АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 638/9595/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/185/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 296 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
9 лютого 2015 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

потерпілого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000779 від 29.03.2014 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника, ОСОБА_8 , на вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 4 липня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:
Вказаним вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженець м. Харкова, громадянин України, українець, одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий,

визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, з призначенням покарання в вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

Строк відбування покарання відраховано з 6 травня 2014 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано у строк відбування покарання попереднє утримання під вартою з 31.03.2014 року по 14.04.2014 року, з розрахунку, день попереднього утримання під вартою за день позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_7 визнано винним в тім, що він 29.03.2014 року, близько 16-00 години, з невстановленими особами на ім`я ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вчинили хуліганські дії з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, стосовно невідомого раніше водія автомобіля «Skoda fabia ambiente», д.н. НОМЕР_1 , члена «автомайдану», який приймав участь у автопробігу по місту Харкову.

Керуючи автомобілем ВАЗ 2103, д.н. НОМЕР_2 , під`їхавши у провулок Грабовського у м.Харкові до автомобіля «Skoda fabia ambiente» д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 заблокував його проїзд, вийшов із свого автомобіля, підійшов до автомобіля «Skoda fabia ambiente», яким керував ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та почав витягувати державні прапори України та Європейського союзу, які були закріплені на дверцятах та зафіксовані на кузові автомобіля.

У подальшому, з метою подолання спротиву ОСОБА_9 , спрямованого на перешкоджання протиправним діям ОСОБА_7 , останій, грубо порушуючи громадський порядок, наніс один удар ОСОБА_9 в обличчя, заподіявши йому, згідно висновку судово-медичної експертизи №1082 ая/14, тілесні ушкодження в вигляді синців та садна на голові, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок суду в частині призначення покарання змінити, призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання, застосувавши ст.75 КК України. В обгрунтування доводів вказує на визнання ОСОБА_7 на протязі досудового розслідування та судового слідства вини, що дало змогу суду розглянути кримінальне провадження відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України. Крім того, посилається на обгрунтоване визнання судом ОСОБА_7 пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної потерпілому шкоди, невстановлення обставин, що обяжують покарання. Вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушеннч та особі обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі з доповненням та уточненням також просить про зміну вироку шляхом пом`якшення призначеного йому покарання, застосування відносно нього ст.75 КК України. Не оспорюючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, та його кваліфікацію вказує на наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей 7 та 12 років, хворої матері, 1947 року народження, які потребують його піклування та допомоги. Свою поведінку він осмислив і зробив правильні висновки щодо необхідності виконання вимог закону, недопустимості порушення правил громадського порядку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримували доводи поданих апеляційних скарг із змінами та доповненнями, заперечення прокурора, потерпілого ОСОБА_9 , який не заперечував проти їх задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, докази щодо фактичних обставин справи не досліджувалися, а сам обвинувачений повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

Технічний звукозапис судового засідання свідчить про те, що головуючий ретельно роз`яснив участникам судового процесу положення ч.3 ст.349 КПК України. Роз`яснивши участникам процесу порядок та наслідки розгляду кримінального провадження за ч.3 ст.349 КПК України, впевнився у добровільності такої позиції: при дослідженні доказів, обмежитись допитом обвинуваченого та вивченням даних, що характеризують особу обвинуваченого. При таких обставинах, вимог ч.3 ст.349 КПК України суд не порушив, з достатньою повнотою, в межах визначенного обсягу, дослідив обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, обгрунтовано прийшов до висновку про його винністть за ч.2 ст.296 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування судового рішення у будь-якому разі не встановлено.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано, з дотриманням вимог ст.65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпеки скоєнного злочину, дані про особу обвинуваченого: відсутність в силу ст.89 КК України судимостей, характеристику з місця проживання, де характеризується посередньо, неперебування на обліках у нарколога та психіатра, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної потерпілому шкоди, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Надані суду апеляційної інстанції дані свідчать про проживання ОСОБА_7 до 30 вересня 2015 року у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_12 , з якою зареєстровано шлюб, вони утримують двох неповнолітніх дітей.

З врахуванням викладених вище обставин, що впливають на покарання, конкретних обставин справи, характеру суспільно-небезпечного діяння, його тяжкості, керуючись вимогами ст.65 КК України, відповідно до яких особі, що вчинила злочин, призначене покарання повино бути необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання в вигляді позбавлення волі в близьких до мінімальних меж санкції ч.2 ст.296 КК України, що є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання скоєнню нових злочинів. Підстав для задоволеня поданих апеляційних скарг про пом`якшення ОСОБА_7 покарання колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника, адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 4 липня 2014 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованного суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3