УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №287/111/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 177 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2015 року м. Житомир
Колегія суддів палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю
секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
підозрюваного: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у справі на ухвалу слідчого судді Олевського районого суду Житомирської області від 27 березня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання,
в с т а н о в и л а:
ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, вчиненого за наступних обставин.
22.03.2015 року ОСОБА_8 вступив в злочинний зговір з громадянами: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , особами на ім`я ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , направлений на незаконне заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, останні на автомобілі марки «МАЗДА 6» д.н.з. НОМЕР_1 поїхали до с. Рудня-Хочинська Олевського району, де зустріли гр. ОСОБА_14 , якому запропонували по вигідній ціні продати каміння бурштину вагою близько 2 кг.
22.03.2015 року близько 14 год. ОСОБА_9 ОСОБА_10 , особи на ім`я ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 запропонували ОСОБА_14 сісти до них в автомобіль, на що останній погодився. Рухаючись на автомобілі марки «МАЗДА 6» д.н.з. НОМЕР_1 в напрямку с. Юрово Олевського району по автодорозі сполученням ОСОБА_15 , вказані особи з погрозою застосування фізичного насильства, яку потерпілий сприймав як реальну, що виразилося в приставленні до тіла двох пневматичних пістолетів, почали вимагати від ОСОБА_14 добровільно віддати каміння бурштину без оплати, але останній почав чинити опір, після чого чоловік на ім`я ОСОБА_12 наніс йому один удар рукою в обличчя. Далі, зупинивши автомобіль на ґрунтовій лісовій дорозі, що веде до с. Журжевичі, Олевського району на відстані 500 м. від автодороги сполученням ОСОБА_15 , витягнувши ОСОБА_14 з салону автомобіля, ОСОБА_10 , гр. ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 застосували до потерпілого фізичне насильство, небезпечне для життя та здоров`я, що виразилося в нанесенні ударів ногами по різним частинам тіла та проведення двох пострілів з пневматичного пістолета в область лівої кисті останнього, заподіявши при цьому йому тілесні ушкодження. В цей час ОСОБА_10 відтягнув сумку з каменем бурштину, яку тримав лівою рукою ОСОБА_14 та відрізав її верхню частину, таким чином незаконно заволоділи камінням бурштину вагою близько 2 кг., заподіявши потерпілому матеріальний збиток.
22.03.2015 року відомості по даному факту було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000167, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
25 березня 2015 року ОСОБА_8 був затриманий в порядку передбаченому КПК України та 26 березня 2015 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного підозрюваного ОСОБА_8 та обрано йому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки: прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, не відлучатися з місця проживання з без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання.
Слідчий суддя дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_8 визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, має постійне місце проживання та навчання, позитивно характеризується за місцем проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності до нього можливе застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж зазначено у клопотанні. Доказів, які б переконливо свідчили про наявність ризиків в поданні слідчого не наведено та прокурором не надано.
В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у справі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Зазначає, що слідчим суддею залишено поза увагою те, що підозрюваний ОСОБА_8 вчинив тяжке кримінальне правопорушення за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі, є жителем іншої області та приїхав до Олевського району за змовою з іншими особами вчинити розбійний напад на потерпілого із застосуванням пневматичних пістолетів.
На його думку, вказані обставини свідчать про неможливість запобігання ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК України шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Заслухавши доповідача, пояснення слідчого, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника та підозрюваного ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з положеннями ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Слідчий суддя перевірив доводи клопотання слідчого та дійшов висновку, про можливість запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж зазначено у клопотанні, а зокрема особистого зобов`язання.
При цьому, колегія суддів враховує при прийнятті рішення обставини, які характеризують ОСОБА_8 , а зокрема те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання та сім`ю, позитивно характеризується, навчається у коледжі, співпрацює зі слідством, а також його молодий вік, думку потерпілого, який не має до нього претензій і його не основну роль у вчинені злочину.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками слідчого судді та вважає, що слідчим та прокурором не було доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні.
Слід зазначити, що у клопотанні слідчого взагалі не викладено обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні з посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, а також обґрунтування неможливості запобігання цих ризиків шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів як це передбачає ст. 184 КПК України, що на думку колегії суддів також підтверджує недоведеність слідчим та прокурором недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж зазначено у клопотанні.

Вказані обставини у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України давали слідчому судді усі підстави для відмови в задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_8 найбільш суворого запобіжного заходу та застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

На думку колегії суддів обраний запобіжний захід у в повній мірі може забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Олевського районого суду Житомирської області від 27 березня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано йому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком 60 днів без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: