Головуючий першої інстанції
Доповідач Брагін І.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати з кримінальних справ
Апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого - Брагіна І.Б.

суддів - Повзло В.В., Терещенко І.В.

при секретарі - Подчасовій Ю.А.

за участю прокурора - Красної К.О.

обвинуваченої - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляційну
скаргу обвинуваченої ОСОБА_2 на вирок
Кіровського районного суду міста
Донецька від 6 листопада 2013 року в
кримінальному провадженні № 0000362
яким

ОСОБА_2, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у
місті Барнаул Алтайського краю
Російської Федерації, громадянки
України, без освіти, раніше судимої: - 4
жовтня 2000 року Заводським райсудом м.
Миколаєва за ст. 229-2 КК України (в
редакції 1960 року) до 5 років позбавлення
волі з конфіскацією майна. 25 грудня 2003
року на підставі ст.81 КК України
звільнена з місць позбавлення волі
умовно-достроково на невідбутий строк -
1 рік 7 місяців 29днів; - 3 березня 2006 року
Суворовським райсудом м. Херсона за
ст.ст. 192 ч.2, 15, 192 ч.2, 70 ч.1, 75-76 КК України
до 3 років позбавлення волі з
випробовуванням на 2 роки; - 25 січня 2007
року Скадовським райміськсудом
Херсонської області за ст. ст. 190 ч.2, 71
КК України до 2 років 1 міс. позбавлення
волі. 26 вересня 2008 року звільнена з
місць позбавлення волі за відбуттям
строку призначеного покарання; - 22
вересня 2009 року Тростянецьким райсудом
Сумської області за ст.190 ч.2 КК України
до 1 року 10 міс. позбавлення волі. 25
листопада 2010 року на підставі ст. 81 КК
України звільнена з місць позбавлення
волі умовно-достроково на невідбутий
строк - 5 міс.5 днів, яка проживала без
реєстрації за адресою: АДРЕСА_1

визнано винною та засуджено за ст. 190 ч.2
КК України до 2 років позбавлення волі,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку:

20 червня 2012р., приблизно о 14 год.,
обвинувачена ОСОБА_2, перебуваючи біля
фізкультурно-оздоровчого комплексу,
розташованого по вул. Делегатській,
буд. 8 у Кіровському районі м. Донецька,
з метою повторного заволодіння чужим
майном шляхом обману, діючи умисно,
переслідуючи корисливий мотив та мету
незаконного збагачення, під вигаданим
приводом надання допомоги в знятті
порчі з потерпілої ОСОБА_3 і її родичів,
запевнивла останню в правдивості своїх
намірів, заздалегідь знаючи, що даний
факт не відповідає дійсності, у зв'язку
з чим виконати обіцянку вона ніколи не
зможе, запропонувала потерпілій ОСОБА_3
передати належні їй золоті вироби для
проведення обряду.

Потерпіла ОСОБА_3, будучи введеною в
оману щодо дійсності намірів
обвинуваченої ОСОБА_2 і довіряючи
останній, розраховуючи на повернення
свого майна, добровільно передала їй
для проведення обряду золотий ланцюжок
вагою 3 грами і вартістю 2500 грн., золотий
кулон вагою 1 грам і вартістю 400 грн.,
золоту каблучку вагою 2 грами і
вартістю 800 грн., золоті сережки вагою 2
грами і вартістю 700 грн., срібний
хрестик вагою 2 грами і вартістю 150
грн., а всього майна на загальну суму 4550
грн.

Доводячи до кінця свій злочинний
намір, обвинувачена ОСОБА_2, повторно
заволоділа шляхом обману вказаним
чужим майном і з місця скоєння злочину
зникла, розпорядившись викраденим
майном на свій розсуд, як своїм власним,
заподіявши потерпілій ОСОБА_3 майновий
збиток на загальну суму 4 550 грн.

Крім того, 16 серпня 2012р., приблизно
о 13 год., обвинувачена ОСОБА_2,
перебуваючи у дворі будинку № 108 по вул.
Петровського в Кіровському районі м.
Донецька, маючи умисел на повторне
заволодіння чужим майном шляхом
обману, переслідуючи корисливий мотив,
мету наживи та незаконного збагачення,
під вигаданим приводом надання
допомоги в знятті порчі з потерпілої
ОСОБА_4, запевнила останню в
правдивості своїх намірів, заздалегідь
знаючи, що даний факт не відповідає
дійсності, у зв'язку з чим виконання нею
цієї обіцянки неможливе,
запропонувала потерпілій ОСОБА_4
передати належні їй золоті вироби для
проведення обряду.

Потерпіла ОСОБА_4, будучи введеною
в оману щодо дійсності намірів
обвинуваченої ОСОБА_2 і довіряючи
останній, розраховуючи на повернення
свого майна, добровільно передала
обвинуваченій ОСОБА_2 для проведення
обряду золотий ланцюжок вагою 5 грам і
вартістю 3500 грн., золотий браслет вагою
7, 2 грама і вартістю 3500 грн., золотий
кулон вагою 1, 5 грами і вартістю 400 грн.,
золотий хрестик вагою 2, 5 грами і
вартістю 2000 грн., а всього ювелірних
виробів на загальну суму 9400грн.

