Апеляційний суд Чернігівської області
Справа № 1-9/2010 p.
Категорія ст. 115 ч. 2 п.п. 6,11,12 КК України
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2010 року Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Борисенка І.П.

судді Миронцова В.М.

народних засідателів Полторацького Ю.М., Ященко О.І., Галенко Т.О.

з участю прокурора Гапеєвої Н.П.

при секретарі Носко Л.А., Мехед Т.О.

підсудних ОСОБА_1, ОСОБА_2

захисників - адвокатів ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянути у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженеця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, мешканеця с. Тростянець, Ічнянського району, Чернігівської області, вул. Леніна, буд.№30/6, росіянина, громадянина України, не одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, раніше судимого: Ічнянським районним судом 06.09.1994 року за ст.81 ч.З КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.8 Указу Президента «Про амністію» від 18.08.1994 року, від покарання звільнений; військовим судом Черкаського гарнізону 11.12.1997 року за ст.ст. 17, 81 ч.3, 81 ч. 3, 249 п.А, п.в, 239 п.а, 222 ч.3, 42 КК України до 4 років позбавлення волі; Ічнянським районним судом 12.11.2002 року, за ст.ст. 15 ч.2,115 ч.1, 185 ч.3, 70 КК України до 7 років позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого п. п.6,11,13 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ОСОБА_2, 2104 ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки та мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4/2, українка, громадянки України, розлученої, ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючої диспетчером ВАТ «Племзавод «Тростянець», раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВС ТАН ОВИВ:

ОСОБА_1 раніше судимий Ічнянським районним судом Чернігівської області 12.11.2002 року за ч.2 ст.15, ч.і ст.115, ч.З ст.185, ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі, на шлях виправлення

не став та, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив новий злочин.

Так, 03.02.2010 року, близько 20 години, ОСОБА_2 за місцем проживання ОСОБА_1, за адресою: вул.ОСОБА_6, буд.З, кв.2, с.Тростянець, Ічнянського району, Чернігівської області, на ґрунті довготриваючих неприязних сімейних стосунків з її колишнім чоловіком ОСОБА_7, схилила ОСОБА_1 вчинити вбивство ОСОБА_7, мотивуючи своє прохання тим, що останній вчиняє щодо неї насильство, погрожує їй та її рідним. За скоєння вбивства ОСОБА_2 пообіцяла ОСОБА_1 заплатити грошову винагороду в сумі 10 000 грн. або подарувати двокімнатну квартиру, на що отримала згоду ОСОБА_1 на вбивство ОСОБА_7

Того ж дня, близько 22 години, знаходячись в квартирі № 2, будинку 3 № по провулку Будівельний в с. Тростянець, після розпиття алкогольних напоїв, ОСОБА_5, будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, реалізуючи свій умисел на вчинення умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_7, на замовлення ОСОБА_2С, з корисливих мотивів, наніс потерпілому шість ударів в область голови металевою «монтировкою», яку взяв у приміщенні квартири, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, шести забійних ран волосяної частини голови, субарахноїдальних крововиливів дифузно-обмеженого характеру в обох півкулях головного мозку з ділянками забою на полюсі лівої скроневої долі та на лівій долі мозочку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою як небезпечні для життя, від яких потерпілий впав на підлогу. Після цього ОСОБА_5 наніс руками декілька ударів ОСОБА_7 в область тулубу. ОСОБА_8, ОСОБА_5 накинув на шию ОСОБА_7 два шнурки, які взяв з собою з дому з метою використання в якості знаряддя злочину, та почав ними душити потерпілого доти, поки останній не припинив подавати ознак життя, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді странгуляційної борозни верхньої третини шиї по передній та бокових поверхнях. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_7 помер на місці події. Смерть ОСОБА_7 настала внаслідок набряку-набухання головного мозку на фоні закритої черепно-мозкової травми. Після чого ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зникли. Дорогою додому ОСОБА_2 на вимогу ОСОБА_1, як на «могорич» за виконане вбивство, дала останньому гроші в сумі 50 грн., які той використав на придбання алкогольних напоїв.

Будучи допитаним в судовому засіданні апеляційного суду, підсудний ОСОБА_5 свою вину в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчинене на замовлення, з корисливих мотивів, будучи при цьому особою, яка раніше вчинила умисне вбивство визнав частково та пояснив, що в 2008 році він вийшов з місць позбавлення волі, де відбував покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. І ст.115 КК України, за який був засуджений в 2002 році до 7 років позбавлення волі.

Вийшовши з в'язниці, він проживав в ІНФОРМАЦІЯ_5 та ніде не працював. 03.02.2010 року, у вечірній час, він знаходився у себе вдома в квартирі по вул. Мира, 3/2, с Тростянець, та збирався лягати відпочивати. В цей час до його квартири прийшла односельчанка підсудна ОСОБА_2. Коли ОСОБА_2 зайшла до квартири, то в ході розмови вона йому задала питання, чи бажає він зіграти по «крупному». Коли він запитав, що за гра то підсудна відповіла, що потрібно вбити її чоловіка ОСОБА_7. ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_7 вчиняє щодо неї насильство, постійно їй погрожує, і їй це вже набридло, і з цього приводу вона бажає його смерті. За вбивство ОСОБА_7, ОСОБА_2 пообіцяла йому заплатити гроші в сумі 10 000 грн., які вона повинна отримати від продажу своєї квартири, або якщо вона на протязі 6 місяців не продасть дану квартиру покупцям, то віддасть йому 2-х кімнатну квартиру її бабусі. На дану пропозицію ОСОБА_2 вбити ОСОБА_7 за матеріальну винагороду він погодився, про це він дав згоду ОСОБА_2 в голос. ОСОБА_10 запитала, чим він буде вбивати ОСОБА_7, він відповів, що її чоловіка він задушить, та при ній взяв у себе вдома два шнурка чорного кольору і зв'язав їх на вузли по обох кінцях між собою паралельно. Потім ОСОБА_2 хтось зателефонував на мобільний телефон, і після розмови вона йому сказала, що ОСОБА_7 в даний час повинен йти в напрямку проживання його сусіда ОСОБА_6 Після цього вони вирішили зустріти ОСОБА_7 по дорозі. Конкретної домовленості як вони повинні були діяти, яким чином він буде скоювати вбивство ОСОБА_7 та де саме, між ними не було. Підсудна попрохала його вбивати ОСОБА_7 без її участі та не в її присутності і діяти самостійно. Він їй відповів, що буде діяти по виниклій ситуації. ОСОБА_8 він одягся, взяв з собою вищевказані шнурки, і вони разом з ОСОБА_8 пішли зустрічати ОСОБА_7. По дорозі на перехресті вулиць Леніна та Миру в с. Тростянець вони зустріли ОСОБА_7, який йшов з пляшкою горілки в їхній напрямок. Коли вони зустрілися та привіталися то ОСОБА_7 запропонував йому та ОСОБА_8 піти до нього у квартиру за адресою: пров. Будівельний, 3/2, та розпити разом горілку. Вони погодилися та разом пішли до ОСОБА_7. Коли він зайшов до квартири ОСОБА_7 то помітив, біля стіни між проходом на кухню з прихожої кімнати металевий прут у вигляді «монтировкі». ОСОБА_8 на кухні за столом вони почали розпивати пляшку горшки. Під час розлиття горілки ОСОБА_8 йому жестами натякала, щоб він почав діяти - вбивати ОСОБА_7, з цього приводу він чекав зручного моменту. ОСОБА_8 в ході розмови підсудна сказала, що вона більше з ОСОБА_7 жити не буде, а буде жити з ним. Хоча між ним та ОСОБА_8 ніколи ніяких стосунків не було. З цього приводу між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виникла лайка, в ході якої ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_8 кулаком в область щоки. Після цього він почав говорити ОСОБА_7, що той не правий, що так поводити себе з жінкою не можна, тому між ними теж виникла суперечка, в ході якої ОСОБА_7 схопив кухонний ніж, який лежав на столі за яким вони сиділи, та махнувши ним, спричинив йому поріз в районі пупка. Після цього він схватив у руку вищевказаний металевий прут у вигляді «монтіровкі», який він ще помітив коли заходив до квартири, та який стояв на відстані витягнутої руки

