УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №290/1274/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.115 та ч.4 ст.187 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження №290/1274/14-к за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 02.04.2015 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України,
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 просить змінити вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 виправдати в зв`язку з не доведеністю в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115 та ч.4 ст.187 КК України та визнати його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначити останньому покарання в межах санкції вказаної статті з врахуванням всіх обставин справи та його особи. При цьому, вважає, що вирок суду є незаконним і необґрунтованим, а висновки суду, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. Так, в досліджених судом відеозаписах слідчих експериментів за участю ОСОБА_9 , відсутні будь-які данні, які могли б вказати на наявність у останнього корисливого мотиву вбивства. Звертає увагу, що в ході досудового розслідування обвинувачений себе оговорив, будучи в стані сильної алкогольної інтоксикації, через систематичне зловживання спиртними напоями. Не один із досліджених судом доказів, в тому числі і зізнавальні свідчення ОСОБА_9 , отримані в ході проведення слідчого експерименту під час досудового розслідування, не вказують на наявність у обвинуваченого корисливого мотиву.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор Романівського району ОСОБА_10 , вважає, що судом вірно дано критичну оцінку показанням обвинуваченого щодо його тверджень про непричетність до вчинення злочинів, апеляційні ж доводи захисника є надуманими та необґрунтованими, тому і просить залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу останнього без задоволення.
Згідно вироку суду першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України і призначено покарання:
-за п.6 ч.2 ст.115 КК України у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, яке належить обвинуваченому;
-за ч.4 ст.187 КК України у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, яке належить обвинуваченому.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_9 покарання у виді 13 позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, яке належить обвинуваченому.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу залишено попередній - тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 обраховано із 04 жовтня 2014 року.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи в сумі 196 грн. 56 коп.
Питання про речові докази вирішено відповідно до норм ст.100 КПК України.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_9 01.10.2014 року о 17 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою попити води зайшов в будинок АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_11 .
В цей же час та місці, побачивши що ОСОБА_11 в будинку була одна, ОСОБА_9 , попросив позичити грошей, а коли остання відмовила, вирішив вчинити розбійний напад на ОСОБА_11 з метою заволодіння її майном, поєднаного із насильством, небезпечним для здоров`я і життя особи, яка зазнала нападу.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , кулаком наніс не менше двох ударів по голові ОСОБА_11 , після чого схопив обома руками за шию потерпілу та здавлюючи горло, почав душити.
Під час вчинення розбійного нападу у ОСОБА_9 виник злочинний умисел направлений на умисне вбивство ОСОБА_11 з корисливих мотивів.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 утримуючи за шию ОСОБА_11 , із значною силою прикладання здушив горло потерпілої, а в подальшому кинув її головою вниз об глиняну підлогу в будинку.
Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_9 взяв ОСОБА_11 обома руками за одяг в районі грудей та піднявши голову потерпілої, з прикладанням значної сили два рази кинув об підлогу.
Відповідно до висновку експерта № 757 від 26.11.2014, смерть потерпілої ОСОБА_11 настала внаслідок механічної асфіксії удушення руками.
Таким чином, ОСОБА_9 умисно вбив ОСОБА_11 з корисливих мотивів.
Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, ОСОБА_9 із застосуванням насильства, що є небезпечним для здоров`я та життя потерпілої, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, умисно заволодів майном ОСОБА_11 , а саме: мобільним телефоном «Nокіа 1280», вартістю 162 грн. 50 коп., сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», вартістю 15 грн., на рахунку якої були кошти в сумі 9 грн. 94 коп., грошовими коштами в сумі 100 грн., а всього майном та грошовими коштами на загальну суму 302 грн. 44 коп., заподівши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.
