АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №11-418- 2007 р . Головуючий у 1 -й інстанції: Черніков В.І.,
Категорія: ст. 121 ч.2 КК України Доповідач
апел.інст.:Тимошевський В.П.,
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

апеляційного суду Миколаївської
області

у складі:

головуючого Ржепецького О.П.,

суддів Куценко О.В.,
Тимошевського В.П.,

за участі прокурора Андрєєвої Н.В.,

захисника ОСОБА_4,

потерпілого ОСОБА_2

29 травня 2007
року розглянула у відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1, на вирок
Новобузького районного суду Миколаївської області від 3 квітня 2007
року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця
с.Новоюріївка Новобузького району Миколаївської області, українця, громадянина
України, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого
в с.Новоюріївка Новобузького району Миколаївської області, не судимого,

-засуджено за ст. 121
ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на
строк 8
років і вісім місяців.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в відшкодування причиненої моральної шкоди , 50000 грн.

Згідно з вироком, ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що
умисно причинив тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_2, що спричинили його смерть , за таких обставин.

7.09.2006
року в ранішній час в с
Новоюріївка Новобузького району в домоволодінні ОСОБА_5 і його синів
ОСОБА_6 та ОСОБА_7

знаходився і ОСОБА_2 який ночував у них в будинку, всі вони вживали спиртні напої.

Туди ж в будинок прийшов і ОСОБА_1 у якого з собою також були спиртні напої і який разом з іншими став їх
вживати.

В процесі вживання спиртних напоїв ОСОБА_1 став обвинувачувати ОСОБА_2 в крадіжці його велосипеда і відчуваючи неприязнь до ОСОБА_2 наніс останньому удар кулаком
в область обличчя, потім сильний
удар ліктем в область грудної клітки від якого ОСОБА_2 зігнувся і сидів зігнувшись декілька хвилин. Через незначний
проміжок часу ОСОБА_1 знову наніс удар рукою в область обличчя ОСОБА_2 Після цього, ОСОБА_1 взяв за одяг ОСОБА_2 виштовхнув його за поріг будинку, а коли ОСОБА_2
впав поруч порога, наніс ОСОБА_2який
лежав, декілька ударів взутою ногою в область спини, а також стрибнув на грудну клітку ОСОБА_2, який лежав.

Після таких насильницьких дій ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 стал
погано себе почувати а ІНФОРМАЦІЯ_2
року він помер в будинку ОСОБА_5

Смерть ОСОБА_2 настала від гострої дихальної
недостатності на грунті напруженого травматичного
правостороннього пневмоторакса , ателектаза правої легені, багаточисельних переломів ребер з
двох сторін з пошкодженням плеври і тканини
правої легені. Вищевказані тілесні ушкодження
відносяться до тяжких тілесних ушкоджень що спричинили смерть ОСОБА_2

Засуджений ОСОБА_1, в апеляції, просить вирок змінити та
перекваліфікувати його дії з ч.2 ст. 121 КК України на ст. 126 КК України, або скасувати вирок а справу направити
на додаткове досудове слідство, щоб перевірити
версію про отримання тілесних ушкоджень потерпілим в результаті падіння на площину з виступаючою поверхнею.
Оскільки досудове слідство не
перевіряло покази свідків щодо падіння потерпілого на площину з виступаючою поверхнею, не обстежувало ці
предмети разом з експертом.

Апелянт вважає, що його удари не могли спричинити такі
тяжкі наслідки,від удару ліктем в груди
потерпілий навіть не впав а тільки зігнувся, що свідчить про невелику силу удару. Засуджений
стверджує, що не стрибав на
груди потерпілому. Посилаючись на те, що на тілі ОСОБА_2 ,на грудній клітці є синець розміром 2
на 3 см. а інших ушкоджень не виявлено, апелянт вказує, що якби він стрибав на потерпілого
і бив взутими ногами то на
грудній клітці потерпілого були б численні крововиливи і синці.

