Справа № 364/145/15-к
Провадження № 1-кп/364/4/15
УХВАЛА
10.02.2015 року Володарський районний суд Київської області
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт Володарка обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000318 від 24.10.2014 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Косівка Володарського району Київської області, який проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту, затвердженого 19.01.2015 року прокурором прокуратури Володарського району ОСОБА_3 , 24 жовтня 2014 року приблизно о 13:00 год ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21154», р.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. Коцюбинського у смт Володарка Київської області.

ОСОБА_5 , проявивши злочинну самовпевненість, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, порушив п. 12.3 та п. 12.4 Правил дорожнього руху України У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечно для інших учасників руху об`їзду перешкоди. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год. та вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка переходила проїзну частину дороги.

У результаті ДТП пішохід ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

До суду надійшла угода примирення в кримінальному провадженні №0000318 від 24.10.2014 року, укладена 26.01.2015 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 на підставі ст. ст. 468, 469, 471, 473, 474 КПК України.

Відповідно до угоди про примирення потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ч. 1 ст. 286 КК України, щодо істотних для кримінального провадження обставин, щодо матеріальної шкоди, яка відшкодована обвинуваченим у повному обсязі, щодо узгодженого покарання у виді штрафу в розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та згоди сторін на його призначення, щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України та щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст. 476 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просив відмовити у затвердженні угоди про примирення, так як він не в змозі заплатити штраф, узгоджений сторонами в угоді про примирення, оскільки не працює, доходів немає.

Потерпіла ОСОБА_4 просила відмовити в затвердженні угоди про примирення.

Прокурор висловив думку про відмову в затвердженні угоди про примирення, як такої, що суперечить вимога ч. 7 ст. 474 КПК України.

Заслухавши думку обвинуваченого, потерпілої та прокурора щодо затвердження угоди про примирення, дослідивши зміст укладеної сторонами угоди, суд приходить до висновку про необхідність відмови в затвердженні угоди про примирення з таких підстав.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Частина 7 ст.474 КПК України встановлює, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.

Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладання угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, щодо укладання угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжується у загальному порядку.

Згідно п. 1 ч. 3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п. 6 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №223-1679/0/4-12 від 15.11.2012 року «Про деякі питання здійснення кримінального провадження на підставі угод», а також зі змісту статей 471,472 КПК вбачається, що, якщо за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, відмовляє у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст.474 КПК, та повинен повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження; або продовжити судовий розгляд в загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення. Ухвала про відмову в затвердженні угоди про примирення чи визнання винуватості оскарженню не підлягає.

Так, згідно ст.471 КПК України в угоді про примирення, зокрема, зазначається покарання, яке узгоджується сторонами в угоді та яке повинно відповідати межам, передбаченим у санкції статті особливої частини КК України, за наявності підстав сторони можуть погодити покарання із звільненням від його відбування з випробуванням, а також розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення.

У судовому засіданні обвинувачений зазначив, що узгоджене покарання у виді штрафу в розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян не може бути ним виконане, оскільки він не працює, доходів немає.

Згідно п. 5 ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо наявна очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

За таких обставин, враховуючи думку обвинуваченого, потерпілої, прокурора, суд вбачає за необхідне відмовити в затвердженні угоди про примирення.

Керуючись ст. ст. 314, 468, 469, 471, 474 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Відмовити в затвердженні угоди про примирення в кримінальному провадженні №0000318 від 24.10.2014 року, укладеної 26.01.2015 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 на підставі ст. ст. 468, 469, 471, 473, 474 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1