Доводячи до кінця свій злочинний
намір, обвинувачена ОСОБА_2 шляхом
обману повторно заволоділа
вищевказаним чужим майном потерпілої
ОСОБА_4, після чого з місця скоєння
злочину зникла, розпорядившись
викраденим майном як своїм власним,
заподіявши потерпілій майнову шкоду на
вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну
діяльність, 03 вересня 2012р., приблизно о
16 год 50 хвл., обвинувачена ОСОБА_2,
перебуваючи біля поліклініки № 25,
розташованої по вул. Куценко, буд. 19 у
Кіровському районі м. Донецька, маючи
умисел на повторне заволодіння чужим
майном шляхом обману, переслідуючи
корисливий мотив, мету наживи та
незаконного збагачення, під вигаданим
приводом надання допомоги в знятті
порчі з потерпілої ОСОБА_5, запевнила
останню в правдивості своїх намірів,
заздалегідь знаючи, що даний факт не
відповідає дійсності, у зв'язку з чим
виконання нею цієї обіцянки неможливе,
запропонувала потерпілій ОСОБА_5
передати належні їй золоті вироби для
проведення обряду.

Потерпіла ОСОБА_5, будучи введеною
в оману щодо дійсності намірів
обвинуваченої ОСОБА_2 і довіряючи
останній, розраховуючи на повернення
свого майна, добровільно передала
обвинуваченій ОСОБА_2 для проведення
обряду золотий ланцюжок вагою 2,9 грама
і вартістю 2035 грн., золоті сережки вагою
1,5грама і вартістю 800 грн., а всього
ювелірних виробів на загальну суму
2835грн.

Доводячи до кінця свій злочинний
намір, обвинувачена ОСОБА_2 шляхом
обману повторно заволоділа вказаним
чужим майном потерпілої ОСОБА_5, після
чого з місця скоєння злочину зникла,
розпорядившись викраденим майном як
своїм власним, заподіявши потерпілій
майнову шкоду на вищевказану суму.

Крім того, 24 вересня 2012 р.,
приблизно о 16 год. 10 хвл., обвинувачена
ОСОБА_2, перебуваючи у дворі будинку №
136 "А" по вул. Петровського в Кіровському
районі м. Донецька, маючи умисел на
повторне заволодіння чужим майном
шляхом обману, переслідуючи
корисливий мотив, мету наживи та
незаконного збагачення, під вигаданим
приводом надання допомоги в знятті
порчі з потерпілої ОСОБА_6, запевнила
останню в правдивості своїх намірів,
заздалегідь знаючи, що даний факт не
відповідає дійсності, у зв'язку з чим
виконання нею цієї обіцянки неможливе,
запропонувала потерпілій ОСОБА_6
передати належні їй золоті вироби для
проведення обряду.

Потерпіла ОСОБА_6, будучи введеною
в оману щодо дійсності намірів
обвинуваченої ОСОБА_2 і довіряючи
останній, розраховуючи на повернення
свого майна, добровільно передала
обвинуваченій ОСОБА_2 для проведення
обряду золоті сережки вагою 4 грами і
вартістю 1500 грн. та золоту каблучку
вагою 1,5грама і вартістю 600грн., а всього
ювелірних виробів на загальну суму
2100грн.

Доводячи до кінця свій злочинний
намір, обвинувачена ОСОБА_2 шляхом
обману повторно заволоділа вказаним
чужим майном потерпілої ОСОБА_6, після
чого з місця скоєння злочину зникла,
розпорядившись викраденим майном як
своїм власним, заподіявши потерпілій
майнову шкоду на вищевказану суму.

Крім того, 02 жовтня 2012 р. приблизно
о 13 год., обвинувачена ОСОБА_2,
перебуваючи в парку, розташованому на
території лікарняного містечка
Донецької міської лікарні № 24 по
проспекту Семашко, 3 "А" в Кіровському
районі м. Донецька, маючи умисел на
повторне заволодіння чужим майном
шляхом обману, переслідуючи
корисливий мотив, мету наживи та
незаконного збагачення, під вигаданим
приводом надання допомоги в знятті
порчі з потерпілої ОСОБА_7, запевнила
останню в правдивості своїх намірів,
заздалегідь знаючи, що даний факт не
відповідає дійсності, у зв'язку з чим
виконання нею цієї обіцянки неможливе,
запропонувала потерпілій ОСОБА_7
передати належні їй золоті вироби для
проведення обряду.

Потерпіла ОСОБА_7, будучи введеною
в оману щодо дійсності намірів
обвинуваченої ОСОБА_2 і довіряючи
останній, розраховуючи на повернення
свого майна, добровільно передала
обвинуваченій ОСОБА_2 для проведення
обряду їй золоту каблучку вагою 2
грами і вартістю 1500грн., золотий
браслет вагою 12 грам і вартістю 4000 грн.
та золоту каблучку вагою 2 грами і
вартістю 2000грн., а всього ювелірних
виробів на загальну суму 7500грн.