від нього. ОСОБА_8 прутом він завдав удар ОСОБА_7 в область затилку голови, від даного удару той впав на підлогу кухні та знову намагався підійматися, далі він ще тому завдав удари прутом в область голови від чого ОСОБА_7 впав на підлогу кухні обличчям в низ. Всього він завдав прутом в область голови ОСОБА_7 близько 5-6 ударів. ОСОБА_8 коли ОСОБА_7 лежав на підлозі він кулаками завдав тому декілька ударів в область тулубу. Після цього він переступив через ОСОБА_7, який продовжував лежати на підлозі обличчям в низ, так що того тіло було між його ніг, потім дістав з кишені шнурки та взяв дві вилки з кухонної тумби, які вставив поміж шнурків на кінцях, далі просунув шнурки за шию ОСОБА_7 та почав того душити, натягуючи шнурки на себе вилками які тримав в руках, таким чином здавлюючи шнурки на горлі ОСОБА_7. Так він душив ОСОБА_7 близько 15-20 хвилин, та перестав душити коли той, перестав подавати ознаки життя. В цей час ОСОБА_8 спочатку знаходилася в приміщенні кухні за столом та бачила як він почав вбивати її чоловіка, вона казала «добий його, добий». Потім ОСОБА_8 вийшла з приміщення кухні в іншу кімнату. Після того як ОСОБА_7 перестав подавати ознаки життя, він у ванній кімнаті взяв полотенце, яким витер всі відбитки пальців рук з дверей та меблів на кухні. В дане полотенце він також зложив скляну чарку, з якої вони пили горілку, фарфорову чашку та пепельничку з недопалками цигарок та сірників, які стояли на кухонному столі. Дані предмети у згорнутому полотенці а також «монтіровку» і шнурки він сховав собі під куртку. ОСОБА_9 викинула пляшку горілки яку вони випили в комору. ОСОБА_8 він разом з ОСОБА_8 пішов з квартири. Двері квартири закривала ОСОБА_8, вона просто причинила вхідні двері, які на ключ не замикала. Коли вони йшли з квартири то ОСОБА_7 лежав на підлозі кухні та не подавав, ознак життя, з його голови йшла кров, особисто він був впевнений, що той мертвий. По дорозі він сказав ОСОБА_8, що він зробив свою роботу, вбив ОСОБА_7, що вона йому повинна заплатити 10 000 грн., або віддати двокімнатну квартиру. ОСОБА_9 відповіла, що все залишається в силі. ОСОБА_11 він сказав ОСОБА_11, що після вбивства йому потрібно від неї літр горілки. ОСОБА_8 з мобільного телефону кудись зателефонувала, після чого йому сказала, що коли дійдемо до перехрестям вулиць Леніна та Миру то це питання вирішимо. Коли вони дійшли до даного перехрестя то до них вийшла мати ОСОБА_9 - ОСОБА_12. ОСОБА_9 підійшла до матері, він стояв трохи далі, після чого знову повернулася до нього та дала йому 50 грн., сказавши щоб він сам купив собі горілку. ОСОБА_8 вони розійшлися на перехресті даних вулиць, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_12 пішли додому, а він пішов на ставок «Загінський», де викинув вищевказані знаряддя вчинення злочину та речі. Після цього він пішов додому та по дорозі знову зайшов до квартири ОСОБА_7, щоб остаточно переконатися, що той мертвий. В квартирі ОСОБА_7 лежав на тому самому місці та не подавав ознак життя. В квартирі він нічого не чіпав та причинивши двері пішов додому. 04.02.2010 року в ранковий час він побачив в селі ОСОБА_8, при їхній розмові вона сказала, що розплата за вбивство ОСОБА_7 залишається в силі, також ОСОБА_8 сказала, що в обід вона піде до квартири з трупом та викличе міліцію. У нічний час 04.02.2010 року до нього додому приїхали працівники міліції і його затримали. Особисто

ОСОБА_9 під час вбивства ОСОБА_7, а саме під час нанесення йому тілесних ушкоджень, ніякої участі не приймала та йому ніяким чином не допомагала. Вбивство ОСОБА_13 він скоїв сам, користуючись зручним моментом, без ніяких заздалегідь спланованих дій. Свою вину у пред'явленому йому обвинуваченні він визнає частково, та щиро кається.

Підсудна ОСОБА_2 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.27, п. 11 ч.2 ст.115 КК України в засіданні апеляційного суду визнала частково, оскільки не згодна з кваліфікацією її дій за такою статтею Кримінального Кодексу, та показала, що з 2001 року вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_7. Від їхнього шлюбу вона має доньку ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_6. Спочатку вони проживали в квартирі її матері -ОСОБА_12 в АДРЕСА_1. Потім вона з чоловіком та донькою стали жити в квартирі АДРЕСА_2. ОСОБА_8 квартира зареєстрована на її ім'я, але була придбана вже за час її шлюбу. Приблизно з 2006 року її чоловік ОСОБА_7 почав систематично зловживати алкогольними напоями. Перебуваючи в п'яному стані він ставав розлючений, міг влаштувати без будь-якої причини сварку, спричиняв їй тілесні ушкодження, погрожував фізичною розправою їй та її матері.

Саме через те, що з ОСОБА_7 більше не можливо було спільно жити, а також через те, що він більше не хотів працювати, вона подала на розлучення і згідно постанови суду від 17.07.2009 року, їх розлучили. Питання про розподіл майна вона на суді не ставила, вони з ОСОБА_7 в усній формі домовились, що продадуть квартиру за адресою: АДРЕСА_3, і гроші розділять на три рівні частини: між нею, ОСОБА_7 та донькою. Після розлучення вона з донькою проживала у матері. ОСОБА_7 коли не пив, то теж жив з нею у мами, а коли запивав, то вона просила його йти на їхню квартиру і на час запою він проживав окремо. В останній час ОСОБА_7 постійно вимагав у неї та її матері горілку чи гроші на неї, а коли вони відмовляли, то погрожував фізичною розправою. Приблизно з Нового року ОСОБА_7 перейшов знову жити в квартиру її мами. Він допомагав по господарству, але продовжував пити горілку та вимагати гроші на неї. Час від часу, коли ОСОБА_7 влаштовував дебоші та бійки, в моменти злості у неї виникала думка про те, що було б краще якби ОСОБА_7 помер від отруєння алкоголем. 03.02.2010 року, у вечірній час ОСОБА_7 знову напився, вимагав від неї та матері горілку, влаштував скандал та погрожував фізичною розправою. Після цього вона вирішила сходити до односельчанина ОСОБА_14 та попрохати його побити ОСОБА_7, щоб той більше не приходив до неї та її не ображав. Вона вже раніше одного разу просила ОСОБА_14 побити чоловіка, і він побив ОСОБА_7 близько півроку тому, після чого ОСОБА_7 близько двох місяців не сварився. Вона прийшла до місця проживання ОСОБА_14, але квартира була закрита. Тоді вона вирішила зайти до квартири брата ОСОБА_14 - ОСОБА_5, який недавно відбув покарання за вбивство. Коли вона прийшла до ОСОБА_5

