Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000597 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 9 лютого 2015 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 09.02.2015 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.185 КК України і йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Судом прийнято рішення щодо речових доказів.

Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції змінити в частині правової кваліфікації дій обвинуваченого з ч.1 ст.185 КК України на ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, за якою призначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

________________________________

Справа № 11-кп/796/696/2015
Категорія: ч.1 ст.185 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_7
Доповідач: ОСОБА_1 .
Вимоги апеляційної скарги прокурор обґрунтовує тим, суд не взяв до уваги викладені у вироку показання ОСОБА_6 , з яких випливає, що обвинувачений виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, і він не мав можливості розпорядитися викраденим майном. А тому, на думку прокурора, обвинувачений вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, і суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, кваліфікувавши дії ОСОБА_6 як закінчений злочин.

Заслухавши суддю-доповідача, повторно дослідивши обставини, встановлені під час кримінального провадження; заслухавши доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; доводи обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що 17 січня 2015 року близько 17 години ОСОБА_6 , знаходячись у торгівельному залі магазину Еко-Маркет, розташованого на вул. Радунській, 40 в м. Києві, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає таємно викрав пляшку горілки, банку шинки, пляшку пива та палку ковбаси загальною вартістю 155 гривень 61 копійка, що належали ТОВ Еко.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, в тому числі показаннями обвинуваченого, які досліджувалися в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Разом з тим, доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, з огляду на невірну юридичну оцінку дій обвинуваченого, є слушними.

Згідно з ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Тобто судове рішення має бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції при ухваленні вироку дотримано не було.

Дії ОСОБА_6 суд першої інстанції кваліфікував за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто як закінчений злочин.

Однак крадіжку потрібно вважати закінченою з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита.

З показань ОСОБА_6 , які викладені у вироку, вбачається, що 17 січня 2015 року близько 17 години він, знаходячись у магазині Еко-Маркет, викрав пляшку горілки, банку шинки, пляшку пива та палку ковбаси. Тримаючи банку шинки під рукою, а інший викрадений товар, заховавши у кишені одягу та за пояс штанів, не розрахувавшись, пройшов лінію кас. Біля виходу з магазину він був зупинений охороною, і викрадене майно вилучили.

Оскільки показання ОСОБА_6 можуть свідчити про відсутність у нього можливості розпорядитися викраденим майном, і вказані обставини, встановлені під час кримінального провадження, досліджені судом першої інстанції не повністю, суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України зобов`язаний повторно їх дослідити.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 дав аналогічні показання.

Крім того, обвинувачений показав, що після того, як не сплатив за викрадений товар і пройшов лінію кас, майже відразу, в межах хвилини, був зупинений охоронником, який запросив його до кімнати охорони, де в подальшому вилучили викрадене майно та викликали працівників міліції. Відстань від лінії кас до виходу становить від 10 до 15 метрів. Таким чином він не мав можливості розпорядитися викраденим майном.

Отже, судом апеляційної інстанції встановлено, що з моменту вилучення ОСОБА_6 чужого майна і до виявлення його злочинних дій працівником охорони пройшов невеликий проміжок часу. До того ж, обвинувачений після проходження лінії кас майже відразу був зупинений працівником охорони, який знаходився поруч, а тому у нього не було реальної можливості розпорядитись чи користуватись викраденими продуктами та напоями.

Оцінюючи досліджені докази, колегія суддів вважає доведеним, що ОСОБА_6 виконав усі дії, безпосередньо спрямовані на таємне викрадення майна, належного ТОВ Еко, які виразилися в тому, що він непомітно для оточуючих заховав товар в одяг і пройшов повз каси без його сплати, однак злочин не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі.

А тому кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст.185 КК України є невірною, і колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), відповідальність за що передбачена ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.

Згідно з ст.409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Доводи в апеляції прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що виразилося в невірній кваліфікації, знайшли своє підтвердження, а тому вимога про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_6 з ч.1 ст.185 КК України на ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні в цій частині.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання за вказаним законом, колегія суддів відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття, та відсутність обставин, що його обтяжують

А тому колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що саме покарання у виді штрафу буде необхідним й достатнім для досягнення його мети, тобто виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 9 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Змінити правову кваліфікацію дій ОСОБА_6 з ч.1 ст.185 КК України на ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, за якою призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 /п`ятдесяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3