Справа № 163/259/15-к
Провадження № 1-кп/163/18/15
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2015 року м.Любомль
Любомльський районний суд Волинської області в складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль кримінальне провадження №0000013 про обвинувачення,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше судимого 26.10.2012 року Любомльським районним судом Волинської області за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 304, ч.2 ст. 304 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років і на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим стоком на 3 роки.

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 , будучи засудженим за злочини, судимість за які у встановленому законом порядку не зняті та не погашені, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та під час іспитового строку вчинив новий умисний злочин, чим вчинив рецидив злочинів.

Так, 12.01.2015 року близько 13.30 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в коридорі власного будинку за адресою АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно, наніс численні удари руками та ногами по ногах, руках, тулубу та два удари обухом сокири у голову своїй дружині ОСОБА_4 , в результаті чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді гематоми тилу правої кисті, забійних ран лобно-тім`яних ділянок, перелому лівої ключиці, перелому другої п`ясної кістки правої кисті, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Винуватість ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому злочині підтверджена такими доказами в наступному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину за інкримінованим обвинуваченням визнав повністю та надав покази про те, що 12 січня 2015 року він разом із своєю дружиною вживав спиртні напої, після чого йому не сподобалась поведінка дружини і у них виникла сварка, під час якої вони ображали один одного нецензурною лайкою, що його розлютило. Потерпіла намагалась втекти з будинку, але ОСОБА_6 наздогнав її в коридорі і, тримаючи за одяг, почав наносити численні удари по різних частинах тіла. В цей час, потерпіла сказала образливі слова, що його ще більше розлютило і він побачивши у коридорі невелику сокиру наніс два удари потерпілій по голові, від чого з`явилась кров. Наміру вбити її він не мав. Через деякий час до будинку підійшли сусідка з працівниками міліції, сільський голова та забрали потерпілу у Любомльську районну лікарню, а обвинуваченого у Любомльський райвідділ міліції.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні відповідно до вимог ст.63 Конституції України відмовилася від дачі показів, при цьому просить обвинуваченого суворо не карати, оскільки мають на утриманні неповнолітнього сина.

При цьому, висновком експерта №7 від 21.01.2015 року стверджено, що потерпіла ОСОБА_4 внаслідок протиправних дій обвинуваченого отримала тілесні ушкодження у вигляді гематоми тилу правої кисті, забійних ран лобно-тім`яних ділянок, перелому лівої ключиці, перелому другої п`ясної кістки правої кисті, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Таким чином, фактичні обставини вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_6 , та потерпіла в судовому засіданні не оспорили, при цьому обвинувачений визнав їх повністю.

У зв`язку з цим суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження обмежився допитом обвинуваченого, дослідивши докази по справі які характеризують обвинуваченого як особу та висновок експерта, приходить до висновку, що винуватість останнього в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю доведена під час судового провадження.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразилися в нанесенні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_4 , тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілої, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України.

Обираючи міру покарання ОСОБА_6 суд враховує характер і тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься до середньої тяжкості злочинів, дані про його особу, який негативно характеризується по місцю проживання та неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих умисних злочинів обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття останнього.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Враховуючи вищенаведене, а також тяжкість вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, ту обставину, що він не вперше притягується до кримінальної відповідальності за умисні, корисливі в тому числі тяжкі злочини, під час випробувального терміну вчинив новий середньої тяжкості злочин, проти життя та здоров`я особи, що характеризує його як особу, схильну до вчинення кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про обрання ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією його від суспільства.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст.75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням та вимог ст.69 КК України, яка передбачає призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом за яким притягується до кримінальної відповідальності.

Разом з тим, як вбачається з копії вироку від 26 жовтня 2012 року Любомльського районного суду Волинської області ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 304, ч.1 ст. 304 КК України до 5 років позбавлення волі, і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим строком на 3 роки, якщо останній не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведене, суд вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України покарання, з урахуванням конкретних фактичних обставин справи, даних про особу винного який є обмежено працезданий, думки потерпілої, яка просить його суворо не карати, обставин які пом`якшують та обтяжують покарання, при визначенні остаточного покарання, обирає принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Любомльського районного суду від 26.10.2012 року у виді позбавлення волі з ізоляцією його від суспільства. Таке визначене покарання обвинуваченому, на думку суду, буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, та буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів.

Оскільки суд прийшов до висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в умовах ізоляції від суспільства, і в дебатах прокурор просила змінити обвинуваченому до вступу вироку в законну силу обраний на досудовому слідстві запобіжний захід на взяття під варту, суд, враховуючи наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу змінити обвинуваченому міру запобіжного заходу з особистого зобов`язання на тримання під вартою.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково не відбутого покарання за вироком Любомльського районного суду Волинської області від 26.10.2012 року - 5 (п`ять) років позбавлення волі, і остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Строк відбуття основного покарання засудженому ОСОБА_6 слід рахувати з 26 лютого 2015 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 , до вступу вироку в законну силу, змінити з особистого зобов`язання на тримання під вартою, взявши його під варту із залу суду негайно.

Речові докази по справі: сокиру, яка знаходиться в камері зберігання речових доказів Любомльського РВ УМВС України у Волинській області - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1