Володимира то він був вдома. В ході їхньої розмови вона розповіла ОСОБА_5, що її чоловік не дає їй життя, погрожує, б'є, і вже вона не може так жити. ОСОБА_8 ОСОБА_5 вона сказала, що було б добре, якщо б ОСОБА_7 хтось побив, щоб ОСОБА_7 зник з її життя, а вона б за це відала квартиру або частину грошей від її продажу. Потім вона сказала «ОСОБА_15 поможи мені в цій справі». ОСОБА_5 запитав як, вона знову сказала, що якщо б ОСОБА_7 зник з її життя вона б для цього нічого не пошкодувала. На словах вона говорила, що їй всерівно, що станеться з ОСОБА_7, бо той уже її допік, і без нього було б набагато легше жити. ОСОБА_8 вона сказала, що за зникнення з її життя ОСОБА_7 вона подарує і квартиру, в якій живе ОСОБА_7, або заплатить одну третю частину грошей за її продаж, яку збиралась продати і пояснила, що це буде близько 8-10 тисяч гривень. ОСОБА_5 мовчки вислухав її, та сказав пішли. Тоді вони домовилися, що ОСОБА_5 піде до квартири по пров. Будівельному і там підстереже ОСОБА_7. Ніякої домовленості та плану про те, як буде ОСОБА_5 розбиратися з ОСОБА_7 між ними не було, так як ОСОБА_5 сказав, що розбереться у цьому сам. В цей час їй на мобільний телефон зателефонувала чи мама, чи донька, вже не пам'ятає, та сказала, що ОСОБА_7 пішов від їхнього будинку, тому вона міркувала, що ОСОБА_7 йде додому. Про це вона сказала ОСОБА_5, і той відповів, що потрібно йти і далі він буде діяти по ситуації. Коли вони виходили з квартири то ОСОБА_5 взяв з собою якийсь шнурок чорного кольору. Вона не запитувала і ОСОБА_5 їй не пояснював навіщо йому шнурок. ОСОБА_8 вони вийшли з квартири ОСОБА_5 та пішли в напрямку перехрестя вулиць Леніна та Миру. Вона збиралася піти до квартири мами, а ОСОБА_5 до квартири по пров. Будівельному 3/2, але на перехресті вулиць їм на зустріч вийшов ОСОБА_7 BJB., у нього в руках був пакет. Вона запитала, куди він йде, і ОСОБА_7 відповів, що додому. Тоді вона попрохала закурити. ОСОБА_13 відповів, що сигарети вдома та запропонував піти туди і там випити. Вони погодилися та втрьох прийшли на квартиру по пров. Будівельному 3/2. Це було вже після 21 години вечора. В квартирі на кухні вони разом почали розпивати пляшку горшки, яку приніс ОСОБА_7. Таким чином вони просиділи близько півгодини - годину. Коли вони в останній раз пили по чарці, вона заявила ОСОБА_7, що більше з ним жити не буде, а буде краще жити з ОСОБА_5. Вона так сказала зі зла, на справді вона не збиралася жити з ОСОБА_5, з ним у неї ніяких відносин не було. У відповідь ОСОБА_7 зіскочив зі стільця та вдарив її долонею руки по лівій стороні обличчя, тобто дав ляпаса. ОСОБА_8 ОСОБА_7 відразу повернувся до кухонної тумбочки в напрямку підставки для ножів. В цей момент ОСОБА_5 встав з табурета та металевим прутом у формі «монтировкі», яка стояла в квартирі біля входу на кухню, вдарив по голові ОСОБА_7, в той момент, коли той знаходився до ОСОБА_5 спиною. Удар прийшовся в область потилиці ОСОБА_7. Після удару ОСОБА_7 впав обличчям вниз на підлогу та не рухався. Після цього ОСОБА_5, ще завдав кілька ударів прутом ОСОБА_7 в область голови. ОСОБА_16 відразу став над ОСОБА_7, таким чином, що останній був у нього між ногами та витягнув з кишені шнурок чорного кольору, який взяв з своєї хати, а вона сидячи за столом відвернулась до вікна, так як зрозуміла, що ОСОБА_16 зараз

буде душити цим шнурком ОСОБА_7. Вона не збиралась зупиняти ОСОБА_16.

Відвернувшись, вона почула по заду себе хрипи та харчання. ОСОБА_16 нічого

не говорив і допомогти йому душити ОСОБА_7, чи ще щось робити її не просив.

Харчання та хрипи тривали близько 3-х хвилин. Після цього вона вийшла в

коридор, при цьому побачила, що ОСОБА_7 лежить у такому ж положенні як впав

спочатку та з голови у нього йшла кров. ОСОБА_16 стояв над ОСОБА_7. Через

деякий час за нею в коридор вийшов і ОСОБА_16. В руках у нього нічого не було.

Де він подів металевий прут та шнурок вона не знає та нічого з цього приводу в

нього не питала. ОСОБА_8 вона запитала, чи ОСОБА_7 вже мертвий, але ОСОБА_16

сказав, що треба трохи почекати. Вони постояли в коридорі та викурили по

сигареті, після чого ОСОБА_16 зайшов в кухню та сказав, що ОСОБА_7 вже

мертвий, так як в того вже побіліли руки. Вона заглянула в кухню і побачила,

що ОСОБА_7 лежав на підлозі в тому ж місці де впав від першого удару

ОСОБА_16, між плитою та тумбою, головою до тумби, обличчям вниз на

правому боці і навколо голови була пляма крові. ОСОБА_8 вона забрала зі столу

пусту пляшку з-під горілки та викинула її в комору квартири. ОСОБА_16 вийшов

за нею слідом, коли вона викидала пляшку в комору та сказав, що треба йти. По

дорозі ОСОБА_16 попросив її два - три дні до квартири не приходити. Дорогою

від квартири вони домовились, що далі вестимуть себе як і раніше, особливо

між собою спілкуватися не будуть, не подаватимуть ніякого виду про те, що

сталося. Після вбивства про час розрахунку у них ніякої розмови не було. По

дорозі ОСОБА_16 сказав, що вона йому винна літр горілки. ОСОБА_8 вона з

мобільного телефону зателефонувала мамі та попрохала її на перехрестя

винести на могорич горілки, не пояснюючи для чого. Коли вона та ОСОБА_16

дійшли до перехрестя вулиць Леніна - Миру то їй на зустріч вийшла мама. ОСОБА_8

вона підійшла до мами, а ОСОБА_16 залишився у стороні. ОСОБА_17 відповіла, що

горілки не має та дала їй 50 грн. Вона забрала дані гроші та повернувшись до

ОСОБА_16 йому їх віддала. Після цього вони розійшлися. Вона відразу з мамою

пішла до її квартири. По дорозі вона мамі нічого про вбивство ОСОБА_7 не

розповідала, та просто пояснила, що була винна могорич ОСОБА_16. Вранці

04.02.2010 року вона від мами пішла на роботу та знову повернулася до неї на

обід. ОСОБА_18 ОСОБА_7 не з'являвся вранці та в обід, то мама запропонувала піти

на квартиру по пров. Будівельному 3/2 та подивитися, що ОСОБА_7 там робить.

Вона спробувала її відговорити, але мати наполягала та сказала, що треба

ОСОБА_7 віднести їсти. Після цього вони пішли до вказаної квартири.

Прийшовши до квартири, вони виявили, що двері заперті і не відкриваються,

так як зовнішня ручка прокручується. Потім вона пішла до сусіда Яременка і

попрохала допомогти відкрити двері і той за допомогою викрутки їх відкрив.

Вона першою зайшла в квартиру, пройшла в кухню, та побачила, що ОСОБА_7

лежав у такому ж положенні, як і з вечора, та зробила вигляд, що баче ОСОБА_7

мертвим вперше. ОСОБА_8 вона повернувшись до матері та сусіда сказала, що

ОСОБА_7 мабуть вбили. Після цього вона від сусідів зателефонувала в сільську

раду та повідомила про смерть ОСОБА_7. Свою вину у пред'явленому їй

обвинувачені вона визнає частково тому, що вона прийшла до ОСОБА_16 з

проханням щоб той побив ОСОБА_7, та схиляла ОСОБА_1 щоб він побив ОСОБА_7 а не вбивав останнього.

Незважаючи на заперечення підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо скоєння вбивства на замовлення, а підсудним ОСОБА_16 окрім того з корисливих мотивів, суд вважає, що до даних показань підсудних необхідно поставитись критично і розцінювати їхні покази як спробу уникнути відповідальності, оскільки їх вина у вчиненні інкримінованих їм злочинів повністю доведена зібраними по справі і перевіреними в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілі ОСОБА_19 та ОСОБА_20 в судове засідання не з'явились, але подали до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. Очевидцями вбивства ОСОБА_7 вони не були, а про обставини вбивства останнього їм відомо зі слів працівників міліції. Цивільний позов по справі вони заявляти не будуть. Стосовно міри покарання підсудним ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вони покладаються на розсуд суду.

