Справа № 464/5361/15-к
пр.№ 1-кп/464/282/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.07.2015 року

Сихівський районний суд м.Львова у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000547 від 23.02.2015 року про обвинувачення:

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова,

українця, громадянина України, з професійно-

технічною освітою, непрацюючого, неодруженого,

зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

встановив:
Обвинувачений ОСОБА_6 22.01.2015 року близько 18 год 00 хв, перебуваючи по вул. Ромашковій, 10 б у м. Львові та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна шляхом пошкодження двох велозамків викрав велосипед марки «Adventure», вартість якого згідно висновку експерта № 321 від 11.03.2015 р. станом на 05.03.2015 року становила 2300 грн., який належить ОСОБА_4 та велосипед марки «Mountain 3», вартість якого зі слів потерпілого ОСОБА_5 становить 2000 грн. В подальшому ОСОБА_6 , 22.01.2015 року попросив ОСОБА_7 залишити за грошову винагороду велосипед марки «Adventure» в ломбарді «Чесний ломбард», що по вул. Сихівській, 22 у м.Львові, за що ОСОБА_6 отримав кошти в розмірі 500 грн. За декілька днів після цього, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , взявши велосипед марки «Mountain 3», який до того знаходився за місцем його проживання, залишив його під заставу у вищевказаному ломбарді за грошову винагороду у розмірі 250 грн. Своїми умисними діями ОСОБА_6 викрав майно на загальну суму 4300 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.1 ст.185 КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та дав суду показання аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, за відсутності заперечень учасників судового провадження, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, оскільки докази щодо інших обставин ніким не оспорювалися. Наслідки визначення саме такого обсягу доказів, що підлягають дослідженню, учасникам судового провадження роз`яснені.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст.185 КК України є правильною, оскільки останній вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчиненим умисно, з корисливих мотивів; особу винного, який раніше не судимий, неодружений, не працює, на обліку в наркотичному та психоневрологічному диспансері не перебуває, згідно наданої характеристики за місцем проживання характеризується формально, а тому приходить до висновку, що йому слід призначити покарання у межах санкції інкримінованої йому статті КК України у виді громадських робіт.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З огляду на зазначене, із обвинуваченого ОСОБА_6 підлягають стягненню на користь держави витрати на проведення Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром при УМВС на Львівській залізниці товарознавчої експертизи №231 від 11.03.2015 р. в розмірі 491 грн 04 коп, оскільки проведення вказаної експертизи було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим злочину.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речового доказу слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 КПК України,

ухвалив :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.

Речовий доказ у справі, а саме велосипед сірого кольору марки «Adventure», номер рами НОМЕР_1 , що переданий на зберігання ОСОБА_4 , слід залишити у власності ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи в розмірі 491 грн. 04 коп.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30 днів з моменту проголошення.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1