ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження № 0001138 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта вища, працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України;

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 , 25 жовтня 2013 року близько 20 годин 40 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21103», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Винокурова, з боку вулиці Курсантської, у напрямку вулиці Журналістів, у місті Дніпропетровську.
Під час руху, ОСОБА_5 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при виникненні небезпеки для руху, у вигляді пішохода ОСОБА_6 , який рухався по проїжджій частині зліва направо по ходу його руху, заходів до своєчасного зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу не прийняв, в результаті чого в районі електроопори № 32, скоїв на нього наїзд.
В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_6 , заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми: мозкової травми, забою головного мозку 3-го ступеню, гострої субдуральної гематоми ліворуч, контузійних вогнищ лівої лобної та скроневої долі, забійної рани тім`яної області ліворуч, що призвело до інтелектуально-мнестичних та когнітивних розладів, а також двосторонньої пірамідної недостатності; відкритого перелому обох кісток правої гомілки, рани передньої поверхні правої гомілки, що згідно судово медичної експертизи № 4914-Е від 26.11.2013 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя.
Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилось в тому, що ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом автомобілем «ВАЗ 21103», не виконав вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, який свідчить:
- п. 12.3 «При виникненні небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно здатний виявити, він повинен негайно вжити заходи для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», невиконання якого перебуває в причинному зв`язку з наслідками, що наступили.
ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, пояснив суду, що дійсно 25 жовтня 2013 року близько 20 годин 40 хвилин, керуючи автомобілем «ВАЗ 21103», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Винокурова, з боку вул. Курсантської в напрямку вул. Журналістів у м. Дніпропетровську, він не був достатньо уважним, не виконав вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, в наслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя. В скоєному щиро кається, просив вибачення у потерпілого.

Про винність ОСОБА_5 суд робить висновок виходячи з наступних доказів.
Згідно протоколів огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.10.2013 року і схеми до нього, зафіксовано місце наїзду на потерпілого, дорожні обставини, сліди пригоди, механічні ушкодження автомобіля (а.п.6-9,10,11-13 т.1).
Відповідно до висновку експерта № 4914-Е від 26.11.2013 року, в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, пішоходу ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми: мозкової травми, забою головного мозку 3-го ступеню, гострої субдуральної гематоми ліворуч, контузійних вогнищ лівої лобної та скроневої долі, забійної рани тім`яної області ліворуч, що призвело до інтелектуально-мнестичних та когнітивних розладів, а також двосторонньої пірамідної недостатності; відкритого перелому обох кісток правої гомілки, рани передньої поверхні правої гомілки. (а.п.53-55 т.1).
Під час проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 , встановлено обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди (а.п.22-25 т.1).
Відповідно до висновку експерта № 70/27-899 від 26.11.2013 року, при зазначених дорожніх обставинах, дії водія автомобіля «ВАЗ 21103» ОСОБА_5 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з настанням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди (а.п.62-64 т.1).
Інші докази, здобуті в ході досудового слідства не досліджувались в судовому засіданні, в зв`язку з визначенням порядку та об`єму дослідження доказів, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки свідчення ОСОБА_5 відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ніким не заперечуються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
При призначенні виду та розміру покарання, необхідного та достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке не є умисним, вчинене з необережності, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, повністю визнав свою вину, в скоєному щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілого, частково відшкодував завдану матеріальну шкоду, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо тільки в місцях позбавлення волі, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає, оскільки обставин, які б суттєво знижували тяжкість скоєного кримінального правопорушення не встановлено, при цьому у суду не виникає переконання в тому, що виправлення обвинуваченого можливе без реального виконання покарання.
Зважаючи на суспільну небезпеку скоєного діяння, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Як встановлено судом, на момент набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, ОСОБА_5 має неповнолітню дитину, якій не виповнилося 18 років, а саме: доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що свідчить про можливість застосування до нього п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року, зі змінами, внесеними згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо застосування амністії в Україні" від 06.05.2014 року, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2014 році» від 08.04.2014 року.

На вирок може бути подана апеляція в судову палату по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1