Про умисел підсудного ОСОБА_1 на скоєння умисного вбивства, тобто протиправного заподіяння смерті іншій особі, а саме ОСОБА_7, яке вчинене на замовлення, з корисливих мотивів, особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за винятком вбивства, передбаченого статтями 116-118 КК України, а а щодо підсудної ОСОБА_2 стосовно її підбурювання на вчинення умисного протправного заподіяння іншій людині, вчиненого на замовлення свідчать обставини справи, а зокрема спосіб заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, їх спільні дії при прийнятті „замовлення" на вбивство, в той час коли була обумовлена вартість вбивства та після самого вбивства, коли ОСОБА_2 не відмовилась від раніше запропонованої пропозиції і підтвердила факт „розрахунку" за виконану роботу, тобто вбивство ОСОБА_7, їх послідуючі дії, які виразились у з'ясуванні виконання домовленості про виконану роботу „вбивство" ОСОБА_7 та запевнення зі сторони ОСОБА_2 про виконання з її сторони щодо зобов'язання про оплату за скоєння вбивства її чоловіка.

Так, в ході досудового слідства ОСОБА_1 будучи допитаним в якості підозрюваного 05 лютого 2010 року (а.с. 78-79, т. 1 ) в присутності захисника -адвоката ОСОБА_21 показав, що в дійсності 03 лютого 2010 року у вечірній час до нього прийшла знайома ОСОБА_2 і в розмові з ним запропонувала йому гроші з подальшого продажу її квартири, якщо він вб'є її чоловіка ОСОБА_7. На дану пропозицію він погодився, але наміру вбивати останнього не було, а просто хотів побити його, спричинивши таким чином тілесні ушкодження. З собою він взяв два шнурки, а ОСОБА_7 пояснив, що вказаними шнурками він вб'є її чоловіка. Разом з ОСОБА_7 він вийшов на вулицю і зустріли ОСОБА_7, а тому на пропозицію останнього пішли до нього на квартиру, де всі в трьох розпили пляшку горілки. Між подружжям ОСОБА_7 виникла сварка, а тому ОСОБА_7 він зробив зауваженя і з цих причин між ним та ОСОБА_7 теж виникла сварка, а тому він взяв металеву монтировку, яка стояла поруч в прихожій кімнаті і декілька разів нею ударив по голові потерпілого, після чого дістав з кишені шнурки, які приніс з собою, накинув на шию потерпілому та душив останнього до тих пір поки не впевнився, що потерпілий помер. В той час ОСОБА_7 знаходилась поруч на кухні. Після вбивства ОСОБА_13 він забрав з кухні з собою у рушник попільницю, скляну чарку з якої пили спертне, кружку та металеву монтирову і шнурки. Вийшовши з квартири, він нагадав ОСОБА_7 що свою справу він зробив, а вона повинна йому десять тисяч гривень або ж двокімнатну квартиру згідно домовленості. Речі, які він забрав у рушник, він викинув у сніг на ставку, металеву монтировку - утопив у лунці, а шнурки викинув на дерево. Після цього він поверенувся на місце скоєння вбивства та впевнився, що потерпілий мертвий, пішов додому. Наступного дня, в ранковий час, він зустрів ОСОБА_2 і остання його запевнила, що їхня доповленність залишається в силі.

При допиті в якості обвинуваченого за ст. 115 ч. 2 п.п.6,12 КК України від 07 лютого 2010 року з участю захисника ОСОБА_5 вину свою у пред'явленому йому обвинувачення визнав повністю та окрім показів, які він давав в якості підозрюваного показав, що ОСОБА_2 під час пропозиції йому здійснити вбивство її чоловіка ОСОБА_7, остання пропонувала йому за виконання даного вбивства десять тисяч гривень, абож двокімнатну квартиру. На дану пропозицію він погодився вголос, але намірів вбивати останнього не мав, а просто хотів останньому спричинити тілесні ушкодження. На питання ОСОБА_7 чим він буде вбивати ОСОБА_7, він дістав два шнурки, які зв'язав між собою паралельно та сказав, що її чоловіка він задушить. ОСОБА_7 пропонувала щоб він сам дочекався ОСОБА_7 в його квартирі, так як вона хотіла дати йому ключі від квартири, але він не погодився, оскільки злякався, так як його могли помітити сусіди. В ході сварки між ОСОБА_7, ОСОБА_13 вдарив ОСОБА_2 по обличчю, він заступився за останню, а тому між ним та ОСОБА_7 виникла сварка і останній схопив зі столу ножа та махнув перед ним і таким чином трохи порізав йому живота. У відповідь на це, він декілька разів металевим прутом наніс удари по голові останньому. Всього наніс близько 6 ударів. Після цього дістав шнурки, накинув їх на шию потерпілому і душив останнього близько 15-20 хвилин, до того часу поки не впевнився, що останній мертвий. ОСОБА_7 в той час знаходилась в приміщенні кухні за столом та казала йому „добий його, добий". Взявши рушника у ванній кімнаті, він витер всі можливі відбитки слідів пальців рук які міг залишити. Після вбивства ОСОБА_13, він сказав ОСОБА_7, що йому потрібно літр спиртного. На перехресті вулиць Леніна та Миру вони зустріли ОСОБА_12, яка є матір'ю ОСОБА_7. Від ОСОБА_12 він отримав 50 гривень. Коли йшли до перехрестя, то він ОСОБА_7 нагадав про те, що він виконав свою „роботу", а тому вона повинна сплатити йому десять тисяч гривень або віддати двокімнатну квартиру. Наступного дня ОСОБА_2 при зустрічі з ним повідомила йому розплата за „роботу" залишається в силі. ОСОБА_11 ОСОБА_2 сказала, що обід вона піде на квартиру до ОСОБА_7 та викличе міліцію (а.с. 154-155, т.1).

При додатковому допиті як обвинуваченого, ОСОБА_5 (а.с. 235-237, т.1) за тим же пред'явленим обвинуваченням, вину свою визнавав повністю та уточнив свої покази щодо обставин скоєного вбивства і показав, що в той час коли вони втрьох сиділи за столом та пили спиртне, то ОСОБА_2 навмисно спровокувала конфлікт між ним та ОСОБА_7 сказавши останньому, що він з нею коханці і остання буде в подальшому проживати з ним. ОСОБА_11 ОСОБА_2 жестами голови та мімікою обличчя давала йому зрозуміти, щоб він починав діяти та виконував їхню домовленість. Вказує про те, що попередньої змови між ним та ОСОБА_2 на вбивство ОСОБА_7 не було, при вбивстві останнього він діяв в межах обстановки яка склалася, вбивство скоїв за проханням ОСОБА_2

Під час досудового слідства, будучи допитаним в якості обвинуваченого 21 квітня 2010 року (а.с. 261-263, т.2) за ст. 115 ч. 2 п.п. 6,11,13 КК України ОСОБА_5 свою вину за пред'явленим йому обвинуваченням в присутності захисника - адвоката ОСОБА_22 визнав повністю дав аналогічні покази, які давав в якості підозрюваного та обвинуваченого та показав, що в дійсності 03 лютого 2010 року у вечірній час до нього прийшла ОСОБА_2, яка запропонувала йому десять тисяч гривень або двокімнатну квартиру за вбивство її чоловіка ОСОБА_7, оскільки останній з її слів постійно загрожує фізичною розправою їй та членам її сім'ї і зловживає спиртними напоями. На дану пропозицію він погодився і на питання останньої яким чином він буде вбивати ОСОБА_7, він дістав два шнурки та зв'язав їх на вузи по обох кінцях між собою паралельно. В послідуючому він дав аналогічні покази, що і раніше в якості підозрюваного та обвинуваченого. ОСОБА_11 вказав про те, що після вбивства ОСОБА_7 він сказав ОСОБА_2 про виконання ним своєї частини домовленості щодо вбивства її чоловіка, а остання в свою чергу його запевнила про залишення попередньої домовленості в силі. ОСОБА_11 вказав про те, що попередньої змови з ОСОБА_2 на вбивство у нього не було, вона не приймала жодних дій щодо вбивства ОСОБА_13.

З явки з повинною, яка датована 05 лютого 2010 року і написана власноруч підсудним ОСОБА_5 (а.с. 49, т.1) вбачається, що останній зізнався у скоєнні вбивства громадянина ОСОБА_7 В даній явці ОСОБА_5 вказав яким чином він скоїв вбивство, що в послідуючому було підтверджено зібраними доказами по справі.

