Київської області за ч.1 ст. 309 КК України до одного року позбавлення волі, згідно ст.75 КК України з випробуванням іспитовим строком на один рік; ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 29 травня 2014 року засудженого направлено для відбування призначеного покарання,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України та призначено покарання: за ч. 3 ст. 296 КК України 3(три) роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 345 КК України 2 (два) роки позбавлення волі; відповідно до ст. 70 КК України призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, 3 (три) роки позбавлення волі; згідно ст. 71 КК України до покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Сквирського районного суду Київської області від 29 липня 2013 року і остаточно призначено покарання 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі; звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного судом покарання на підставі пункту «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році»,

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду, 23 лютого 2014 року близько 00 години 25 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в громадському місці приміщені кафе-бару «Піраміда», що розташоване за адресою: Київська область, м. Сквира, вул. Київська, 34, діючи умисно, з мотиву явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, зневажливо ставлячись до існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки й моральності, вчинив хуліганські дії, що супроводжувались особливою зухвалістю, які виразились в наступному.

ОСОБА_8 не виконав законні вимоги працівників міліції старшого дільничного інспектора міліції Сквирського РВ ГУ МВС України в Київській області, капітана міліції ОСОБА_11 та старшого дільничного інспектора міліції Сквирського РВ ГУ МВС України в Київській області, капітана міліції ОСОБА_12 , а також представника громадського об`єднання «Народна самооборона» ОСОБА_13 , які з 22 години 22 лютого 2014 року по 06 годину 23 лютого 2014 року здійснювали охорону громадського порядку в м. Сквира по вулицях Залізнична, Київська, Карла Лібкнехта та Леніна, щодо залишення приміщення кафе, у зв`язку з закінченням часу роботи розважального закладу, яке працює до 24 години. В присутності продавця-бармена та відвідувачів розважального закладу протягом 15 хвилин ОСОБА_8 продовжував розпивати спиртні напої та грати в більярд, висловлювався на адресу працівників міліції нецензурною лайкою, принижуючи їх честь та гідність привселюдно, а в подальшому вчинив з ними бійку.

Він же, 23 лютого 2014 року в період з 00 години 25 хвилин по 00 годин 40 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщені кафе-бару «Піраміда», що розташоване за адресою: Київська область, м. Сквира, вул. Київська, 34, висловлювався нецензурною лайкою, ображав працівників міліції, принижуючи їх честь та гідність, на неодноразові зауваження не реагував, поводив себе зухвало стосовно оточуючих, відмовляючись покинути розважальний заклад.

На прохання адміністрації кафе-бару «Піраміда» та вимогу працівників міліції, які з 22 години 22 лютого 2014 року по 06 годину 23 лютого 2014 року здійснювали охорону громадського порядку в м. Сквира по вулицях Залізнична, Київська, Карла Лібкнехта та Леніна, залишити приміщення розважального закладу, що працював до 24 години, ОСОБА_8 відмовився. Після того як працівники міліції підійшли до ОСОБА_8 з метою припинення протиправних дій, умисно наніс один удар дерев`яним києм для гри в більярд, котрий взяв з більярдного столу, у ліву частину обличчя старшому дільничному інспектору міліції Сквирського РВ ГУМВС України в Київській області, капітану міліції ОСОБА_11 , а саме по щоці та кисті правої руки, внаслідок чого останній, згідно висновку експерта №9 від 25 лютого 2014 року, отримав легкі тілесні ушкодження.

Після цього, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_8 наніс один удар кулаком руки в ліву частину голови старшому дільничному інспектору міліції Сквирського РВ ГУ МВС України в Київській області, капітану міліції ОСОБА_12 , внаслідок чого останній, згідно висновку експерта №8 від 25 лютого 2014 року, отримав легкі тілесних ушкодження.

Після нанесення тілесних ушкоджень працівникам міліції, ОСОБА_8 відразу втік з кафе-бару «Піраміда» в невідомому напрямку.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій просить скасувати вирок Сквирського районного суду від 05 лютого 2015 року щодо ОСОБА_8 в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону; ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 засудити за ч. 3 ст. 296 КК України на 2 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 345 КК України на 3 роки позбавлення волі, згідно ч. 1 ст. 70 КК України призначити 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України остаточно до відбування призначити 5 (п`ять) років 5 (п`ять) місяців позбавлення волі. Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції не в достатній мірі було враховано, що обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_8 , є вчинення кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів. Обставини, що пом`якшують його покарання, не встановлено взагалі. Окрім того, протягом всього досудового розслідування та в ході судового розгляду обвинувачений не розкаявся у вчиненому, поводив себе зухвало, переховувався від слідства. Окрім того, апелянт вказує, що в даному випадку суд першої інстанції припустився помилки, застосувавши акт про амністію, оскільки ОСОБА_8 було звільнено від покарання з порушенням процесуального порядку її застосування, зокрема, не була з`ясовано його думка щодо можливості звільнення його від відбування покарання та суду не було надано доказів, які б підтверджували, що обвинувачений не позбавлений батьківських прав.