На думку апелянта суд не дав оцінки поясненням допитаних
в судовому засіданні свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, щодо того що вони бачили як ОСОБА_2 більше тижня пиячив в селі,
ночував в своєму автомобілі, неодноразово
падав на каміння на поліна в дворі ОСОБА_5
їдучи на велосипеді по греблі ставка, зірвався і впав з висоти трьох метрів.

Потерпілі ОСОБА_3 і ОСОБА_2 в запереченні на апеляцію засудженого, просять вирок суду залишити без зміни а
апеляцію без задоволення. Потерпіла ОСОБА_12 в запереченні на апеляцію просить апеляційну інстанцію, позбавити ОСОБА_1 волі на 12
років і стягнути в відшкодування моральної шкоди на користь
ОСОБА_11- сто тисяч грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_4, в інтересах
засудженого ОСОБА_1 на підтримання його апеляції, який просив скасувати вирок а справу направити на додаткове досудове
слідство, або змінити вирок, перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч.2 ст. 121 КК України на ст. 126
КК України і пом'якшити покарання, потерпілого ОСОБА_2
про залишення апеляції без задоволення, думку прокурора Андрєєвої Н.В., про
залишення вироку без зміни, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню
не підлягає, з слідуючих підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні
ним зазначеного у вироку злочину при обставинах встановлених
судом відповідають фактичним обставинам
справи і підтверджені розглянутими в судовому засіданні доказами
детально викладеними у вироку, і зокрема, даними, що містяться в показаннях :

Потерпілого ОСОБА_2, про те, що 9.09.2006 року приблизно в 21
год 30 хв. працівники міліції йому повідомили ,
що його батько знаходиться в морзі. Коли він поїхав в с Новоюріївку по
автомобіль, то зі слів ОСОБА_5 старшого, йому стало відомо, що його батька
ОСОБА_2 побив ОСОБА_1, після чого ОСОБА_2 помер.

- Потерпіла ОСОБА_3 пояснила в судовому засіданні,
що коли вона перебувала в своєї матері в Чернігівській області, то від
сина отримала телеграму про смерть свого чоловіка.

-Як вбачається з пояснень підсудного ОСОБА_1 в судовому засіданні, він не заперечує що в процесі вживання
спиртних напоїв в будинку ОСОБА_5
він наніс ОСОБА_2перший раз удар кулаком в обличчя, а потім ліктем своєї лівої
руки ударив ОСОБА_2 в область грудної клітки при цьому допомогав нанести удар своєю правою рукою, потім наніс ще один
удар долонею руки в область обличчя.
Після цього він взяв ОСОБА_2 за одяг і витягнув на поріг будинку,
ОСОБА_2 підсковзнувся і впав. Він двічі
ногою наніс ОСОБА_2удари по тулубу, потім ОСОБА_7 завів ОСОБА_2 в будинок і
переодягнув. Коли він перебував у ОСОБА_5, то при ньому крім нього,
ніхто більше ОСОБА_2ударів не наносив. ОСОБА_1
вважає, що удари він наносив не з великою силою і від цих ударів
потерпілий померти не міг. Коли на вулиці він наніс два удари ОСОБА_2який лежав, то ОСОБА_7 його відтягнув щоб
він більше не чіпав потерпілого.

Свідок ОСОБА_1, стверджував в судовому засіданні, що 7.09.
2006 року в половині восьмої ранку, до них прийшов ОСОБА_2
приніс пляшку горілки і запропонував їм вжити горілку. Він, ОСОБА_7, їх батько
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 який перебував у них в будинку вживали спиртні напої, до них
в будинок прийшов ОСОБА_1 який теж приніс спиртне і сів з ними вживати спиртні
напої. Потім, він ще приніс пляшку горілки
яку вони вжили. В процесі вживання спиртного, ОСОБА_1 став сваритися з
ОСОБА_2 і наніс ОСОБА_2два удара кулаком в обличчя.
Потім ОСОБА_1 ударив ОСОБА_2 склавши руки ліктем в грудну клітку. Потім ОСОБА_1
і ОСОБА_2 вийшли на вулицю, коли виходили ОСОБА_2 підсковзнувся і впав з
порога, а ОСОБА_1 наніс ще два удара ОСОБА_2