Під час досудового слідства, ОСОБА_2 під час допиту в якості підозрюваного з участю захисника - адвоката ОСОБА_23, від 05 лютого 2010 року (а.с. 59-62, т.1) показала, що її колишній чоловік ОСОБА_7 з 2008 року почав зловживати спиртними напоями і відповідно із-за цього в сім'ї постіно виникали сварки та конфлікти, під час яких ОСОБА_7 неодноразово

погрожував фізичною розправою стосовно неї та її матері. 03 лютого 2010 року її чоловік ОСОБА_7 знаходився у квартирі її матері та погрожував останній фізичною розправою. В той же день, у вечірній час, близько 19 години ОСОБА_7 перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння прийшов до квартири матері та стукав у двері щоб його впустили, однак в квартиру його не впистили, оскільки той був п'яний. Мати та її дочка залишились у квартирі, а вона пішла до знайомого ОСОБА_24 щоб останній заспокоїв чоловіка, оскільки за півроку до вказаної дати вона просила ОСОБА_24 щоб той побив чоловіка і той виконав її прохання, після чого ОСОБА_7 на протязі двох місяців поводив себе пристойно і сварок не вчиняв. ОСОБА_18 вона не знайшла вдома, то вона пішла до його брата ОСОБА_25. Прийшовши до ОСОБА_1, вона розповіла останньому про сімейні обставини та попросила останнього щоб хто-небудь побив її чоловіка, а було б ще краще якби убив і за це вона згодна заплатити 1/3 частину грошей від продажу квартири АДРЕСА_4 та повідомила, що в грошовому еквіваленті це буде коштувати 8-10 тисяч гривень. ОСОБА_1 на цю пропозицію погодився. Про спосіб вбивства вона з ОСОБА_5 не домовлялась, але бачила як останній з-під ліжка взяв з собою шнурок від взуття, і вона зрозуміла, що даний шнурок ОСОБА_1 взяв з метою вбивства її чоловіка. Вийшовши від ОСОБА_1, вони зустріли її чоловіка на перехресті вулиць, останній йшов до себе додому. Всі в трьох вони до до ОСОБА_7 на квартиру, де розпили пляшку горілки. Під час розпиття спиртного, в розмові з ОСОБА_5 вона попросила останнього, що вона піде додому, а той повинен вбити ОСОБА_7. Однак, зайшовши на кухню, вона повідомила чоловікові, що в подальшому буде проживати з ОСОБА_5, а не з ним, а тому ОСОБА_7 у відповідь на це завдав їй ляпаса по обличчю, після чого повернувся до кухонної тумби на якій знаходилась підставка з ножами. В той час, ОСОБА_1 наніс ОСОБА_7 металевим предметом удар по голові в область потилиці, оскільки ОСОБА_7 по відношенню до ОСОБА_1 знаходився спиною. Від удару ОСОБА_7 впав на підлогу, а ОСОБА_1 витяг з кишені шнурок, який він брав з собою, а тому вона зрозуміла, що її чоловіка будуть душити, тому відвернулась до вікна. Вона чула хрипи та харчання чоловіка на протязі 3-х хвилин, а потім 3 чи 4 глухі удари, а тому вирішила вийти з кухні. Виходячи з кухні, вона побачила, що ОСОБА_1 стояв над її чоловіком і в руках тримав металевий прут довжиною 50-60см. та завтовшки з людський палець. Після вбивства її чоловіка, йдучи додому, ОСОБА_1 сказав їй щоб вона на протязі 2-Зх днів до квартири на заходила. Наступного дня, в ранковий час, вона зустріла ОСОБА_1 та сказала останньому що піде на квартиру де було скоєне вбивство, але останній про це заперечував. Прийшовши з матір'ю до вказаної квартири та зайшовши до кухні, вона зробила вигляд про те, що начебто вперше бачить вбитого свого чоловіка і повідомила про це свою матір та зателефонувала до сільської ради. ОСОБА_2 також вказала про те, що твердого наміру убивати чоловіка у неї не було, а сподівалася, що ОСОБА_1 поб'є ОСОБА_7. Пропозицію вбити свого чоловіка вона висловила ОСОБА_1 зі злоби на чоловіка і не сподівалась, що ОСОБА_1 таку її пропозицію сприйме всерйоз.

При допиті ОСОБА_2 під час досудового слідства в якості обвинуваченої за ст. 115 ч.2 п.п. 6,12 КК України від 07 лютого 2010 року (а.с. 146-150, т.1) вину свою в інкримінованому їй діянні визнала частково та окрім показів, які давала в якості підозрюваної показала, що йдучи до ОСОБА_1 вона знала, що останній відбував покарання в місцях позбавлення волі за вбивство іншої людини. ОСОБА_11 вказала про те, що ОСОБА_1 вона сказала про те щоб її чоловіка краще за все щоб убили і вона за це готова віддати квартиру або гроші в межах 8-10 тисяч гривень. Особисто вона в лівій руці ОСОБА_7 ножа вона не бачила, а праву руку останнього вона не бачила, тому не може сказати з впевненістю чи брав останній ножа в руки чи ні. В її присутності ОСОБА_7 по відношенню до ОСОБА_1 жодних протиправних дій не вчиняв і не намагався щось тому заподіяти.

Будучи допитаною в якості обвинуваченого, під час досудового слідства за ч.4 ст. 27, п. І ч.2 ст. 115 КК України від 21.04.2010 року (а.с. 274-276 т.2) за участю захисника, підсудна ОСОБА_2 вину свою у пред'явленому їй обвинуваченні визнала частково та дала аналогічні покази, що і в якості підозрюваної та обвинуваченої і окрім того вказала, що під час вбивства ОСОБА_5 її чоловіка, вона останньому не перешкоджала. Після вбивства вона віддала ОСОБА_1 50гривень, оскільки останній попросив у неї 1 літр спиртного. Наступного дня її мати запропонувала віднести їсти ОСОБА_7 на його квартиру, вона намагалася мати відговорити цього не робити, але не змогла, а тому і вимушена була разом з нею піти на квартиру де відбулося вбивство. Вину свою визнє частково з тих підстав, що вона не замовляла ОСОБА_1 вбивство свого чоловіка, а просто попрохала останнього щоб той лише побив ОСОБА_7.

З явки з повинною (а.с. 46 т.1) підсудної ОСОБА_2 від 05 лютого 2010 року вбачається, що остання добровільно, власноруч написала вказану явку та в ній зазначила, що особисто вона на грунті неприязних відносин стосовно свого чоловіка ОСОБА_7, звернулась 03 лютого 2010 року до ОСОБА_1 з проханням вбити свого чоловіка за винагороду. У вбивстві вона участі не приймала.

Свідок ОСОБА_12 показала, що підсудна ОСОБА_2 є її рідною дочкою, а ОСОБА_7, якого вбили - її зятем, тобто чоловіком її дочки. ОСОБА_9 з ОСОБА_7 проживали окремо від неї з чоловіком. Дочка вийшла рано заміж, розлучилась, почала зловживати спиртним, ми кодували її. Дочка вживала спиртне до проживання з ОСОБА_7, тиждень повживає, а потім лікується. Було таке, що дочка одночасно з ОСОБА_7 вживали спиртне. Після розірвання шлюбу з зятем, дочка начебто не пила. В послідуючому ОСОБА_7 почав зловживати спиртними напоями, перестав працювати і відносини в сім'ї погіршились, оскільки останній постійно скоював сварки та побив речі в квартирі і вибив у двері. До дня вбивства ОСОБА_13 вживав спиртні напої на

12

протязі останнього тижня, а тому 03 лютого 2010 року зранку просив у неї спиртного, але вона йому не дала, а тому він обзивав її, але не бив та не погрожував будь-якою розправою. У вечірній час, коли в її квартирі знаходилась вона з дочкою та онукою Аліною, в двері квартири почав стукати ОСОБА_7, який перебував у стані алкогольного сп'яніння та погрожував на їхню адресу фізичною розправою, але двері йому ніхто не відкрив. Потім вони пішли до сусідів Литвінчуків. її дочка ОСОБА_9 пішла до знайомого ОСОБА_24 щоб той посидів у них в квартирі, оскільки її зять ОСОБА_7 боявся останнього і в його присутності не сварився. Через деякий час вона зателефонувала дочці і сказала, щоб вона ішла додому, оскільки ОСОБА_7 вже пішов додому, але дочка сказала, щоб ми лягали спати, а тому вона з онукою так і поступили. Через невеликий проміжок часу її зателефонувала ОСОБА_2 та попросила винести їй на вулицю „могорич". ОСОБА_18 у неї не було спиртоного, то вона взяла 50 гривень і вийшла на перехрестя вулиць і побачила там дочку та підсудного ОСОБА_1. Вона кинула гроші їм під ноги та сказала: „Що, не понапиваєтесь ніяк?" і пішла додому, а дочка прийшла додому майже відразу за нею і сказала, що все в порядку. Наступного дня вона запропонувала дочці віднести їсти ОСОБА_7, оскільки той до них не приходив. Разом з дочкою вони пішли до ОСОБА_7 і дочка зайшла в квартиру та сказала, що ОСОБА_20 мертвий. ОСОБА_9 їй сказала, що Славіка вбили, але тільки щоб нікому вона не казала. ОСОБА_11 їй повідомила, що між підсудним ОСОБА_5 та ОСОБА_13 була бійка і ОСОБА_7 ударив її по щоці, а потім схватив ножа та хотів порізати ОСОБА_5, а той його ударив палкою і можливо вбив.

