Справа № 589/4619/13-к р.
Провадження № 1-кп/589/238/14 р.
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" грудня 2014 р. Шосткинський міськрайсуд Сумської області у складі :

судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 з участю прокурора ОСОБА_3 , адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_6 ,потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001687 від 02.08.2013р. з обвинувальним актом за фактом вчинення:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , урож. с. Клишки Шосткинського раойну Сумської області, українця, гр.України, освіта середня, неодруженого, не працюючого, мешкаючого АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ур.м. Шостка, Сумської області, українця, гр.України, освіта середня, неодруженого, знаходиться на обліку в центрі зайнятості, мешкає АДРЕСА_3 , раніше судимого:

1) 02.07.2012 р Шосткинським міськрайсудом за ч.3 ст.185, ст..104 КК України до трьох років позбавлення волі, з іспитовим строком на два роки,-

за ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України,

ВСТАНОВИВ:
03.02.2013 р. близько 01.00 годин, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння в приміщенні нічного клубу «Орфей», розташованого по вул. К.Маркса,18 м.Шостка, при виходу з клубу зіткнулися з раніше не знайомими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Вважаючи зіткнення навмисним з боку ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 запропонували йому вийти з приміщення клубу для з`ясування відносин. Разом з ними вийшли ОСОБА_15 та невстановлені особи. Після чого, знаходячись біля будівлі клубу, ОСОБА_14 , з метою вчинення хуліганських дій групою осіб з ОСОБА_16 та невстановленими особами, (матеріали досудового розслідування відносно осіб, виділено в окреме провадження та відносно цих осіб дії кваліфіковано за ч.2 ст. 296 КК України) грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, ігноруючи норми моралі та поведінки, почали наносити удари руками та ногами ОСОБА_17 та ОСОБА_18 в область тулубу та голови, від чого ОСОБА_15 присів, а ОСОБА_19 впав разом з ОСОБА_16 Звільнившись від ОСОБА_20 , якому почали наносити удари ногами в область голови невстановлені особи, ОСОБА_12 та ОСОБА_14 знов, підійшовши до ОСОБА_21 , продовжили завдавати йому чисельні удари ногами в область голови. Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_22 , ОСОБА_23 . ОСОБА_24 були умисно завдані легкі тілесні ушкодження у вигляді ушибленої рани носу та саден навкруги обох очей, а ОСОБА_18 легкі тілесні ушкодження у вигляді синців в лівій вісочній області, правій та лівій вушній раковин. Крім того, ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , діючи узгодженою групою осіб під час вчинення хуліганських дій, умисно завдали ОСОБА_17 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, епідурального напластування над лівою тім`яною областю, депресіонного перелому тім`яної кості зліва.

Обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , кожен окремо, вину в інкримінованих злочинах визнали, розкаялись, але від дачі показів відмовилися, позовні вимоги визнали в повному обсязі, готові відшкодовувати.

Потерпілий ОСОБА_15 суду показав, що 02.02.2013р. відбулась зустріч з однокласниками, яку відмічав в клубі «Орфей». Коли він з ОСОБА_25 заходив до клубу, останній зіткнувся у дверях з ОСОБА_26 . В у них виникло якесь непорозуміння і вони всі вийшли на вулицю, де стояли незнайомі хлопці. ОСОБА_12 став біля ОСОБА_20 , а ОСОБА_14 почав бити його кулаком по обличчю, голові, збив з ніг, при цьому наніс близько 15 ударів. Потім підійшов ОСОБА_12 і вони обидва почали його бити ногами по голові від чого, він втратив свідомість, до тями прийшов вдома в Упірова. На слідуючий день, він звернувся до лікаря-невропатолога, бо дуже погано себе почував, де йому було призначене лікування, але госпіталізацію йому не пропонували. 04 лютого він виїхав до м. Києва, де в цей час мешкає, та звернувся до лікарні швидкої допомоги, де його відразу прооперували, а через місяць знов зробили ще одну операцію. Курс лікування, який він має пройти, триватиме близько п`яти років, що потребує коштів. Зараз він позбавлений можливості вести активне життя, має фізичні обмеження, постійно страждає на головні болі. Тому просить суд стягнути матеріальну шкоду в сумі 5835.22 грн, яку обґрунтовує витратами, пов`язаними з лікуванням у лікарняних закладах, а також втратою заробітку, оскільки він працює. Також просить стягнути моральну шкоду, яку він оцінює в 70тис.грн., бо позбавлений можливості вести той спосіб життя,який він вів до травми, постійно відчуває дискомфорт, тривогу за майбутнє, має обмеження у занятті фізичними вправами. Шкоду просить стягнути тільки з ОСОБА_27 ,мотивуючи це як його особисте.

