В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.01.2015 Справа №607/14678/14-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003210 від 17 серпня 2013 року відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

16 серпня 2013 року, близько 23 год., у ОСОБА_3 , який перебував у приміщенні бару «Кураж», що по вул. Чалдаєва, 1, в м. Тернополі, виник злочинний умисел направлений на вчинення хуліганства.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 16 серпня 2013 року, близько 23 год., ОСОБА_3 , який знаходився у приміщенні бару «Кураж», що по вул. Чалдаєва, 1, в м. Тернополі, під час словесного конфлікту із ОСОБА_5 , вийшов за ним на вулицю, де перебуваючи у громадському місці - неподалік бару «Кураж», що по вул. Чалдаєва, 1, в м. Тернополі, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян та дотримання правил поведінки в побуті, маючи на меті самоутвердитись в очах сторонніх осіб, що перебували поблизу, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у застосуванні фізичного насильства, безпричинно наніс ОСОБА_5 декілька ударів руками по голові, передній поверхні тулуба, один удар ногою по лівому стегні. Після чого, потерпілий ОСОБА_5 направився до таксі, яке знаходилось поблизу вказаного бару. Продовжуючи свої дії, об`єднанні тим же злочинним умислом, ОСОБА_3 , підбіг до ОСОБА_5 та штовхнувши його, від чого він впав на асфальтне покриття.

В подальшому, після вищевказаних хуліганських дій з боку ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , направився сквером по вул. Чалдаєва в м. Тернополі. Пройшовши близько 50 метрів від бару «Кураж», до ОСОБА_5 знову підбіг ОСОБА_3 , який, продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані одним умислом, наніс йому декілька ударів руками в грудну клітку, від чого він впав на землю. Після чого ОСОБА_3 наніс ОСОБА_5 ще декілька ударів ногами по тулубу, що завдало йому фізичного болю.

Своїми злочинними діями, ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 рану лівої надбрівної ділянки, яка за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я та синці повік очей, вушних раковин, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Крім цього внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 було грубо порушено громадський порядок, а саме суспільні відносини, які забезпечують спокійний відпочинок громадян і дотримання правил поведінки в побуті, а також заподіяно шкоду особистим інтересам потерпілого ОСОБА_5 , наданих йому Конституцією України правам на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканність.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у скоєнні описаного в обвинувальному акті кримінального правопорушення визнав в повному обсязі. Заявив, що дійсно в серпні 2013 року в нічну пору доби, поблизу бару «Кураж», що по вул. Чалдаєва у м. Тернополі безпричинно побив присутнього в залі судового засідання потерпілого ОСОБА_5 .

У скоєному щиро розкаюється, обіцяє, що в майбутньому такого не повториться.

Матеріальної змоги сплатити передбачений санкцією статті штраф у нього немає, так як він постійно не працює, має на утриманні дружину та малолітню дитину.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду повідомив, що присутній в залі судового засідання ОСОБА_3 в серпні 2013 року, з незрозумілих йому причин побив його поблизу бару «Кураж», що по вул. Чалдаєва у м. Тернополі.

На даний час, будь-які претензії до ОСОБА_3 у нього відсутні.

На його думку, ОСОБА_3 не слід карати суворо та не слід позбавляти волі.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, особу винного, а тому вважає, що йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді обмеження волі.

При цьому, суд враховує обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , а саме те, що він повністю визнав свою вину, у вчиненому щиро розкаявся, є не судимим, позицію потерпілого, котрий просить не карати ОСОБА_3 суворо, відсутність обставин, які б обтяжували покарання, а тому вважає за можливе застосувати ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, оскільки виправлення ОСОБА_3 можливе без відбування покарання.

Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 у період дії іспитового строку, відповідно до ст.76 КК України, його слід зобов`язати не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 2 (два) роки іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_3 у період дії іспитового строку, відповідно до ст.76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1