Свідок ОСОБА_14 показав, що підсудний ОСОБА_15 є його рідним братом. Покійного ОСОБА_7 знав як такого який за життя бив свою дружину, тобто підсудну ОСОБА_2 та її матір ОСОБА_12 На прохання останньої він декілька разів приходив до них додому і тоді ОСОБА_7 в його присутності жінок не ображав та не чіплявся, оскільки мабуть боявся його. Раніше, довго до вбивства ОСОБА_13, до нього зверталась підсудна ОСОБА_2 з проханням побити її чоловіка, оскільки останній бив її та матір. ОСОБА_8 прохання ОСОБА_2 він виконав і ОСОБА_7 деякий час жінок не трогав. 03 лютого у вечірній час він знаходився не вдома, а у знайомого діда, тому його ОСОБА_2 і не знайшла за місцем проживання.

Свідок ОСОБА_26 показала, що вона являється сусідкою ОСОБА_2, де відбувся злочин. З лютого 2010 року близько 22 години вона в квартирі ОСОБА_2 чула гучну чоловічу розмову. Один голос належав ОСОБА_2, а інший голос вона не впізнала, жіночих голосів вона не чула. Потім через 10-15 хвилин щось стукнуло і впало, щось покотилось металеве і розсипалось, можливо якийсь дрібний предмет. В кухні квартири ОСОБА_2 у вечірній час та наступного дня зранку було включене освітлення, через вікно вона нікого там не бачила. В квартирі ОСОБА_2 до часу вбивства ОСОБА_13 нікого не було. На протязі 2-3 місяців у квартирі ОСОБА_2 не проживали, оскільки врна нікого з них не бачила і освітлення в квартирі не горіло. В денний час 3 лютого в центрі села вона бачила ОСОБА_7, а біля квартири нікого не бачила. В центрі ОСОБА_2

привітався, а в якому він перебував стані, вона не може сказати. В 2006 році на Великдень підсудна викликала наряд міліції з приводу конфлікту з чоловіком. Підсудного ОСОБА_5 біля своєї квартири вона жодного разу не бачила.

З показів свідка ОСОБА_27, який є батьком підсудної ОСОБА_2 (а.с. 197 т.1) вбачається, що підсудна є його донькою, а покійний ОСОБА_7 був зятем. Як дочка, так і зять останнім часом зловживали спиртним. Про обставини вбивства пояснити нічого не може.

Крім того, вина підсудного ОСОБА_5 в скоєнні інкримінованого йому злочину, передбаченого п.п. 6,11,13 ч. 2 ст. 115 КК України та підсудної ОСОБА_2 в скоєнні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч.4 ст. 27, п.11ч.2ст. 115 КК України підтверджується слідуючими доказами:

З протоколу огляду місця події від 04.02.2010 року (а.с. 15-30, т.1) вбачається, що під час огляду зафіксоване місце знаходження та положення трупа потерпілого ОСОБА_7 з видимими слідами насильницької смерті, знаходження нашарувань речовини бурого кольору, зафіксована обстановка в кімнатах квартири.

Відповідно до протоколу огляду трупа потерпілого від 05.02.2010 року встановлено, що на трупі ОСОБА_7 зафіксовані виявлені тілесні ушкодження (а.с. 37, т. 1).

Відповідно до протоколу відтворення обстановки і обставин події від 05.02.2010 року з участю підсудної ОСОБА_2 в присутності її захисника ОСОБА_23 встановлено, що остання без застосування будь-якого щодо неї психічного тиску та фізичного насильства розповіла та показала на місці яким чином вона схилила ОСОБА_5 вчинити вбивство ОСОБА_7, розповіла про обставини та хід вчинення злочину, які повністю співпали з зафіксованою слідовою інформацією виявленою під час огляду місця події від 04.02.2010 року, виявленими тілесними ушкодженнями на тілі потерпілого під час огляду трупа від 05.02.2010 року (а.с. 63-67, том 1).

З протоколу відтворення обстановки і обставин події від 05.02.2010 року вбачається, що підсудний ОСОБА_5 за участю свого захисника ОСОБА_21, в присутності понятих, без застосування будь-якого щодо нього психічного тиску та фізичного насильства з боку працівників міліції розповів як його схилила ОСОБА_2 вчинити вбивство ОСОБА_7, який був її чоловіком та розповів про обставини та хід вчинення ним вбивства потерпілого, дані його свідчення повністю співпали з зафіксованою слідовою інформацією виявленою під час огляду місця події від 04.02.2010 року, виявленими тілесними ушкодженнями на тілі потерпілого під час огляду трупа від 05.02.2010 року, вказав на місце куди він викинув знаряддя вчинення злочину

та речові докази, які частково були вилучені під час проведення даної слідчої дії (а.с. 80-88, том 1).

В судовому засіданні були переглянуті відеозаписи слідчих дій відтворення обстановки та обставин події від 05 лютого 2010 року, які були проведені за участю підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_7. При проведенні вказаної слідчої дії, обидва підсудних в присутності своїх захисників та за участю понятих добровільно, без будь-якого примусу та тиску з боку працівників міліції пояснили та на місці показали яким чином, та за яких обставин ними було скоєно вбивство потерпілого ОСОБА_7 Підсудний ОСОБА_5 розповів та показав на місцевості куди ним були викинуті речі, які він забрав з місця події і дані речі були виявлені та вилучені працівниками міліції.

В той же час, підсудні ОСОБА_5 та ОСОБА_7 після демонстрації відеозапису

вказали про те, що перед проведенням вказаної слідчої дії на них був

здійснений тиск з боку працівників міліції щодо обставин скоєння злочину та вказали, що вказану слідчу дію з ними проводили в той час коли вони

знаходились в стані алкогольного сп'яніння.

Дані доводи підсудних не знайшли підтвердження, оскільки з переглянутого відеозапису вбачається, що підсудні під час проведення вказаної слідчої дії не перебували в стані алкогольного сп'яніння, а також повідомляли про їхній задовільний стан здоров'я та можливість проведення слідчої дії.

Вказані доводи підсудних спростовуються відмовним матеріалом № 24-10 та постановою помічника прокурора Ічнянського району про відмову в порушенні кримінальної справи щодо працівників міліції, які проводили опитування підсудних та проводили з ними першочергові слідчі дії, а зокрема відтворення обстановки та обставин події. Дані твердження підсудного ОСОБА_1 про отримання ним від потерпілого ОСОБА_7 ножового поранення в область живота є нікчемними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наступними доказами:

Згідно показів підсудної ОСОБА_2, які вона давала в ході досудового та судового слідства вбачається, що остання даючи покази щодо вбивства ОСОБА_7 вказала про те, що в руках потерпілого ОСОБА_7, тобто її чоловіка, кухонного ножа вона не бачила і зазначає про те, що останній щодо ОСОБА_1 жодних протправних дій не вчиняв.

Відповідно до висновків експерта № 16 (а.с. 66 т. 2) вбачається, що у підсудної ОСОБА_2 тілесних ушкоджень станом на 03 лютого 2010 року не виявлено.