Потерпілий ОСОБА_19 суду надав аналогічні свідчення, але додав, що першим його ударив ОСОБА_12 , а коли вони вдвох впали на землю, крім ОСОБА_26 його бив ОСОБА_28 , та ще хтось, бо це він відчував по тому, як наносились удари по голові та тулубу. Потім ОСОБА_29 та ОСОБА_26 почали бити ОСОБА_21 , який лежав на землі. Він не міг відразу піднятися та допомогти ОСОБА_17 , але коли встав, ОСОБА_26 та ОСОБА_29 втекли, а ОСОБА_30 продовжував лежати на землі та був без тями. Він викликав «швидку», до приїзду якої, ОСОБА_15 весь цей час знаходився в тому ж самому стані. Коли приїхала «швидка», він допоміг ОСОБА_17 сісти до автомобіля. Лікарю «швидкої» він назвав прізвище не ОСОБА_30 , бо чомусь злякався. В лікарні особисто його ніхто не оглядав, ОСОБА_30 не пропонувалась госпіталізація та не робився рентген, їх просто відпустили додому. Харчука він привів до себе додому, бо мешкає неподалік від лікарні. Потім йому стало відомо, що з приводу цього побиття ОСОБА_17 робились операції. Просить стягнути з ОСОБА_27 на його користь моральну шкоду в сумі п`ять тисяч гривень, оскільки його було принижено, причинені легкі тілесні ушкодження, він отримав стрес від такої зухвалої поведінки підсудних.

Свідок ОСОБА_31 суду показав, що він був очевидцем конфлікту між знайомими йому ОСОБА_32 та ОСОБА_29 , з одного боку, та незнайомими хлопцями, як потім виявилось, ОСОБА_30 та ОСОБА_33 , з іншого. На момент конфлікту він стояв біля нічного клубу «Офей» та спостерігав, що відбувалось. Причину конфлікту він не знає, але першими на ОСОБА_26 напали ОСОБА_30 та ОСОБА_33 , ОСОБА_29 , до цього розмовляв по телефону. На улиці були і інші люди, але участі у конфлікті вони не приймали, а тільки спостерігали за бійкою. Він не бачив, щоб хтось падав на землю, нічого йому не відомо і про те, що приїздила швидка. Після бійки ОСОБА_29 та ОСОБА_26 знов пішли до клубу.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_34 , яка показала суду, що потерпілий є її син який, приїхав з м. Києва, де він навчається та працює, пішов на зустріч однокласників, яка проходила 02.02.2013р. в клубі «Орфей». Наступного дня вранці, це була неділя, її син прийшов додому, але в нього все обличчя було розбите мало синюватий відтінок , очі червоні, скаржився на головний біль, а також він повідомив , що його було побито двома незнайомими хлопцями в клубі. Оскільки йому важко було рухатись, на слідуючий день, на таксі, вони приїхали до лікарні, де було зроблено рентген, лікарем-невропатологом призначено лікування, але госпіталізацію ніхто не пропонував. Потім син виїхав до ОСОБА_35 , де в лікарні швидкої допомоги, його стан визнали як тяжкий, йому відразу було зроблено операцію. Через місяць було зроблено ще одну операцію. Лікування сина триває і до цього часу, потребує значних коштів, бо тільки на проведення двох операцій було витрачено близько тридцяти тисяч грн., не рахуючи витрат на відновлення і проведення чергових курсів лікування, вартість яких складає близько двох тисяч. Свідок також суду пояснила, що під час досудового слідства їм дзвонила мати ОСОБА_26 , яка приходила до неї разом з матір`ю ОСОБА_29 . Спочатку вони мали намір надати допомогу в лікуванні її сина, але так і не надали допомоги.

