№ 1-68/07 p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2007
року. Новомиргородський
районний суд

Кіровоградської
області

в складі
головуючого -
Кваші В.І.,

при
секретарі -
Загородній Л.А.,

за
участю прокурора -
Цой Т.Е.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Новомиргороді справу про обвинуваченню.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, українця громадянина України з середньою
освітою, одруженого, такого,
що не має на утриманні неповнолітніх дітей, військовозобов»язаного, уроженця та жителя АДРЕСА_1 ,
непрацюючого , не судимого.

по ст. 185 ч.3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2007 року близько 20 год. в м. Н. Кіровоградської області ОСОБА_1 скоїв таємне викрадення чужого майна
(крадіжку), за слідуючих обставин.

10 квітня 2007 року близько 20 год.
ОСОБА_1 перебував в гаражі домоволодіння
потерпілого ОСОБА_2 розташованого в
АДРЕСА_2, оскільки цього дня разом з останнім допомагав в ремонті
сільськогосподарської техніки. Скориставшись тим, що потерпілий залишив його в гаражі, він вирішив скоїти крадіжку, в зв»язку з чим викрав привід посівного
апарату сівалки СЗ-Зб вартістю 731
грв., заподіявши потерпілому шкоду
на вказану суму і викрадене відніс в пункт прийому металобрухту. Під час
досудового слідства заподіяну шкоду відшкодовано.

В
судовому засіданні підсудній винність у вчиненому визнав частково і
пояснив, що дійсно 10 квітня 2007 р.
коли він залишився сам в гаражі потерпілого,
то не дочекавшись останнього,
вчинив крадіжку запчастин від сівалки,
які відніс до ОСОБА_3

Крім
повного визнання вини підсуднім - його винність у вчиненому стверджується
показами потерпілого ОСОБА_2, який
пояснив, що 10.04.2007 р.він залишив
підсуднього в себе в гаражі, а сам пішов
по «могорич» для нього, але коли
повернувся, то виявив відсутність ОСОБА_1 та викрадення приводу посівного апарату від
сівалки, який він невдовзі віднайшов у
ОСОБА_2 куди його як брухт приніс
ОСОБА_1

Частковим
визнанням власної вини та показаннями потерпілого стверджуєтьдя винність
підсудного у вчиненому в відповідності до

ст. 299
ч.3 КПК України не перевіряв решти наявних в справі доказів.

Суд
вважає, що дії підсуднього по ст. 185 ч.3 КК України
органом досудового слідства кваліфіковано невірно і кваліфікує їх по ст. 185 ч. 1 КК України, оскільки в засіданні з достовірністю
встановлено, що крадіжку ОСОБА_1 з гаража вчинив під час правомірного
перебування в ньому і з вказаною метою до приміщення не проникав.

При
призначенні покарання підсудньому суд враховує характер та ступінь
небезпечності вчиненого злочину, особу
винного, обставини що впливають на його
покарання.

ОСОБА_1 вчинив злочин, що відноситься до категорії тяжких, позитивно характеризується ,
заподіяну шкоду відшкодовано, а тому суд вважає достатнім обрати йому
покарання у вигляді штрафу.

Підстав
для застосування до ОСОБА_1 положень Закону України «Про амністію» від 19 квітня 2007 р. суд не
вбачає.

Керуючись ст.
ст. 323-32 5 КПК України суд,
-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним і призначити йому покарання
по ст.
185 ч. 1 КК України - штраф в розмірі 510 грв. в доход
держави.

Міру
запобіжного заходу на час апеляційного оскарження залишити без змін - підписку по
невиїзд.

Речовий
доказ в справі - привід
посівного апарату сівалки СЗ-3 6,
залишити потерпілому ОСОБА_2 в рахунок відшкодування спричиненої шкоди.

На вирок
може бути подано апелцію до апеляційного суду на протязі 15 діб з часу його
проголошення.