Аналогічні пояснення в судовому засіданні дали свідки
ОСОБА_7та ОСОБА_1(старший). При цьому свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_1 уточнили, що в процесі вживання спиртного, виникла сварка ОСОБА_1 обвинив ОСОБА_2 в крадіжці його велосипеда. ОСОБА_2
говорив що він не брав велосипеда, що у нього на краю села стоїть автомобіль, а
велосипед йому непотрібний. Крім того свідок ОСОБА_7, уточнив, що
ОСОБА_1 сильним ударом локтем
руки наніс ОСОБА_2в область грудей, від даного удара потерпілий зігнувся і декілька хвилин так сидів.

-З досліджених в судовому засіданні показань даних як свідком ОСОБА_5 під час досудового слідства, протоколи допиту
від 10.09. 2006 року (а.с. 38) та від 20.10.
2006 року (а.с.49-51) видно, що 08.09.2006 року після того як його брат ОСОБА_7 завів потерпілого
ОСОБА_2 в будинок, він з своїм батьком
ОСОБА_5 пішли до ОСОБА_13, де працювали в полі цілий
день. В цей же день, приблизно в23 год. 30 хв. ОСОБА_13
привіз їх з поля. Коли він зайшов в будинок ,побачив що ОСОБА_7 спав а ОСОБА_2 сидів поруч телевізора та
палив цигарки. Він запитав у ОСОБА_2 чи в нього щось болить, так як той
сидів зігнувшись. ОСОБА_2 відповів ,
що у нього сильно болить в грудях,
що ОСОБА_1 сильно ударив його в груди.

Крім того, ОСОБА_1 стверджував, що в той день коли до них додому прийшов
ОСОБА_2 він не скаржився на стан свого здоров'я. А після того як його побив
ОСОБА_1, стан здоров'я ОСОБА_2 погіршився і від цього він загинув;

Суд першої інстанції, визнав неправдивими пояснення
свідка ОСОБА_7 в судовому засіданні, про те,що ОСОБА_1 не стрибав обома
ногами на груди ОСОБА_2, який лежав.

Аналіз показів ОСОБА_7 даних під час досудового слідства як свідком, свідчить про те, що він бачив як ОСОБА_1
під час побиття ОСОБА_2 який лежав на подвір'ї будинку, стрибнув на
груди потерпілому обома ногами, тобто пояснення є об'єктивними і правдивими,
так як давалися даним свідком під час досудового слідства неодноразово, тому суд визнав їх такими що відповідають
дійсності і обгрунтовано поклав в основу вироку.

З даних висновку судово-медичного експерта №
117 від 18.10. 2006 року (а.с.
97-100) вбачається,
що при дослідженні трупа ОСОБА_2 виявлено :

-Смерть ОСОБА_2 наступила від гострої дихальної недостатності на грунті напруженого травматичного
правостороннього пневмоторакса, ателектаза правої легені, багаточисельних переломів ребер з двох сторін з пошкодженням
плеври і тканин правої легені. Про що свідчать: садна і крововиливи в області середньої третини тіла грудини; переломів 3-6
ребер справа і зліва по передньо- пахвовій лініям з ознаками нажиму
на внутрішніх костних пластинках;пошкодження пристіночної плеври в області перелому 5-го ребра справа; пошкодження плеври і тканини зовнішньо -бокової поверхні середньої долі правої легені; еклектаза
правої легені: напруженого правостороннього пневмоторакса.

Указані вище ушкодження по критерію небезпечності для життя відносяться до категорії тяжких тілесних
ушкоджень, що спричинили смерть.