Свідок ОСОБА_36 та ОСОБА_37 які разом з потерпілими святкували зустріч однокласників в клубі »Орфей» суду показали, що знаходячись в клубі, кожен спілкувався з тим, з ким хотів, алкоголем не зловживали. Як побили ОСОБА_30 та ОСОБА_33 біля клубу, вони не бачили. Свідок ОСОБА_38 додав, що через деякий час йому телефонував ОСОБА_19 та попросив принести до лікарні його курточку та курточку ОСОБА_30 . Вже знаходячись в лікарні він побачив, що все обличчя та голова ОСОБА_30 були побиті, він не міг адекватно відповідати на питання, з усього було видно, що він погано себе почуває. Пізніше стало відомо, що Харчука в м. Києві прооперували.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_39 суду показав, що працюючи лікарем-невропатологом, при огляді ОСОБА_21 не виявив порушення цілостності кісток черепа, оскільки це виявити на рентген знімку неможливо, потрібні інші дослідження, які в умовах районної лікарні не здійснюються, такі травми можна дослідити після проведення МРТ, що і було зроблено Харчуку в м.Києві та обрано відповідне лікування, вірність якого він не піддає ніякому сумніву. Теперішній стан ОСОБА_30 потребує постійного контролю та лікування, є вирогідність , що в майбутньому, навіть після тривалого курсу лікування, стан здоров`я ОСОБА_30 не буде поновлено і від цього він не буде позбавлений фізичних страждань. Також вказаний свідок суду показав, що рентген знімок який надано суду для огляду зроблено в Шосткинський ЦРЛ. Також свідок вказує, що з такою травмою яка була виявлена лікарями м. Києва кожна особа реагує по різному, одні можуть пересуватись, інші ні.

Свідок ОСОБА_40 , який є фельдшером швидкої допомоги, суду показав, що він обслуговував виклик до клубу «Орфей», але потерпілого ОСОБА_30 він вже не пам`ятає, бо таких викликів до цього клубу дуже багато. Відповідно до записів у карточці, потерпілий не міг самостійно рухатись, до автомобіля сідав зі стороньою допомогою, у хворого була травма носа, тому він і доставив його до лікарні та надав відповідну за таких обставин допомогу. Прізвище хворого записав зі слів особи, яка його супроводжувала, іноді прізвища осіб, які доставляються в лікарню називають інші.

Свідок ОСОБА_41 , яка працює викладачем в училищі, де навчались ОСОБА_14 та ОСОБА_12 пояснила, що до навчання зазначені особи ставилися майже ніяк, могли навчатися набагато краще, але для цього зусиль не прикладали, могли зірвати уроки та не реагувати на зауваження вчителів..

Крім показів свідків вина обвинувачених також доводиться іншими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до карти швидкої медичної допомоги від 03.02.2013р. о 01.25 год.був здійснений виклик до клубу «Орфей», де у потерпілого була виявлена ушиблена рана носа, самостійно рухатись він не міг, надана медична допомога у вигляді накладення пов`язки та вдихання парів нашатирю.

Як вбачається з довідки Київської лікарні швидкої допомоги від 07.02.2013 р. 05.02.2013 р ОСОБА_8 був госпіталізований до відділення нейрохірургії з діагнозом « ЗЧМТ, забий головного мозку, депресіонний перелом тіменної кості». З медичних виписок за № 3721 від 28.02.13р. та за № 7204 від 26.03.13р. зазначеної медичної установи вбачається, що ОСОБА_8 , який був побитий 02.02.13р. 06.02.13р. та 12.03.13р. був прооперований з приводу перелому лівої тіменної кості черепа та проведена краниопластика протокрилом.

Згідно висновків судово-медичного експерта за № 154 від 30.05.2013р. та за № 215 від 12.07.2013 р. ОСОБА_17 були причинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із забієм головного мозку, епідуральним напластуванням над лівою тіменною областю, депресіонним переломом тіменної кості зліва, забиття м`яких тканин голови, що кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознаками небезпечності для життя в момент заподіяння. Крім того, потерпілому також були завдані тілесні ушкодження у вигляді ушибленої рани на носі та крововиливів навкруги обох очей, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

За висновком судово-медичного експерта за № 234 від 25.07.2013 р. ОСОБА_18 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді крововиливів лівої вісочної області, на правій та лівій вушних раковин, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Як зазначається у висновку судово-медичного експерта за № 154/1 від 12.06.2013 р. механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених в потерпілого ОСОБА_21 відповідає механізму їх утворення , вчинених ОСОБА_42 , продемонстрованих ОСОБА_25 при проведенні слідчого експерименту.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта за № 215/1 від 17.07.2013 р. механізм утворення тяжких тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_21 може відповідати механізму утворення тяжких тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_42 , продемонстрованих ОСОБА_25 під час проведення слідчого експерименту; механізм утворення тяжких тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_21 не відповідає механізму утворення тяжких тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_16 та невстановленими особами, продемонстрованим свідком ОСОБА_25 під час проведення слідчого експеримента 03.06.2013 р.; механізм утворення тяжких тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_21 може відповідати механізму утворення тяжких тілесних ушкоджень , завданих ОСОБА_42 та ОСОБА_16 продемонстрованим потерпілим ОСОБА_43 під час проведення слідчого експеремента 12.06.13 р.