Згідно висновку експерта № 15 від 10 лютого 2010 року вбачається, що в ОСОБА_1 мались тілесні ушкодження у вигляді садна на передній стінці живота яке могло бути спричинене дією колюче-ріжучого знаряддя типу ножа внаслідок дотичного удару лезом ножа, і не виключена можливість його заподіяння в строк 03.02.2010 року. З цього ж висновку вбачається, що ОСОБА_1 під час медичного освідування давав покази стосовно того, що 03 лютого 2010 року вдома впав з порогу будинку та забив хребта. Пред'являв скарги лише на болі в правому плечовому суглобі. Щодо побиття його працівниками міліції жодних тверджень зі сторони ОСОБА_5 не було (а.с. 60 т. 2).

Твердження підсудного ОСОБА_5 про те, що він скоїв вбивство ОСОБА_7 з метою захисту від дій останнього, який наніс йому удар ножем в область живота спростовуються матеріалами кримінальної справи, а саме: висновком експерта № 15 (а.с. 60,т.2), відповідно до якого у підсудного ОСОБА_5 мались тілесні ушкодження у вигляді садна на передній стінці живота, яке могло бути спричинене дією колюче-ріжучого знаряддя типу ножа, внаслідок дотичного удару лезом ножа.

Даний висновок експерта спростовує своїми показами сам підсудний ОСОБА_1, оскільки в категоричній формі сверджує про те, що потерпілий ОСОБА_7 наніс йому удар ножем на одмаш, а не в формі дотичного удару.

Окрім цього, відповідно до додаткового висновку експерта № 195 від 30.03.2010 року (а.с. 83) встановлено, що вказані тілесні ушкодження, які маються у підсудного ОСОБА_5 та описані у висновку експерта № 15 від 10.02.2010 року механічним ушкодженням на светрі ОСОБА_5, який був вилучений у останнього та в якому той знаходився під час вбвисвтва не відповідають.

З протоколу додаткового огляду місця події від 01.03.2010 року вбачається, що під час проведення даної слідчої дії на дамбі ставка «Загінський» в с Тростянець Ічнянського району, було виявлено та вилучено знаряддя вчинення злочину - два шнурки, якими підсудний ОСОБА_5 душив потерпілого ОСОБА_7 в тому місці, на яке вказав підсудний ОСОБА_5 під час проведення відтворення обстановки і обставин події 05.02.2010 року (а.с. 115, том 1).

З протоколу огляду предметів від 06.02.2010 року вбачається, що на поверхні одягу підозрюваного ОСОБА_5, вилученого під час проведення виїмки, виявлені нашарування речовини бурого кольору (а.с. 121, том 1).

Відповідно до протоколу пред'явлення предметів для впізнання від 01.03.2010 року вбачається, що були вилучені під час проведення відтворення обстановки і обставин події від 05.02.2010 року за участю підозрюваного ОСОБА_5, які останній забрав з квартири потерпілого та викинув з метою приховування вчиненого злочину, під час якого обвинувачена ОСОБА_2 впізнала предмети, а саме чарку, чашку, пепельничку, зазначивши, що дані предмети використовувались за призначенням особисто нею, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 03.03.2010 року в її квартирі перед вбивством ОСОБА_7 (а.с. 3-4, том 2).

З протоколу пред'явлення предметів для впізнання від 25.03.2010 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 впізнав знаряддя вчинення злочину - пару шнурків, які були вилучені під час проведення додаткового огляду місця події 01.03.2010 року на дамбі ставка «Загінський» в с. Тростянець Ічнянського району (а.с. 11-13, том 2).

Протоколом відтворення обстановки і обставин події від 25.03.2010 року, під час якого обвинуваченому ОСОБА_1 для порівняння був наданий металевий ходовий палець гусеничного трака, при цьому останній вказав, що саме таким предметом він наносив удари по голові ОСОБА_7, тільки один кінець даного предмету був загнутий ковкою металу у вигляді «монтіровки» та ^ зазначив форму ковки. ОСОБА_8 ОСОБА_5 з використанням наданого ходового пальця гусеничного трака та двох шнурків вказав на механізм спричинення ним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 (а.с. 14-23, том 2).

З протоколів пред'явлення предметів для влізання, а саме набору кухонних ножів, які знаходились в кухні квартири № 3 по провулку Будівельному, тобто квартири де було скоєно вбивство ОСОБА_7 вбачається, що підсудні ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не змогли вказати та не впізнати ножа, яким потерпілий ОСОБА_7 наніс Дараваєву удар в область живота (а.с. 1-2, 5-6 т.2).

Висновком судово-медичної експертизи № 38 від 24.03.2010 року, згідно якого:

У потерпілого ОСОБА_7 мали місце наступні тілесні ушкодження: ^ закрита черепно-мозкова травма, шість забійних ран волосяної частини голови, субарахноїдальні крововиливи дифузно-обмеженого характеру в обох півкулях головного мозку з ділянками забою на полюсі лівої скроневої долі та на лівій долі мозочку, надрив у воріт лівої нирки, странгуляційна борозна верхньої третини шиї по передній та бокових поверхнях, садно правої наплічної області та тильної поверхні правої кисті з синцем навколо нього.

Дані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів з обмеженою поверхнею, по давності можуть відповідати 03.02.2010 р. Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забійних ран голови, субарахноїдальних крововиливів з ділянками забою головного мозку, надрив в області воріт лівої нирки згідно п.2.1.2; п.2.1.3. та п.4.6.,4.8 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ МОЗ України № 6 від 17.01.95р.) мають характер ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Тілесні ушкодження у вигляді странгуляційної борозни верхньої третини шиї, садна правої наплічної області та садна з синцем

навколо нього на тильній поверхні правої кисті згідно п.2.3.5. та п.п.4.6.,4.8 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ МОЗ України № 6 від 17.01.95р.) відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Безпосередньою причиною смерті потерпілого явився набряк-набухання головного мозку на фоні закритої черепно-мозкової травми.

При судово-токсикологічному дослідженні крові взятої з трупа, виявлено етанол в концентрації 2,7г/л , що відносно живої людини може відповідати сильному алкогольному сп'янінню.

Враховуючи дані, що були отримані під час дослідження трупних явищ, смерть гр.ОСОБА_7 настала 03.02.2010 р.

Кров трупа гр. ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти В.

Після отриманих тілесних ушкоджень смерть ОСОБА_7 наступила через деякий час, який вимірюється хвилинами.

Всі тілесні ушкодження на трупі є прижиттєві.

Забійні рани та садна виникли від дії спричинені ударом ребра тупого твердого предмета, який може мати в місці контакту обмежену плоску поверхню, що ударяє. Странгуляційна борозна могла утворитися від дії мотузки або шнурка.

Потерпшому було нанесено не менше дев'яти травматичних впливів, так як тілесні ушкодження нанесені за невеликий проміжок часу, то послідовність їх утворення визначити не представляється можливим.

Тілесні ушкодження в області голови явилися причиною смерті потерпілого.

Між отриманими тілесними ушкодженнями в області голови та смертю потерпшого існує прямий причинно-наслідковий зв'язок.

Враховуючи характер даних тілесних ушкоджень, розташування потерпшого та нападника в момент заподіяння першому тілесних ушкоджень змінювалось в часі.

Направлення ударів було як спереду-назад так і ззаду -на перед в області голови (а.с. 40-45, том 2).

Згідно акту № 129 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 15 березня 2010 року у підсудного ОСОБА_5 не простежувалось клінічних ознак психічного захворювання, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними на період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння.

У ОСОБА_5 на час проведення експертизи не простежується клінічних ознак психічного захворювання, яке б перешкоджало його участі у слідчих діях та судовому засіданні по даній кримінальній справі, і примусові заходи медичного характеру йому не показані. Він може правильно сприймати обставини, які мають значення для справи, та давати про них правильні свідчення, і примусові заходи медичного характеру йому не показані.