Під час розбійного нападу та умисного вбивства ОСОБА_11 , ОСОБА_9 умисно заподіяв потерпілій тяжкі тілесні ушкодження у вигляді синця передньо-бокової поверхні шиї справа, два синці передньо-бокової поверхні шиї зліва, крововиливів в м`які тканини шиї. крововиливи в ділянці кінчика язика, перелом правого та лівого ріжка під`язикової кістки, поперечний перелом тіла щитоподібного хряща, які знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю, а також тяжкі тілесні ушкодження у вигляді синця навколо лівого ока, крововиливів в м`які тканини голови, крововиливів під м`які мозкові оболонки та легкі тілесні ушкодження у вигляді садна лівого плеча, синця підборіддя, крововиливів слизової оболонки верхньої та нижньої губи, синця грудино ключичного з`єднання, синця грудної клітки справа, які в прямому причинному зв`язку зі смертю не знаходяться.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 в підтримку своїх апеляційних вимог, пояснення потерпілого та думку прокурора, які просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Сформульовані у вироку висновки про вину ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України, за обставин зазначених у вироку, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні і належно оцінених судом. Діям засудженого дана правильна юридична оцінка.
Доводи викладені в апеляції захисника про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні умисного вбивства з корисливих мотивів та розбійного нападу безпідставні і спростовуються наявними у провадженні доказами.
У вироку суд першої інстанції, належним чином проаналізувавши, обґрунтовано визнав показання обвинуваченого ОСОБА_9 , як такі, що дані з метою уникнення кримінальної відповідальності. При цьому, суд у вироку з достатньою повнотою проаналізував усі доводи обвинуваченого про його непричетність до інкримінованих йому злочинів та правильно в основу вироку поклав як доказ протоколи слідчих експериментів від 05.10.2014 року та 25.11.2014 року, згідно яких ОСОБА_9 показав на місці вчинення злочину яким чином він вчинив розбійний напад та вбивство потерпілої ОСОБА_11 .
Твердження обвинуваченого ОСОБА_9 про оговорення себе в ході досудового розслідування, оскільки йому було байдуже, так як він постійно перебував в стані алкогольного сп`яніння, на думку апеляційного суду не заслуговують на увагу. Так, згідно матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_9 був затриманий в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення 04.10.2014 року. Вище вказані слідчі експерименти за участю ОСОБА_9 були проведені 05.10.2014 року та 25.11.2014 року, що виключало перебування ОСОБА_9 в стані алкогольного сп`яніння.
Слідчі експерименти були проведені за участю захисника та понятих, а слідчий експеримент від 05.10.2015 року ще й додатково за участю судово-медичного експерта з використанням відеозйомки.
На переконання апеляційного суду, ці слідчі дії були проведені з дотриманням вимог ст.240 КПК України, а складені за їх результатами відповідні протоколи є належними та допустимим доказами в провадженні.
Крім того, дані слідчих експериментів повністю узгоджуються із змістом протоколу огляду місця події від 04.10.2014 р. в ході якого було оглянуто домоволодіння ОСОБА_11 та виявлено труп останньої.
Згідно висновку судово-медичного експерта №192 від 29.10.2014 року, у ОСОБА_11 виявлено легкі тілесні ушкодження. Причиною смерті останньої являється механічна асфіксія удушення руками.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта №757 від 26.11.2014 року, механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених на тілі ОСОБА_11 пов`язаний із настанням смерті, відповідає механізму, на який вказує під час слідчого експерименту ОСОБА_9 .
За висновком судово-медичного експерта №678 від 18.11.2014 року, причиною смерті ОСОБА_11 є механічна асфіксія удушення руками, яка могла наступити за обставин, вказаних ОСОБА_9 під час слідчого експерименту.
Як вбачається із матеріалів провадження, і на що обґрунтовано посилається суд першої інстанції у вироку, на час затримання ОСОБА_9 , тобто 04.10.2015 року, органу досудового розслідування не було відомо дійсної причини смерті потерпілої - механічної асфіксії внаслідок удушення руками, однак ОСОБА_9 вже 05.10.2014 року чітко було зазначено яким чином він спричинив потерпілій тілесні ушкодження, у тому числі й шляхом удушення руками, та показано механізм цих дій на слідчому експерименті.