Утворення всіх отриманих ушкоджень в результаті падіння
на плоскість малоймовірне, що про що свідчить багаточисельність і
різна локалізація ушкоджень.

Крім ушкоджень зазначених в п. 1,
при дослідженні трупа виявлені
крововилив і садно в області правої орбіти, крововилив і садно в області лівої орбіти, крововилив і садно в області носа. Дані ушкодження носять ознаки
легких тілесних ушкоджень.

Непрямий згинальний характер переломів ребер , симетрична їх локалізація 3-6 ребер зліва і зправа по
передньо- підпахвовій лінії, наявність саден і крововиливу в області середньої
третини тіла грудини свідчать про те, що закрита травма грудної клітки,
спричинивша смерть, найбільш вірогідно, утворилася в результаті не менше ніж
одної ударної дії якогось тупого твердого предмету в області грудини.

З даних додаткового висновку судово-медичного експерта № 12 від 13.11.2006
року(а.с. 140 -142) вбачається, що травма грудної клітки , спричинивша смерть ОСОБА_2 , могла утворитися в результаті того, що ОСОБА_1 стрибнув на грудну клітку потерпілого двома ногами при умові, що потерпілий в цей момент лежав на спині і ударна
дія при йшлася в область грудини. В цей же момент могло утворитися садно в
області середньої третини грудини.

Наявність садна в області середньої третини грудини , крововиливи в м'які тканини , характер
виявлених переломів ребер свідчить про те, що найбільш
вірогідно ударна дія в результаті якої утворилася закрита травма грудної
клітки, спричинивша смерть ОСОБА_2 було нанесено -в місце локалізації садна.

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_14 підтвердив
свій експертний висновок по справі, та зазначив, що травма грудної клітки
виявлена у трупа ОСОБА_2 і переломи ребер могли утворитися від одного сильного удара локтем в грудну клітку, могла утворитися і від
стрибка обома ногами на грудну клітку лежавшому на спині ОСОБА_2

Доводи апелянта, про те, що суд не дав оцінки показам свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 щодо того, що ОСОБА_2 більше тижня пиячив в селі, неодноразово
падав на каміння і на поліна в дворі ОСОБА_5, їдучи на велосипеді по греблі
ставка зірвався і впав з висоти трьох метрів, є безпідставними.

Так, свідок ОСОБА_10 пояснила в судовому засіданні, що 6 чи 7
.09. 2006 року вона їхала до свого батька і бачила, як поруч стовпа
коло будинку Заярної лежав ОСОБА_2, вона ще говорила йому щоб він вставав,
останній повернувшись щось їй відповів, тільки вона не розібрала, що ОСОБА_2
говорив.

Тобто, свідок ОСОБА_10 не говорила що ОСОБА_2 падав.

Суд першої інстанції заслухавши пояснення свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_9 про те, що вони бачили приблизно 6-7 вересня 2006 року ОСОБА_2 в с.
в стані алкогольного сп'яніння, що
він падав, дав належну оцінку показам даних свідків, і
оскільки вони не узгоджувалися з іншими

здобутими доказами по справі, визнав їх такими що вони не відповідають дійсності.

Суд,також дав належну оцінку показам свідка ОСОБА_8 ,
і ,оскільки пояснення свідка не узгоджувалися з іншими здобутими по
справі доказами, визнав їх такими, що не
відповідають дійсності. З пояснень потерпілих вбачається, що ОСОБА_2 був інвалідом, у нього були
пошкоджені кості тазу, він в зв'язку з цим не їздив і
не міг їздити на велосипеді.

Суд першої інстанції також дійшов вірного висновку, що після зазначеної події до смерті ОСОБА_2 спиртних напоїв
не вживав, і не ходив по селі в стані алкогольного сп'яніння, викладене
підтверджується даними висновку
судово-медичного експерта, з якого випливає, в крові трупа ОСОБА_2 не
було виявлено етилового спирту.

