Провадження № 1-кп/161/467/13
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2013 року
м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі:

головуючого - судді Артиша Я.Д.,

при секретарі судового засідання
Марчак Е.Є.,

за участю прокурора Ткачука М.М.,

потерпілої ОСОБА_1,

обвинуваченого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду кримінальне
провадження про обвинувачення ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Любомль
Волинської області та жителя АДРЕСА_1,
зареєстрованого в АДРЕСА_2, громадянина
України, українця, з
професійно-технічною освітою,
розлученого, не працює, в порядку ст. 89
КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1
ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_2, згідно рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 14 серпня 2012
року, будучи зобов'язаним сплачувати в
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 500 (п'ятсот) грн.
щомісячно, починаючи з 11 квітня 2012 року
і до досягнення ними повноліття та на
утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 в
розмірі 350 (триста п'ятдесят) грн.
щомісячно, починаючи з 11 березня 2012
року і до припинення ним навчання, але
не довше ніж до досягнення 23 років, з
моменту призначення аліментів до їх
стягнення та будучи працездатним і
неодноразово попередженим державним
виконавцем про кримінальну
відповідальність за злісне ухилення
від сплати аліментів, офіційно роботи
не знайшов, на облік в Центр зайнятості
не став, жив за рахунок тимчасових
заробітків, які не декларував, про суму
заробітку та джерела доходів
державного виконавця не повідомляв та
з доходів аліментів не сплачував, від
чого заборгованість по них зросла
станом на 1 липня 2013 року до 12466,60 грн.,
чим злісно ухилився від сплати
аліментів.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_2 вину у
інкримінованому йому злочині,
передбаченому ч. 1 ст. 164 КК України
визнав повністю та не оспорюючи
обставин, місця і часу, про які
зазначено в обвинувальному акті, з
приводу пред'явленого йому
обвинувачення показав, що дійсно з
кінця 2012 року по даний час не платить
аліментів згідно рішення суду на
утримання синів, оскільки немає
суттєвих доходів, а себе забезпечує
незначними заробітками. При цьому,
запевнив, що при можливості буде
погашати заборгованість по аліментах
та просив суворо не карати.

Суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349
КПК України, з'ясувавши правильність
розуміння учасниками судового
провадження зміст обставин, викладених
в обвинувальному акті, які ніким не
оспорюються, не маючи сумніву у
добровільності їх позицій, а також
роз'яснивши їм, що у такому випадку вони
будуть позбавлені права оскаржити ці
обставини в апеляційному порядку,
визнав недоцільним дослідження
доказів щодо тих обставин
кримінального провадження, які ніким
не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про винуватість ОСОБА_2 у
вчиненні умисних протиправних дій, які
виразились в злісному ухиленні від
сплати встановлених рішенням суду
коштів на утримання дітей (аліментів),
та дані його дії кваліфікує, як
вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст.
164 КК України.

У відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК
України при призначенні покарання
ОСОБА_2 суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого ним злочину, який відповідно
до вимог ст. 12 КК України відносяться до
категорії невеликої тяжкості, дані про
його особу та обставини справи, що
пом'якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання
ОСОБА_2 суд не вбачає.

До обставин, що пом'якшують покарання
ОСОБА_2 суд відносить щире каяття,
активне сприяння розкриттю злочину.

Поряд з цим, призначаючи покарання
ОСОБА_2 суд враховує посередню
характеристику по місцю проживання,
відомості про притягнення його до
кримінальної відповідальності, а також
думку потерпілої ОСОБА_1, яка щодо
обрання міри покарання покладається на
розсуд суду.

З урахуванням наведеного, суд вважає за
необхідне призначити обвинуваченому
ОСОБА_2 покарання, в межах санкції
частини статті, за якою він
засуджується у виді обмеження волі та
на підставі ст. 75 КК України звільняє
від відбування призначеного покарання
із випробуванням, встановивши
однорічний іспитовий строк, із
покладенням на нього обов'язків згідно
ст. 76 КК України.

Суд вважає, що дане покарання буде
необхідним і достатнім для виправлення
та перевиховання обвинуваченого
ОСОБА_2 та попередження вчинення ним
нових злочинів, так і іншими особами.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 368, 370 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК
України і призначити йому покарання у
виді обмеження волі строком на 1 (один)
рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України
звільнити ОСОБА_2 від призначеного
покарання з випробуванням, якщо він
протягом іспитового строку тривалістю
1 (один) рік, не вчинить нового злочину і
виконає покладені на нього обов'язки, а
саме: не виїжджати за межі України на
постійне місце проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання,
роботи або навчання; періодично
з'являтись для реєстрації в
кримінально-виконавчу інспекцію.

На вирок може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду Волинської
області протягом тридцяти днів з дня
його проголошення через Луцький
міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після ухвалення рішення
судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення
негайно вручити обвинуваченому та
прокурору.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Луцького міськрайонного суду
Я.Д.Артиш