Доводячи до кінця свій злочинний
намір, обвинувачена ОСОБА_2 шляхом
обману повторно заволоділа вказаним
чужим майном потерпілої ОСОБА_7, після
чого з місця скоєння злочину зникла,
розпорядившись викраденим майном як
своїм власним, заподіявши потерпілій
майнову шкоду на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі
обвинувачена ОСОБА_2 просить вирок суду
змінити та пом'якшити призначене їй
покарання, оскільки вона має на
утриманні двох неповнолітніх дітей та
на теперішній час перебуває у стані
вагітності.

В своїх запереченнях на
апеляційну скаргу прокурор просив
вирок суду першої інстанції залишити
без змін, а апеляційну скаргу
обвинуваченої без задоволення,
оскільки суд в повному обсязі при
призначенні покарання ОСОБА_2 виконав
вимоги ст. 65 КК України.

Заслухавши суддю доповідача у справі,
засуджену ОСОБА_2, яка підтримала
доводи своєї апеляції, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу обвинуваченої ОСОБА_2 слід
залишити без задоволення, а вирок суду
без змін за наступних підстав.

Суд правильно встановив фактичні
обставини справи, які сторонами не
оскаржувались і підтверджуються
доказами, дослідженими судом і
наведеними у вироку, дав діям
обвинуваченої правильну юридичну
оцінку.

У відповідності з положеннями ст. 65 КК
України суд призначає покарання у
межах, встановлених у санкції статті
(санкції частині статті) Особливої
частини цього Кодексу, згідно з
положеннями Загальної частини цього
Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості
вчиненого злочину та обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання. При
цьому особі, що вчинила злочин, має бути
призначено покарання, необхідне і
достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 414 КПК України
підставою для скасування або зміни
судових рішень, зазначених у ч.2 ст. 409
цього Кодексу є невідповідність
призначеного покарання тяжкості
злочину і особи засудженого.

Суд першої інстанції, обираючи вид та
міру покарання, врахував, конкретні
обставини вчиненого, ступінь тяжкості
вчиненого злочину, характер і ступінь
його суспільної небезпеки, сукупність
всіх даних які характеризують його
обставин, дані про особу обвинуваченої
ОСОБА_2 яка не має постійного місця
реєстрації та проживання, офіційно в
шлюбі не перебуває, має на утриманні
двох неповнолітніх дітей, які
перебувають на утриманні у далекої
родички - ОСОБА_8 у місті Білопілля
Сумської області, після народження
молодшої дитини протягом двох років не
отримала на неї Свідоцтва про
народження, на обліку у лікарів
нарколога та психіатра не перебуває,
раніше була неодноразово судимою за
скоєння корисливих злочинів, за місцем
тимчасового проживання у місті
Донецьку характеризується
задовільно.

На підставі ст. 66 КК України як
обставини, що пом`якшують покарання
обвинуваченій ОСОБА_2, суд врахував її
щире каяття у скоєному, яке виразилось
в усвідомленні нею своєї провини та
засудженні своєї протиправної
поведінки. Обставини, які на підставі
ст. 67 КК України обтяжують покарання
обвинуваченій ОСОБА_2, судом першої
інстанції не встановлено.

Таким чином, суд першої інстанції
призначив достатнє покарання ОСОБА_2 в
межах санкції статті 190 ч.2 КК України.

Колегія суддів вважає, що доводи в
апеляції обвинуваченої щодо
пом'якшення покарання не знайшли свого
підтвердження, так як судом першої
інстанції при призначенні покарання
правильно визначена міра покарання з
урахуванням ступеня тяжкості
вчиненого злочину, обставин у справі,
особи обвинуваченої.

Крім того, обвинувачена ОСОБА_2 була
неодноразово судимою за скоєння
корисливих злочинів, судимість за які
не знята і не погашена, також слід
зазначити, що обвинувачена жодній із
п'ятьох потерпілих матеріальний збиток
не відшкодувала, тому обставини на які
посилається обвинувачена, а саме:
перебування у стані вагітності та
наявність двох малолітніх дітей не
можуть бути прийняті до уваги, а лише
свідчать про бажання обвинуваченої
ОСОБА_2 уникнути кримінальної
відповідальності.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що викладені в апеляції доводи
засудженої задоволенню не підлягають,
оскільки призначене покарання судом
першої інстанції ОСОБА_2 є
справедливим, необхідним, достатнім
для її виправлення.

Жодних підстав для скасування або
зміни вироку у відповідності з
положеннями ст. 409 КПК України, на думку
колегії суддів не вбачається.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 418, 419 КПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого
ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду
міста Донецька від 6 листопада 2013 року у
відношенні ОСОБА_2 залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може
бути подана протягом трьох місяців з
дня її проголошення.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення.

Судді