Свідок ОСОБА_15 пояснив в судовому засіданні, що в один з
днів вересня місяця 2006
року він бачив ОСОБА_2 поруч
автомобіля, то на ньому не було ніяких тілесних
ушкоджень.

Оскільки свідок ОСОБА_15, взагалі не говорив про те, що
ОСОБА_2 падав, суд не давав оцінки його показам.

У суду першої інстанції не було підстав сумніватися в
достовірності показань свідків ОСОБА_5, ОСОБА_7,
ОСОБА_5, і він обгрунтовано взяв їх в основу вироку, оскільки вони послідовні, узгоджуються в подробицях з іншими встановленими
по справі доказами, і зокрема: показаннями самого ОСОБА_1 в судовому засіданні,
який фактично визнав що він побив
потерпілого ОСОБА_2 , ударив один раз кулаком в обличчя, а потім ліктем своєї
лівої руки ударив ОСОБА_16 в область грудної клітки, при цьому допомогав
нанести удар правою рукою, потім
наніс ще один удар долонею в область обличчя, потім ногою ударив двічі ОСОБА_2 по тулубу, а також з поясненням
потерпілого ОСОБА_2 в судовому
засіданні, про те, що зі слів свідка ОСОБА_5 старшого йому стало відомо, що його батька ОСОБА_2 побив ОСОБА_1, після чого ОСОБА_2 помер, які також
відповідають даним висновків
судово-медичного експерта №117 від 18.10. 2006 року та №12 від 13.11.2006 року, та поясненням судово-медичного експерта ОСОБА_14 в судовому засіданні, тому суд дійшов
вірного висновку, що сукупність вищевикладених доказів підтверджує, що саме
ОСОБА_1 умисно причинив тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_2, що спричинили його смерть.

Таким чином, доводи засудженого ОСОБА_1 про те, що його удари нанесені ОСОБА_2не могли спричинити смерть
потерпілого, є безпідставними, оскільки
спростовуються вищевказаними дослідженими в судовому засіданні доказами.

Доводи апелянта про те, що суд всебічно не дослідив
обставини справи внаслідок чого дав невірну юридичну кваліфікацію його
дій, є безпідставними.

Матеріалами справи встановлено, що досудове слідство по
справі і судовий розгляд проведено з
дотриманням вимог ст.22 КПК України, а викладені у вироку висновки відповідають обставинам справи.

Дослідивши та проаналізувавши ці докази суд дав їм
належну оцінку і обгрунтовано визнав ОСОБА_1 винним
в умисному тяжкому тілесному ушкодженні ОСОБА_2, тобто
умисному тілесному ушкодженню що спричинило смерть потерпілого, і його дії
вірно кваліфікував за ч.2 ст. 121 КК України.

Згідно з ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин ,
має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її
виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з роз'ясненням, що містяться в абзаці 2
постанови Пленуму Верховному Суду України, від 24 жовтня 2003 року №7
зі змінами, внесеними
постановою Пленуму від 10 грудня 2004 року №18 «Про практику призначення
судами кримінального покарання», при обранні покарання у кожному конкретному випадку суд зобов'язаний враховувати
ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані
про особу винного та обставини справи, що пом'якшують і обтяжують покарання.

Як видно з матеріалів справи і вироку, при призначенні
ОСОБА_1 покарання суд у відповідності з
вимогами ст. 65 КК
України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст. 12
КК України відноситься до тяжкого злочину,
те,що він вчинив його в стані алкогольного сп'яніння, посередню характеристику
з місця проживання, та особу винного, який раніше не
судимий.

Покарання ОСОБА_1 призначено в мінімальних межах санкції ч.2 ст. 121 КК України і є справедливим, тому підстав для
зміни вироку і пом'якшення покарання як того
просить засуджений, не вбачається.

Порушень кримінально-процесуального законодавства які
могли б потягти скасування вироку, не встановлено.

Керуючись ст .ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Новобузького районного суду Миколаївської
області від 3 квітня
2007 року
у відношенні ОСОБА_1, залишити без зміни.