Крім того, суд, на думку апелянта, припустився помилки, застосувавши акт про амністію, а не призначивши реальне покарання згідно ст.71 КК України, оскільки ухвалою Сквирського районного суду від 29.05.2014 року засудженого направлено для відбування покарання, призначеного вироком суду від 29.07.2013 року. Зазначена ухвала залишена без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 28.10.2014 року, а відповідно до ч.2 ст.21 КПК України ухвали суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими та підлягають безумовному виконанню на всій території України.

В змінах до апеляційної скарги прокурор просить вирок суду скасувати частково. Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч.3 ст.296 КК України до 2 років позбавлення волі; за ч.2 ст.345 КК України до 3 років позбавлення волі; згідно ч.1 ст.70 КК України призначити 3 роки позбавлення волі; на підставі ст.71 КК України остаточно до відбуття призначити 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Обґрунтування апеляційних вимоги аналогічне змісту апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка повністю підтримала подані до апеляційної скарги зміни; захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, проте зазначив про істотне порушення вимог КПК України, а саме проведення судового засідання без участі обвинуваченого, що є безумовною підставою для скасування вироку; обвинуваченого, який в дебатах та останньому слові заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про можливість її часткового задоволення .

Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 1 статті 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 9 ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року, особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, дає свою згоду суду в усній чи письмовій формі з обов`язковим зазначенням цього в журналі судового засідання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, а саме диску фіксації судового засідання від 03 лютого 2015 року, клопотання захисника про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 Закону України «Про амністію у 2014 році» було заявлено на стадії судових дебатів, як альтернатива постановленню виправдувального вироку. За даних обставин суду першої інстанції необхідно було повернутися до стадії судового слідства для з`ясування думки всіх учасників судового розгляду про можливість застосування Закону України «Про амністію у 2014 році», однак суд, провівши судові дебати, вийшов до нарадчої кімнати та звільнив обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання на підставі акту амністії, не з`ясувавши думку останнього, що є істотним порушенням закону, яке впливає на охоронювані чинним законодавством права та інтереси ОСОБА_8 як обвинуваченого.

Оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутня згода обвинуваченого на застосування щодо нього вищенаведеного закону, та не з`ясована думка інших учасників судового провадження з даного приводу, тому колегія суддів приходить до висновку про слушність аргументів апелянта в цій частині.

Що стосується посилання захисника на істотне порушення вимог КПК України під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, а саме проведення судового засідання без участі обвинуваченого, що є безумовною підставою для скасування вироку, то слід зазначити наступне.

Згідно ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України визначено, що під істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Разом з тим, п. 3 ч. 2 ст. 412 КПК України як обов`язкову обставину скасування судового рішення визначено здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 323 чи статтею 381 КПК України та крім випадків, коли його участь не є обов`язковою.

При перегляді оскаржуваного вироку в суді апеляційної інстанції захисником ОСОБА_7 , без подачі апеляційної скарги, було вказано на істотні порушення прав обвинуваченого ОСОБА_8 при продовженні останньому строку тримання під вартою під час розгляду кримінального провадження по суті 24 жовтня 2014 року, зокрема, розгляді даного питання без участі обвинуваченого.

Після дослідження матеріалів кримінального провадження, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що внаслідок вищевказаних дій права обвинуваченого були порушені. На 24 жовтня 2014 року було призначене чергове судове засідання щодо ОСОБА_8 , на яке останній, будучи під вартою, доставлений не був. Однак суд провів судове засідання та вирішив питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому за його відсутності.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Проте, судом першої інстанції, в порушення вимог ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про продовження застосування запобіжного заходу здійснювався без участі обвинуваченого ОСОБА_8 , що підтверджується журналом судового засідання від 24 жовтня 2014 року / т.2 а.п. 123/ та ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 24 жовтня 2014 року /т.2 а.п. 125/.

Оскільки частиною 6 ст. 193 КПК України встановлено вичерпний перелік випадків, коли розгляд клопотання про продовження запобіжного заходу можливий без участі обвинуваченого, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що проведення судового засідання без участі обвинуваченого є істотним порушенням його прав.

Вивчивши матеріали кримінального провадження та враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що під час провадження в суді першої інстанції були допущені істоті порушення норм кримінального процесуального закону, що значно вплинуло на права обвинуваченого ОСОБА_8 .

За таких обставин вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, в ході якого слід розглянути кримінальне провадження з дотриманням вимог закону.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Сквирського району задовольнити частково.

Вирок Сквирського районного суду Київської області від 05 лютого 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Судді : підписи

З оригіналом згідно: Суддя: ОСОБА_2