У х в а л а

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду
України

з кримінальних справ у складі:

головуючого, судді

Редьки А.І.

суддів

Лавренюка М.Ю. і Пошви Б.М.

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 6 березня
2008 року кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1 і
захисників - адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вирок Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2007 року, яким засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

немаючого
судимості,

за ч. 4 ст. 190 КК України на п'ять років позбавлення
волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч. 3 ст. 357 КК
України на два роки обмеження волі, за ч. 2 ст. 358 КК України на два роки
позбавлення волі, за ч. 3 ст. 358 КК України на два роки обмеження волі, на
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів йому призначено п'ять років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю,

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

немаючого
судимості,

за ч. 4 ст. 190 КК України на п'ять років позбавлення
волі, за ч. 3 ст. 358 КК України на два роки обмеження волі, на підставі ст. 70
КК України за сукупністю злочинів йому призначено п'ять років позбавлення волі,
а на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з
випробуванням на три роки іспитового строку,

установила:

Суд визнав ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 винуватими у тому, що вони 14 квітня 2005 року за попередньою змовою з
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_7, використовуючи
завідомо підроблений ОСОБА_1 і ОСОБА_5 документ, заволоділи 95.000 грн.
потерпілого.

Так, у кінці березня - на
початку квітня 2005 року ОСОБА_1 і ОСОБА_5, скориставшись довірливими
відносинами останнього з ОСОБА_7, якому пообіцяли допомогти у продажу квартири,
у шахрайський спосіб заволоділи паспортом потерпілого, а також документами на
квартиру АДРЕСА_1. До паспорту ОСОБА_7 вони вклеїли фотокартку ОСОБА_5 і 14
квітня 2005 року за допомогою цього паспорта за попередньою змовою із ОСОБА_2 і
ОСОБА_6 продали квартиру потерпілого, а отримані у такий спосіб гроші розділили
між собою.

Ухвалою Апеляційного суду
Київської області від 29 серпня 2007 року вирок залишено без зміни.

У
касаційній скарзі з доповненнями до неї засуджений ОСОБА_1 просить скасувати
вирок і ухвалу, а справу - направити на додаткове розслідування. Твердить, що
злочинів він не вчиняв, його обмовили інші засуджені. Вказує, що досудове і
судове слідство було проведено однобічно, неповно, з істотними порушеннями норм
КПК України, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Захисник - адвокат ОСОБА_3
у своїй касаційній скарзі також ставить питання про скасування вироку та ухвали
щодо ОСОБА_1 і направлення справи на додаткове розслідування. Вважає, що
висновки суду про причетність до злочинів його підзахисного не відповідають
фактичним обставинам справи. На його думку, суд в основу вироку поклав
неправдиві показання інших засуджених, проте не взяв до уваги ряд доказів, які
могли б істотно вплинути на його висновки. Крім того, вказує, що суд
апеляційної інстанції всупереч вимогам ст. 377 КПК України не відповів на всі
доводи апеляцій.

Захисник - адвокат ОСОБА_4
у касаційній скарзі просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_2 і направити
справу на додаткове розслідування. Вказує, що всі докази винуватості її підзахисного
є сфальсифікованими.

Цим же вироком засуджено
ОСОБА_5 і ОСОБА_6, якими судові рішення не оскаржуються і касаційне подання
щодо яких не принесено.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали кримінальної
справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що вони
не підлягають задоволенню.

Винуватість
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, за які їх засуджено, матеріалами справи
доведена.

В основу вироку суд поклав
показання засудженого ОСОБА_5, який неодноразово на досудовому слідстві і в
суді детально розповідав про обставини вчинення ним за попередньою змовою із
ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_6 злочинів щодо ОСОБА_7. Його показання зводилися до
того, що він, маючи дружні стосунки з потерпілим, пообіцяв йому допомогти
продати квартиру, а отримавши від нього всі необхідні документи і паспорт,
вклеїли до нього разом із ОСОБА_1 його фотокартку. В агентстві нерухомості він,
видаючи себе за ОСОБА_7, за попередньою змовою з ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_6
продав квартиру потерпілого, а отримані від угоди гроші розділили між собою.

Ці показання засудженого
ОСОБА_5 підтверджуються сукупністю всіх інших доказів у справі, у тому числі
показаннями потерпілої ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_7 не мав наміру продавати
квартиру АДРЕСА_1, свідка ОСОБА_5, якому засуджений ОСОБА_5 розповідав про
обставини вчинення ним злочинів разом із ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_6 щодо
ОСОБА_7, показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які прямо вказали на
ОСОБА_1 і ОСОБА_2, як на осіб, що разом з іншими засудженими вчинили ці
злочини, тими даними, які містяться у протоколі огляду й вилучення паспорту на
ім'я ОСОБА_7, до якого згідно з висновками судово-хімічної та
судово-криміналістичної експертиз саморобним способом уклеєно фотокартку
ОСОБА_5.

За таких обставин
кваліфікація злочинних дій ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 190 і ч. 3 ст. 358 КК України, а ОСОБА_1, крім
того, за ч. 3 ст. 357 і ч. 2 ст. 358 КК України є правильною.

Покарання
ОСОБА_1у і ОСОБА_2 призначено у відповідності з вимогами закону.

Будь-яких
даних про порушення органом досудового слідства чи судом норм кримінального або
кримінально-процесуального закону, які були б підставою для зміни або
скасування судових рішень, на які вказується у касаційних скаргах, не
встановлено.

Беручи
до уваги наведене, колегія суддів не знаходить підстав для призначення справи
до касаційного розгляду з обов'язковим повідомленням осіб, зазначених
у ст. 384 КПК України.

Керуючись
ст. 394 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

відмовити
засудженому ОСОБА_1 і захисникам - адвокатам ОСОБА_3 та ОСОБА_3 в задоволенні касаційних скарг.

Судді:

Лавренюк М.Ю. Редька
А.І. Пошва
Б.М.