У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Селівона О.Ф.,

суддів

Кривенди О.В., Кузьменко О.Т.,

за участю прокурора

Ковтун Н.Я.,

розглянула
в судовому засіданні у м. Києві 13 вересня 2007 року кримінальну справу за
касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1. та ОСОБА_2. на вирок апеляційного суду
Запорізької області від 31 травня 2007 року.

Цим вироком засуджено:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,

уродженця
с. Чорноморське Запорізької області,

громадянина України, мешканця с. Дерезівка

Запорізької області, згідно зі
ст. 89 КК України

не
судимого,

- за ч.
4 ст. 187 КК України на десять років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за
п.п. 4,6,12, ч. 2 ст. 115 КК України на чотирнадцять років позбавлення

волі з
конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів,
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено
ОСОБА_1. покарання - чотирнадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, яке є його власністю;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2року народження,

уродженця
м. Запоріжжя, громадянина України,

мешканця
с. Дерезівка Запорізької області, не судимого,

- за ч. 4 ст. 187 КК України на десять років
позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за
п.п. 4,6,12, ч. 2 ст. 115 КК України на чотирнадцять років позбавлення

волі з конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів,
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено
ОСОБА_2. покарання - чотирнадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, яке є його власністю.

За ч.3 ст. 185 КК України ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. виправдано за відсутністю в діянні складу злочину.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1. та ОСОБА_2. на користь ОСОБА_3.
310 гривень солідарно.

Засуджених визнано винними у тому,
що вони 20 листопада 2004 року приблизно о 10-й годині 30 хвилин, перебуваючи у
стані алкогольного сп'яніння, зустріли на околиці с. Дерезівка Вільнянського
району Запорізької області ОСОБА_4., який прямував до свого дачного будинку в
садівницькому товаристві “Таврія”. З метою заволодіння майном ОСОБА_4. ОСОБА_1.
та ОСОБА_2. завдали йому декілька ударів по голові невстановленим металевим
предметом, спричинивши потерпілому проникаючу черепно-мозкову травму з
пошкодженням м'яких тканин волосяної частини голови і переломами кісток
склепіння черепа, та декілька ударів руками по тулубу.

В процесі розбою засуджені, за
попередньою змовою між собою, з метою вбивства ОСОБА_4., протягом тривалого
часу завдавали йому численні удари невстановленими металевими предметами,
ножем, ногами і руками в голову, грудину, інші частини тіла, здавлювали
потерпілому шию брючним ременем. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_4.
помер.

Після цього засуджені заволоділи майном
потерпілого на суму 310 гривень.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5. вказує на те, що злочинів, за які його засуджено, він
не вчиняв, а вирок суду ґрунтується на припущеннях та первинних його
показаннях, здобутих незаконним шляхом. Крім того, ОСОБА_5. зазначає, що суд
не дав належної оцінки доказам, які підтверджують його невинуватість у вчиненні
інкримінованих йому злочинів. Просить
вирок щодо нього скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

У касаційній скарзі засудженого ОСОБА_2. йдеться про застосування до нього
недозволених методів досудового слідства, порушення його права на захист, відсутність у справі будь-яких доказів його
вини. Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_2.
просить вирок суду щодо нього скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, міркування прокурора,
який просив залишити касаційні скарги
засуджених без задоволення, а вирок щодо них - без зміни, обговоривши викладені
у скаргах доводи, колегія суддів вважає,
що касаційні скарги ОСОБА_1. та ОСОБА_2. підлягають частковому задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України прокурор, слідчий і особа, яка
провадить дізнання, зобов'язані вжити всіх передбачених законом заходів для
всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті
обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого.

Проте в даній справі вказані вимоги закону дотримані в повній мірі не були.

Так, ні органи досудового слідства ні суд не встановили причину суттєвих
суперечностей, які містяться в показаннях ОСОБА_1. та ОСОБА_2. під час допиту
їх як підозрюваних та обвинувачених, проте послалися на ці докази як такі, що
підтверджують пред'явлене цим особам обвинувачення .

Так, ОСОБА_5. під час допиту його як підозрюваного 25 листопада 2004 року
зазначав, що 20 листопада 2004 року вранці в районі дачних ділянок вони з
ОСОБА_2. зустріли ОСОБА_4. Він ( ОСОБА_5.) попросив ОСОБА_4. позичити йому
грошей, на що той відповів відмовою в образливій формі. Після цього ОСОБА_2. дістав
з внутрішньої кишені куртки кухонну сокирку і вдарив нею ОСОБА_4. по голові.
Потім вони з ОСОБА_2. збили потерпілого з ніг та стали обшукувати його кишені,
знявши з нього одяг. Після того, як вони заволоділи речами потерпілого,
ОСОБА_2. завдав ОСОБА_4. декілька ударів ножем у тулуб, а потім цим же ножем,
на пропозицію ОСОБА_2., два удари потерпілому завдав і він. Крім того, ОСОБА_5.
вказував, що перед тим, як завдавати удари потерпілому ножем, вони йому
зв'язали руки та ноги. Після спричинення ОСОБА_4. ножових поранень вони знову
почали його бити ногами, ОСОБА_2. - по голові, а ОСОБА_5. - по тулубу. Також
ОСОБА_5. стверджував, що разом з ОСОБА_2. ввечері цього ж дня та вранці
наступного дня ходили до дачного будинку ОСОБА_4., де ОСОБА_2. взяв речі потерпілого
(т.1а.с. 172-177).

Аналогічні показання ОСОБА_5. давав
під час допиту його як обвинуваченого 6 грудня 2004 року, при відтворенні обстановки і обставин події за його участю та
на очній ставці з ОСОБА_2. (т.1, а.с. 181-185, 191-193).

Натомість, ОСОБА_2. під час допиту його як підозрюваного 27 листопада 2004
року стверджував, що 20 листопада 2004
року вранці він запропонував ОСОБА_1. викрасти з дачних ділянок металеві
вироби, для того, щоб здати їх на металолом, на що ОСОБА_5. погодився. Коли він
(ОСОБА_2.) витягував із землі металеву трубу, підійшов ОСОБА_4., зробив йому зауваження і схопив за комір,
намагаючись розвернути його обличчям до
себе. ОСОБА_2. повалив ОСОБА_4. на землю, проте той намагався його душити.
Взявши металеву пластину, що лежала поруч на землі, ОСОБА_2. завдав нею
ОСОБА_4. три удари в голову, а ОСОБА_5. почав бити потерпілого ногами по голові
та тулубу. Крім того, ОСОБА_2. зазначав, що ОСОБА_5., схилившись над ОСОБА_4.,
завдавав йому удари ножем в обличчя, голову, тулуб, а він лише двічі цим же
ножем ударив потерпілого в груди. Також
ОСОБА_2. повідомляв, що не знає, де знаходиться дачний будинок ОСОБА_4., і він
там ніколи не був (т.1, а.с. 210-216).

Аналогічні показання ОСОБА_2. давав
під час допиту його як обвинуваченого 7 грудня 2004 року, при відтворенні обстановки і обставин події за його участю та
на очній ставці з ОСОБА_1.(т.1, а.с. 217-222, 229-231).

Як видно з цих показань, обвинувачені ОСОБА_5. та ОСОБА_2. по-різному
описували подію та мотиви злочину, свою роль у вчиненому, а тому
встановлення причини цих суперечностей могло вплинути на висновок
органів досудового слідства та суду про доведеність винності ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. у вчиненні інкримінованих їм дій.

Крім того, апеляційний суд, повертаючи 23 серпня 2006 року справу щодо
ОСОБА_1. та ОСОБА_2. на додаткове розслідування, у своїй постанові, крім
іншого, вказував на те, що органи досудового слідства не виконали вказівок,
зазначених в ухвалі суду від 27 грудня 2005 року про повернення справи на
додаткове розслідування, не встановили місце, де було вбито ОСОБА_4., не
з'ясували мотиву вчинення злочину, що унеможливлює розгляд справи по суті (т.4,
а.с.215-216).

Як видно з матеріалів справи, органи досудового слідства зазначених у
постанові суду від 23 серпня 2006 року обставин не дослідили, жодних слідчих
дій, крім допиту обвинувачених, які відмовились, від дачі показань, не
виконали, а прокурор, незважаючи на це, направив справу знову до суду.

Суд, не дивлячись на те, що відповідно до п.2 ч.2 ст. 368 КПК України досудове слідство в усякому разі визнається
однобічним і неповним коли не були досліджені
обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув справу на додаткове
розслідування, постановив щодо ОСОБА_1. та ОСОБА_2. обвинувальний вирок.

Крім того, на думку колегії суддів, органами досудового слідства та
апеляційним судом було порушено право ОСОБА_1. та ОСОБА_2. на захист, що
відповідно до ст. 370 КПК України є істотним порушенням вимог
кримінально-процесуального закону, яке тягне за собою безумовне скасування
вироку.

Так, за нормами кримінально-процесуального закону реалізація права
обвинуваченого (підсудного) на захист передбачає його можливість у будь-якій
стадії кримінального процесу за участю захисника обирати на власний розсуд
позицію свого захисту, в тому числі щодо підтримання чи зміни показань, які він
давав під час досудового слідства та розгляду справи в суді, і ця позиція не
може залежати від інтересів інших осіб, які притягнуті до кримінальної
відповідальності у цій же справі, і яких захищає той же захисник. Тому ч. 3 ст.
61 КПК України передбачено, що одна і та ж особа не може бути захисником двох і
більше підозрюваних, обвинувачених чи підсудних, якщо інтереси захисту одного з
них суперечать інтересам захисту іншого.

Як видно з матеріалів справи, під час досудового слідства обвинувачені
давали показання, які суттєво різняться між собою, щодо мотиву вчинення
злочину, фактичних обставин справи, ролі кожного з них у вчиненому.

На підтвердження цього висновку, суд у вироку зазначив, що при проведенні
очної ставки ОСОБА_5. та ОСОБА_2. намагалися перекласти більшу відповідальність
за вчинене один на одного.

За таких обставин одна і та ж особа
не могла одночасно захищати і ОСОБА_1. і
ОСОБА_2.

Проте під час досудового слідства з 21 вересня 2006 року захисником обох
обвинувачених був адвокат ОСОБА_5., а під час розгляду справи в суді з 10
травня 2007 року по 31 травня 2007 року - адвокат ОСОБА_6. (т.4, а.с 231; т.5,
а.с. 154- 188).

Отже, колегія суддів вважає, що постановлене в справі судове рішення підлягає
скасуванню, а справа - направленню на нове розслідування, під час якого
необхідно виконати вказівки, викладені в постанові апеляційного суду від 23
серпня 2006 року, встановити причину суперечностей в показаннях ОСОБА_1. та
ОСОБА_2., які вони давали під час досудового слідства, належним чином з'ясувати
причину зміни цих показань, забезпечити право обвинувачених на захист відповідно до вимог
кримінально-процесуального закону, провести необхідні слідчі дії для всебічного,
повного і об'єктивного дослідження обставин справи.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, -

у х в а л и л а:

касаційні скарги засуджених ОСОБА_1. та ОСОБА_2.
задовольнити частково.

Вирок апеляційного суду Запорізької області від 31 травня 2007 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасувати, а справу
направити на нове розслідування.

Судді:

Селівон О.Ф. Кривенда О.В. Кузьменко О.Т.