З висновку судово-медичного експерта за № 215/2 від17.07.2013р. убачається, що механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_21 не відповідає механізму утворення тілесних ушкоджень, вчинених ОСОБА_16 продемонстрованих ним при проведенні слідчого експеримента 19.06.2013 р.

Суд критично сприймає доводи захисту, що відсутності в діях їх підзахисних умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілим виходячи з наступного: Як стверджує захист, у потерпілого ОСОБА_21 було виявлено струс головного мозку, ушиб м`яких тканин обличчя, під час рентгенологічного дослідження порушень цілостності кісток не виявлено, операція проводилась в м. Києві через деякий проміжок часу. Тому травма з приводу якої потерпілий ОСОБА_15 звертався до лікарів в м. Києві не відноситься до подій, які мали місце 03.02.2013 року в м. Шостка. Однак з даним доводом сторони захисту погодитись не можливо, оскільки в медичній документації зокрема в довідці від 07.02.2013 року виданої міською клінічною лікарнею швидкої допомоги м. Києва вказано діагноз ЗЧМТ ушиб головного мозку епидуриальні напластовання лівої тім`яної обл., депресійний перелом кісті зліва. Згідно виписки 3721 із медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого операція проводилась в зв`зку усуненням вдавленого перелома лівої тім`яної кісті і що ОСОБА_15 знаходився на лікуванні з 05.02. по 28.02.2013 року, і що дана травма отримана після побиття.

Суд проаналізувавши доводи сторони захисту знаходить їх неспроможними, оскільки вони не узгоджуються з показами свідка ОСОБА_39 , свідка ОСОБА_34 , яка вказала, що її син прийшов в неділю додому, його обличчя було побите, скаржився на головний біль. З приводу головних болів вони звертались до Шосткинської ЦРЛ( факт звернення підтверджується свідком ОСОБА_39 ) їм було призначено лікування, без госпіталізації. Однак лікування не давало бажаних результатів в зв`язку з цим син звернувся до лікарів м. Києві де було проведено МРТ головного мозку та виявлено перелом кістки. Дане підтверджується і висновком експерта № 154 від 21.05.2013 року згідно якого у потерпілого ОСОБА_15 мало місце ЗЧМТ з депресійним переломом тім`яної кісті зліва, а згідно висновку експерта № 215 від 08.07.2013 року ці пошкодження утворилися в строк 03.02.2013 року. Також факт побиття підтверджується і свідком ОСОБА_38 який повідомив суду, що йому після інциденту, що стався телефонував ОСОБА_19 та попросив принести до лікарні його курточку та курточку ОСОБА_30 . Знаходячись в лікарні вказаний свідок побачив, що все обличчя та голова ОСОБА_30 були побиті, він не міг адекватно відповідати на питання, з усього було видно, що він погано себе почуває. Пізніше стало відомо, що ОСОБА_30 в м. Києві прооперували.

Суд ураховує, що показання свідків, окрім свідка ОСОБА_44 який діяв з дружніх спонукань відносно обвинувачених, покази потерпілих були послідовними, логічними, переконливими, не мають ніяких істотних суперечностей, які б давали підстави для сумнівів, підстав обмовляти обвинувачених у потерпілих не має, оскільки вони не мали ніяких конфліктних ситуацій з ОСОБА_16 та ОСОБА_42 , взагалі раніше ніколи не бачились та не були знайомі.