Показаннями свідка ОСОБА_12 підтверджено, що в жовтні 2014 року останній разом із обвинуваченим ОСОБА_9 пішли до банкомату в смт.Першотравневськ щоб зняти гроші, але в банкоматі коштів не було. Там вони купили пляшку горілки, яку розпили. В смт.Першотравневську зустріли Місюру, який підводою підвіз їх до лікарні, звідки через ліс вони пішли до с. Вільхи. В лісі, поблизу с. Вільха вони знову випили і поспали. Потім ОСОБА_13 сказав, що піде до баби ОСОБА_14 , що на околиці с. Вільха і поп`є води. Він стояв і бачив, як ОСОБА_9 зайшов в будинок Бессараби. Звідти він вийшов хвилин через 20 і віддав йому 50 грн., які був раніше винен, хоча до цього в нього грошей не було. Далі вони пішли в магазин, купили горілки і там випили. Через два-три дні після цього до нього до дому, де в цей час в нього перебував ОСОБА_9 , приїхали працівники міліції. Вони запитали в обвинуваченого «де телефон?». ОСОБА_9 віддав працівникам міліції телефон, який раніше сховав в його будинку під пластиковим відром. При цьому працівникам міліції обвинувачений пояснив, що даний телефон він знайшов.
Суд першої інстанції обґрунтовано визнав зазначені показання свідка ОСОБА_12 послідовними та правдивими, при цьому правильно взяв до уваги, що ці показання були предметом ретельної перевірки в ході досудового розслідування, що підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 05.10.2014 року за участю ОСОБА_12 , згідно якого останній на місці показав яким шляхом вони із ОСОБА_9 рухалися із смт. Першотравневська, де зупинялися та звідки саме ОСОБА_9 пішов до будинку ОСОБА_11 .
Згідно протоколу огляду місця події від 04.10.2014 року домоволодіння свідка ОСОБА_12 було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Нокіа 1280».
Протоколом огляду предмета від 12.10.2014 року, підтверджено факт належності потерпілій ОСОБА_11 мобільного телефону «Нокіа 1280», вилученого у ОСОБА_9 , та в ході якого у ОСОБА_15 вилучено коробку, від вказаного мобільного телефону.
Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 05.11.2014 року, встановлено, що ОСОБА_15 впізнав телефон «Нокіа1280», як такий що належав ОСОБА_11 .
Вирішуючи питання про кваліфікацію злочинних дій ОСОБА_9 , про зміст і направленість його умислу, суд першої інстанції виходив із сукупності всіх встановлених конкретних обставин провадження та на підставі належно досліджених і допустимих доказах.
Суд першої інстанції всебічно, повно і об`єктивно дослідив фактичні обставини провадження, дійшов вірного висновку про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.4 cт.187, п.п.6 ч.2 cт.115 КК України і такий висновок узгоджується із правовими позиціями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи».
Так, в п.10 наведеної ПП ВСУ зазначено, що за п.6 ч.2 ст.115 КК як учинене з корисливих мотивів умисне вбивство кваліфікується в разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб. При цьому не має значення чи одержав винний ту вигоду, яку бажав одержати внаслідок вбивства, а також коли виник корисливий мотив - до початку чи під час вчинення цього злочину.
У разі вчинення умисного вбивства під час розбійного нападу дії винного кваліфікуються за п.6 ч.2 ст.115 КК України і статтею, якою передбачена відповідальність за злочинне заволодіння майном (ч.4 ст.187 КК України).
Бажання ОСОБА_9 заволодіти грошовими коштами та майном потерпілої ОСОБА_11 повністю узгоджуються із його протиправними діями та є підтвердженням наявності у обвинуваченого корисливого мотиву.
На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, судом першої інстанції було правильно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_9 саме за п.6 ч.2 ст.115 КК України (вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів) та ч.4 ст.187 КК України (напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я та життя особи, яка зазнала нападу, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень).
Що стосується призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_9 , то воно обране у відповідності до вимог ст.ст.65-67 КК України.
При цьому, судом належно враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є особливо тяжкими.
Суд врахував особу засудженого, який характеризується виключно негативно, ніде не працює, за відсутності пом`якшуючих покарання обставин, а вчинення ОСОБА_9 злочину щодо особи похилого віку та в стані алкогольного сп`яніння - судом визнано обставинами, що обтяжують це покарання.
З урахуванням наведеного, висновок суду щодо необхідності призначення покарання ОСОБА_9 у виді позбавлення волі, ізолювавши останнього від суспільства на строк визначений судом першої інстанції, за своїм видом та розміром, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, що на переконання колегії суддів є справедливим і відповідним меті покарання.
За таких обставин, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування чи зміни з мотивів викладених в апеляційній скарзі захисника - відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 02 квітня 2015 року відносно ОСОБА_9 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді :