Ухвала

іменем україни

4 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Тельнікової
І.Г.,

суддів Кравченка
С.І., Літвінова Є.В.,

при секретарі Зінорук В.В.,

розглянувши у судовому засіданні
кримінальне провадження, внесене до
ЄРДР за № 0001717 за обвинуваченням

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Донецька, проживаючого у
АДРЕСА_1,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185
КК України,

за участю прокурора Матюшевої
О.В.,

за касаційною скаргою прокурора на
ухвалу Апеляційного суду Донецької
області від 14 січня 2014 року щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а :

У касаційній скарзі прокурор ставить
питання про скасування ухвали
апеляційного суду та призначення
нового розгляду в суді апеляційної
інстанції. Наголошує, що суд
апеляційної інстанції, залишаючи без
задоволення апеляцію прокурора про
невідповідність призначеного ОСОБА_1
покарання ступеню тяжкості вчиненого
злочину та його особі внаслідок
м'якості, своє рішення належним чином
не мотивував, чим порушив вимоги ст. 419
КПК України. Зазначає, що при
призначенні покарання судом не
враховані тяжкість вчиненого з
використанням службового становища
злочину, що саме ОСОБА_1 був ініціатором
вчинення крадіжки, заподіяна значна
шкода не відшкодована в повному обсязі.
Призначене із застосуванням ст. 75 КК
України покарання вважає невиправдано
м'яким та невмотивованим.

У письмових поясненнях представник
потерпілого вважає касаційну скаргу
прокурора обґрунтованою, а звільнення
від покарання з випробуванням ОСОБА_1
безпідставним.

В надісланих запереченнях засуджений
ОСОБА_1 судові рішення просить залишити
без зміни, а касаційну скаргу прокурора
- без задоволення, посилаючись на їх
законність і обґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, думку
прокурора, який підтримав касаційну
скаргу, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що вона
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Вироком Пролетарського районного суду
м. Донецька від 17 жовтня 2013 року ОСОБА_1
засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України на 4
роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України
засудженого звільнено від
призначеного покарання з
випробуванням, з іспитовим строком 3
роки та покладено обов'язки,
передбачені ст. 76 КК України.

Вирішені питання про речові докази,
судові витрати та цивільний позов у
провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 14 січня 2014 року вирок
залишено без зміни.

Цим вироком, який залишений без зміни
судом апеляційної інстанції,
засуджений також ОСОБА_2, судові
рішення щодо якого у касаційному
порядку не оскаржуються.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнаний
винним у тому, що він 9 червня 2013 року
приблизно о 21 годині, за попередньою
змовою з ОСОБА_2, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, згідно з
розподіленими злочинними ролями,
прийшли до магазину ТОВ «АТБ-маркет» по
вул. Комуністичній, 14-Б у м. Донецьку, до
приміщення якого увійшов ОСОБА_1 Через
відкриті двері він пройшов до окремого
приміщення, в якому розташований
банкомат ТОВ «Євронет-Україна»,
відкрив його кришку та шляхом введення
цифрового коду, який був йому
заздалегідь відомий у зв'язку з
виконанням службових обов'язків
інкасатора, проник до сховища з
касетами, в яких знаходились грошові
кошти в сумі 97000 грн., вийняв вказані
касети та з викраденим майном з місця
скоєння злочину разом з ОСОБА_2, який
знаходився на вулиці та спостерігав за
оточуючою обстановкою, зникли,
розпорядившись викраденим майном на
власний розсуд.

Злочинними діями ОСОБА_1 та ОСОБА_2
заподіяно значну матеріальну шкоду в
сумі 97000 грн. ПАТ Акціонерний Банк
«Експрес Банк».

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні
інкримінованого кримінального
правопорушення та кваліфікація його
дій за ч. 3 ст. 185 КК України у касаційній
скарзі не оспорюються.

Що стосується призначеного ОСОБА_1
покарання, яке на думку прокурора, є
м'яким і не відповідає вимогам закону,
то з цими доводами колегія суддів не
погоджується.

Як убачається з вироку, вимоги ч. 2 ст. 50,
ст. 65 КК України суд виконав, при
призначенні покарання урахував
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винного та обставини, що
обтяжують і пом'якшують покарання.
Також взяв до уваги, що покарання має
на меті не тільки кару, а й виправлення
засудженого, а особі, яка вчинила
злочин, має бути призначене покарання,
необхідне й достатнє для її
виправлення та попередження нових
злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_1 суд
врахував обставини справи в їх
сукупності, відомості про особу
засудженого.

Суд обґрунтовано визнав обставиною, що
пом'якшує покарання, щире каяття у
вчиненому, обставиною, що обтяжує
покарання - вчинення злочину у стані
алкогольного сп'яніння.

Крім іншого, суд також врахував
позитивні характеристики з місця
роботи та проживання ОСОБА_1, те що він
раніше не судимий, має на утриманні
двох неповнолітніх дітей, добровільно
з'явився з зізнанням про вчинений
злочин, частково відшкодував заподіяну
шкоду.

На думку колегії суддів, суд правильно
призначив покарання у межах санкції ч. 3
ст. 185 КК України та дійшов
обґрунтованого висновку, що
виправлення засудженого та
попередження нових злочинів можливо
досягти без його ізоляції від
суспільства, звільнивши ОСОБА_1 від
відбування покарання з випробуванням
на підставі ст. 75 КК України. Суд
застосував принцип індивідуалізації
призначення покарання, визнав можливим
виправлення та перевиховання
засудженого без ізоляції від
суспільства, але в умовах здійснення
контролю за його поведінкою під час
звільнення від відбування покарання з
випробуванням, навів у вироку
переконливі підстави такого рішення,
зазначивши що за таких обставин буде
досягнута мета покарання.

На думку колегії суддів, призначене
ОСОБА_1 покарання із застосуванням ст. 75
КК України, є обґрунтованим, законним,
справедливим, сприятиме його
перевихованню та попередженню нових
злочинів, а тому доводи касаційної
скарги прокурора про м'якість
призначеного покарання є
безпідставними.

Доводи касаційної скарги прокурора,
які аналогічні доводам його апеляції,
належно перевірені апеляційним судом,
на них надано вмотивовані відповіді,
ухвала суду відповідає вимогам ст. 419
КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального
процесуального закону, які перешкодили
чи могли перешкодити суду ухвалити
законне та обґрунтоване рішення, а
також підстав для зміни або скасування
ухвали апеляційного суду через
неправильне застосування
кримінального закону колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Апеляційного суду Донецької
області від 14 січня 2014 року щодо ОСОБА_1
залишити без зміни, а касаційну скаргу
прокурора - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Судді:

І.Г.Тельнікова С.І.Кравченко Є.В.
Літвінов