Відповідно до мотивувальної частини щодо психологічного стану даної експертизи ОСОБА_5 на запитання відповідає по суті, лаконічно, неохоче, часом з роздратуванням. З своїх рис відмічає запальність. У бесіді по матеріалах кримінальної справи зовні послідовно, по суті виклав обставини інкримінованого йому діяння, в цілому підтвердив свої свідчення, які давав під час досудового слідства, винним себе визнав повністю та підтвердив, що перед тим, що трапилось, він вживав спиртні напої. Виявляє задовільні реакції самозахисту, посилаючись на те, що потерпілий першим почав бійку та намагався вдарити його ножем (т. 2 а.с. 150-153).

Згідно акту № 130 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 15 / березня 2010 року у підсудної ОСОБА_2 не простежувалось будь-яких клінічних ознак психічного захворювання та тимчасового розладу психічної діяльності, вона могла усвідомлювати свої дії та керувати ними на період часу, до якого відноситься інкриміноване їй діяння.

У ОСОБА_28 на час проведення експертизи мають клінічні ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності. Вона може правильно сприймати обставини, які мають значення для справи, та давати про них правильні свідчення, і примусові заходи медичного характеру їй не показані. Протиалкогольне лікування їй не показане.

Відповідно до мотивувальної частини щодо психологічного стану даної експертизи ОСОБА_28 на запитання відповідає по суті, лаконічно, неохоче, з роздратуванням. З своїх рис відмічає запальність. Виявляє задовільні реакції самозахисту намагаючиь всю провину перекинути на співучасника. Брехлива. Найвищі моральні почуття згрубілі. Критика до ситуації, що склалася недостатня, але розуміє протиправність та покарність інкримінованого (т. 2 а.с. 161-165).

Доводи підсудних про те, що вони себе обмовили на початку досудового слідства спростовуються матеріалами кримінальної справи оскільки всі пояснення та проведення всіх інших слідчих дій ОСОБА_5 та ОСОБА_2 давали у присутності адвоката.

Тому доводи підсудних ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про те, що до них застосовувались недозволені методи ведення слідства не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи і є формою знецінення їхніх первинних пояснень як доказів. Допитані в якості свідків слідчі Лозицький P.O. та Денисенко СВ., а працівники міліціїПчола О.В., ОСОБА_29, ОСОБА_30 ОСОБА_31 та ОСОБА_17 вказували, що підсудні дававали свідчення добровільно і розповідали все послідовно, жодного тиску з їхнього боку на обвинувачених не було, а крім того, їм був наданий захисник і всі перші слідчі дії, де ОСОБА_5 та ОСОБА_2 визнавали вчинене, проводилися з участю захисників.

На виконання ухвали суду з метою з'ясування обставин щодо здійснення на обох підсудних тиску з боку працівників міліції, помічником прокурора Ічнянського району була проведена перевірка і було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи щодо працівників міліції за відсутністю в їх діях складу злочинів, передбачених ст.ст. 364-365 КК України, тобто доводи підсудних про застосування щодо них тиску з боку працівників міліції не знайшли свого підтвердження.

Аналізуючи докази, які маються в матеріалах справи, а саме: первинні показання підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в яких вони себе визнавали винними в інкримінованих їм діянням. Протоколом відтворення обстановки і обставин події та відеозаписом даної слідчої дії де видно, що підсудні вільно орієнтувались на місцевості і детально розповіли про обставини злочину.

Намагання ОСОБА_5 та ОСОБА_2 створити алібі за рахунок створення недостовірних доказів щодо відсутності попереднього замовлення на вбивство також не знайшло свого підтвердження.

Твердження захисника ОСОБА_3 про необхідність перекваліфікації дії підсудної ОСОБА_2 на ст. 396 ч. 1 КК України не заслуговують на увагу та спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами.

Твердження захисника ОСОБА_30 та підсудного ОСОБА_5 про необхідність виключення з обвинувачення пункту п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто вчинення вбивства на замовлення також не знайшли свого підтвердження і є нікчемними.

Сукупність цих та інших наведених у вироку доказів, а також часткове визнання своєї вини в інкримінованих ним діяннях підсудним ОСОБА_5 та ОСОБА_2, переконливо свідчить про доведеність їх вини в скоєнні злочинів, щодо ОСОБА_5, передбачених ст. 115 ч. 2 п.п. 6, 11, 13 КК України, а стосовно ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 27, п.П ч.2 ст. 115 КК Україниа, їх вина повністю знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, про що свідчить аналіз зібраних доказів в їх сукупності і дає всі підстави суду вважати про її доведеність, а тому їх дії необхідно кваліфікувати:

щодо ОСОБА_5 за ст. 115 ч. 2 п.п. 6, 11, 13 КК Україн, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людини, вчинене на замовлення, з корисливих мотивів, особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за винятком вбивства, передбаченого статтями 116-118 КК України.

стосовно ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 27, п.П ч.2 ст. 115 КК України, як підбурювання на вчинення умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненими на замовлення.

Обставин, які пом'якшують покарання стосовно обох підсудних ОСОБА_5 та ОСОБА_2 по справі не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання щодо підсудних ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є вчинення злочину у стані алкогольного сп'яння, а стосовно підсудного ОСОБА_1 є також рецидив злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання підсудному ОСОБА_1, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого підсудним злочину, його суспільну небезпеку, який відносяться до категорії особливо тяжких; злочин було вчинено на ґрунті пияцтва, обставини вчинення злочину; данні, що характеризують винного, як особу, яка не займалась суспільно-корисною працею, негативно характеризується за місцем проживання та за колишнім місцем відбуття покарання, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, стан його здоров'я; відсутність обставин, які пом'якшують покарання; обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп'яніння; думку потерпілих. Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного можливе лише в умовах від ізоляції від суспільства та вважає за необхідне призначити покарання у виді довічного позбавлення.

При призначенні покарання підсудній ОСОБА_2, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого підсудною злочину, його суспільну небезпеку, який відносяться до категорії особливо тяжких; злочин було вчинено на ґрунті пияцтва, обставини вчинення злочину; данні, що характеризують винного, як особу, яка займалась суспільно-корисною працею, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, наявність на її утриманні неповнолітньої дитини, стан її здоров'я; відсутність обставин, які пом'якшують покарання; обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп'яніння; думку потерпілого. Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудної можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк, передбачений санкцією статті за якою обвинувачується.

Цивільні позови по справі потерпілими не заявлені.

Запобіжний захід підсудним ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до набрання вироком чинності слід залишити обраний - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання підсудному ОСОБА_1 рахувати з дня його затримання, тобто з 05 лютого 2010 року, тобто з часу фактичного його затримання в прорядку ст. 115 КПК України (а.с.73 т.1).

Строк відбуття покарання підсудній ОСОБА_2 рахувати з дня її затримання, тобто з 05 лютого 2010 року, тобто з часу фактичного її затримання в прорядку ст. 115 КПК України (а.с.54 т.1).

У справі не виявлено будь-яких даних, які б свідчили про порушення органами досудового слідства норм кримінально-процесуального закону та порушення прав на захист щодо підсудних.

Речові докази по справі: два DVD диски, які містять відеозапис слідчих дій залишити в матеріалах справи; два шнурки, одяг вилучений у підсудних, експертні зразки, які зберігаються в камері схову Ічнянського РВ УМВС України Чернігівської області, по набранню вироком чинності - знищити (а.с.134-142т.1).

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 2 п.п. 6, 11, 13 КК України і призначити йому покарання за даною статтею у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого його майна.

Визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 27 ч.4;115ч. 2 п. 11 КК України і призначити їй покарання за даною статтею у виді 11 (одиннадцяти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5, до

набрання вироком чинності, залишити попередній - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дня його затримання, тобто з 05 лютогго 2010 року.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_2, до набрання вироком чинності, залишити попередній - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_2С рахувати з дня її затримання, тобто з 05 лютого 2010 року.

Речові докази по справі: два DVD диски, які містять відеозапис слідчих дій залишити в матеріалах справи; два шнурки, одяг вилучений у підсудних, експертні зразки, які зберігаються в камері схову Ічнянського РВ УМВС України Чернігівської області, по набранню вироком чинності - знищити

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду України протягом одного місяця з моменту його проголошення, а засудженими ОСОБА_5 та ОСОБА_2 - в цей же строк з дня вручення їм копії вироку.

судді Миронцов В.М. Борисенко І.П.

народні засідателі Полторацький Ю.М., Ященко О.І., Галенко Т.О.