З урахуванням вище викладеного, суд не може взяти до уваги покази свідка ОСОБА_31 так як вони є нелогічними не послідовними не узгоджуються з показами потерпілих свідків та матеріалів кримінального провадження. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що під час конфлікту, який мав місце в клубі «Орфей» 03.02.2013 року ОСОБА_45 вказує, що потерпілі знаходились на місці де відбулась бійка, але не вказує, що через декілька хвилин приїхала «Швидка». Також свідок ОСОБА_45 розповідаючи про механізм та порядок нанесення ударів учасниками бійки не зміг пояснити в якому одязі були ОСОБА_15 та ОСОБА_46 . Отже доводи захисників щодо сумнівності доказів сторони обвинуавчення спростовуються показами самих потерпілих, які на місці пригоди чітко вказали, що саме обвинувачені ОСОБА_26 та ОСОБА_29 послідовно спочатку руками, а потім ногами впродовж 15-20 хвилин наносили удари саме в область голови. Крім того ні сторона захисту ні самі обвинувачені будь-яких доказів з приводу їх непричетності суду не навели. Спростування висунутої обвинуваченням версії причетності обвинувачених до скоєного ними злочину сторона захисту якраз і висловлює лише припущення, що удари наносили інші особи, а також той факт, що черепно-мозгова травма була отримана за інших умов. Дані посилання захисту на те, що ОСОБА_15 отримав тяжкі тілесні ушкодження не під час бійки біля клубу «Орфей», а десь в іншому місті, виклик швидкої відбувався до іншої людини, а не ОСОБА_21 , спростовується свідченнями свідка ОСОБА_38 , який підтвердив про знаходження вночі 03.02.13 р ОСОБА_21 та ОСОБА_20 у лікарні, куди він на прохання ОСОБА_20 приносив їх одяг з роздягальні «Орфею». Потерпілий ОСОБА_19 не заперечує, що фельдшеру «швидкої» назвав інше прізвище, а не ОСОБА_21 , бо чомусь злякався, сам ОСОБА_15 знаходився в неадекватному стані і не міг відповідати на запитання, медичний працівник приводив його до тями, за допомогою нашатиря. Клініка захворювання ОСОБА_21 знаходилась в динамиці, тому, як зазначив в судовому засіданні лікар-невропатолог ОСОБА_47 , стан ОСОБА_21 постійно погіршувався, що об`єктивно підтвердилось при проведенні МРТ та його оперуванні. Такі висновки відповідають показанням свідків та лікарів, допитаних в судовому засіданні; даним судово-медичної експертизи та протоколів проведення слідчого експерименту за участю свідків. Не брати до уваги показів свідків та потерпілих у суду не має підстав.

Крім того, потерпілі стверджують, що активну участь в бійці приймали лише обвинувачені, удари саме вони наносили в область голови із сторонніх хто приймав участь в бійці удари наносились лише по ногам та тулубу. З огляду на це, суд вважає, що ОСОБА_26 та ОСОБА_29 умисно завдавали потерпілому ОСОБА_30 удари в життєво важливий орган - голову руками, а коли останній впав і лежав на землі, наносили удари ногами в голову. Обвинувачені в силу свого інтелектуального розвитку розуміли, що їх дії носять небезпечний характер; бажали наслідків передбачених ч.2 ст. 121 КК України, тобто спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння. Суд не приймає до уваги доводи сторони захисту так як вважає, що обвинувачені намагаються уникнути від відповідальності, оскільки їх дії були злагоджені і направлені на спричинення тілесних ушкоджень потерпілим.

При призначенні покарання суд приходить до наступного:

- злочин за ч.2 ст.121 КК України згідно до ст.12 КК України є тяжким,

злочин за ч.2 ст.296 КК України - середньої тяжкості .

По особах винних:

- ОСОБА_12 , вперше притягується до кримінальної відповідальності,

за місцем мешкання характеризується задовільно, скарг на його поведінку до сільради не надходило, за місцем навчання посередньо, згідно даним облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває. Обставиннами, що пом`якшують покарання суд визнає щире каяття, часткове відшкодування шкоди.

Обставиною, що обтяжуює покарання, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння;

- ОСОБА_13 , злочин скоїв в період іспитового строку у неповнолітньому віці, за місцем мешкання характеризується як особа, скарг на поведінку якої не надходило, за колишнім місцем навчання характеризується посередньо, до навчання відносився незадовільно, згідно даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є вчинення злочину неповнолітнім, часткове відшкодування шкоди, щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів.

Враховуючи вказані обставини стосовно кожного з обвинувачених,а також думку потерпілих, які вважають, що обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , у зв`язку з частковим відшкодуванням шкоди, щирим каяттям мають понести відповідне покарання,але це покарання не повинно бути пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Суд проаналізувавши всі докази, вважає доведеною їх вину в заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, вчиненими групою осіб доведеною, вину у вчиненні ними злочину передбаченого ч.2 ст. 296 КК україни, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалась особливою зухвалістю в чинене в групі між ОСОБА_29 та ОСОБА_26 доведеною. Суд вважає, що характер заподіяних обвинуваченими потерпілому тілесних ушкоджень, а саме закрито черепно-мозкової травми, забій головного мозку, епідуральні напластованія над лівою тім`яною області, депресіонним переломом тім`яної кості зліва, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень і між даними тілесними ушкодженнями та настанням результату є прямий причинний зв`язок, спосіб його заподіяння, а саме нанесення кулаками рук, а в подальшому удари ногами в область голови потерпілого, свідчать про прямий умисел обвинувачених на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що винність ОСОБА_22 та ОСОБА_27 , кожного, у вчинені інкримінованих злочинів, доведена повністю а їх умисні дії вірно кваліфіковані:

-за ч.2 ст.296 КК України так як вони вчинили грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненою групою осіб;

за ч.2 ст. 121 КК України так як вони умисно заподіяли потерпілому ОСОБА_17 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, вчиненими групою осіб.

При призначенні покарання суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини за якими вчинений злочин, особу винних.

Доводи сторони захисту та представника потерпілих в дебатах про безпідставність посилання обвинувачення на факт знаходження обвинувачених під час скоєння ними інкримінованих дій в стані алкогольного сп`яніння, є неприйнятним, оскільки потерпіли вказують на певні ознаки, які підтверджуть стан алкогольного сп`яніння.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_13 є рецедив злочинів та стан алкогольного сп`яніння. Відносно ОСОБА_27 обтяжуюча обставина стан алкогольного сп`яніння.

За таких обставин суд вважає за необхідне призначити покарання вигляді позбавлення волі, оскільки їх виправлення не можливе від ізоляції від суспільства. Крім того враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання, щире каяття у скоєному відшкодування завданої злочином шкоди, а в відношенні ОСОБА_13 скоєння злочину будучи неповнолітнім, суд вважає можливим при призначенні покарання ОСОБА_13 та ОСОБА_12 застосувати ст. 69 КК України.

Під час досудового розслідування потерпілими заявлені цивільні позови.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Заявлений позов ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 5835,22 грн. з ОСОБА_27 відшкодовано в повному обсязі на момент розгляду справи судом. Що стосується заявлених потерпілими вимог морального характеру то згідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. ОСОБА_19 та ОСОБА_15 просив стягнути моральну шкоду з ОСОБА_27 відповідно в сумі 5000 грн. та 70 000 грн., при цьому ОСОБА_19 посилається на те, що було зіпсовано відпочинок з друзями, його було принижено та завдано фізичного болю, на його очах майже вбивали ногами його друга.

ОСОБА_15 моральні страждання пов`язує з втратою можливості вести той активний спосіб життя, який у нього був до побиття, отримана травма голови постійно дає про себе знати, він обмежений в занятті фізичними вправами, до цього часу проходить курси лікування, а тим більше, вживання ліків має відбуватись протягом всього життя, що негативно вплине на його здоров`я в цілому.

Станом на 25.12.2014 року потерпілому ОСОБА_15 відшкодовано 34,165грн. моральної шкоди та повністю матеріальну в розмірі 5835грн. Невідшкодованими залишилась шкода в сумі 30.000 грн., яку обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_14 до якого позов не пред`явлено взагалі, зобов`язались відшкодувати протягом 15 днів в сумі 10 000грн., та 20 000грн. шляхом щомісячного погашення в розмірі 1000 грн. з кожного.

Позовні вимоги ОСОБА_7 підлягають задоволенню, але частково, оскільки йому були спричинені менші страждання, керуючись принципом розумності та справедливості суд вважає можливим стягнути з ОСОБА_27 на користь ОСОБА_7 шкоду в сумі 1 000грн.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.370,374 КПК України ,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_48 визнати винним у скоєні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України та призначити покарання:

-за ч.2 ст.121 КК України ст. 69 КК України 4роки позбавлення волі;

-за ч.2 ст.296 КК України два роки позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити до відбування 4 роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шосткинського міськрайсуду від 02.07.2012 р. за ч.3 ст.185 КК України у вигляді одного місяця позбавлення волі і остаточно визначити до відбування 4 роки одного місяця позбавлення волі.

ОСОБА_49 визнати винним у скоєні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України та призначити покарання:

- за ч.2 ст.121 КК України cn. 69 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

-за ч.2 ст.296 КК України два роки позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити до відбування 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили кожному засудженому залишити тримання під вартою зарахувавши строк перебування під вартою ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з моменту затримання з 25.03.2014р.

Стягнути з ОСОБА_27 на користь ОСОБА_8 залишок несплаченої моральної шкоду в сумі 30 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_27 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 1 000 грн.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області через міськрайсуд протягом 30 днів з дня проголошення. Копію вироку негайно вручити засудженим та прокурору.

Суддя Шосткинського
міськрайсуду
Сумської області ОСОБА_1