Справа №
ВИРОК

іменем
України

16 квітня
2007 року Деснянський районний суд
м. Чернігова в складі:

головуючого
- судді - Стеблини А.В.

при секретарі -
Курч Н.М., Горбик Н.А.

з участю прокурора - Левченко А.В., Шахова А.В.

потерпілого -
ОСОБА_8

адвоката -
ОСОБА_11

розглянувши у відкритому
судовому засіданні, в
залі суду в
м.

Чернігові,
справу за обвинуваченнямОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської
області, українця, громадянина України, з
повною загальною середньою освітою,
не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 1) 31.05.1989 року Заводським
районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст.ст. 118 ч.
2, 206 ч. 2, 81 ч. 3, 42 КК України, 1960р. до 3 років 6 місяців позбавлення
волі; 2) 02.12.1996 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за
ст.ст. 196-1 ч. 2, 44 КК України, 1960р.
до 8 місяців 7 днів позбавлення волі;
3)26.12.1997 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області за ст.ст. 101 ч. 1, 140 ч. З, 42 КК України, 1960р. до 5 років позбавлення волі; звільненого 09.04.2002 року з
місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, -у скоєнні злочину, передбаченого
ст. 186 ч. 2 КК України, -

ОСОБА_2ІНФОРМАЦІЯ_2народження, уродженця м. Буринь Сумської
області, вірменина, громадянина

2

України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має неповнолітнього
сина-ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3народження, раніше судимого: 1) 07.05.1991 року Буринським
районним судом Сумської області за ст. 206 ч. 2 КК України, 1960р. до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 2) 09.08.1993
року Буринським районним судом Сумської області за ст. 196-1 ч. 1 КК України, 1960р. до 2 років виправних робіт; 3) 24.01.1994 року Буринським районним судом
Сумської області за ст. 196 ч. 1 КК України,
1960р. до 1 року 1 місяцю 21 дню позбавлення
волі; 4) 14.11.1994 року Харківським
районним судом Харківської області
за ст.ст. 229-1 ч. 1, 229 ч. 1 КК України, 1960р. до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 5) 21.07.1997 року
Буринським районним судом Сумської області за ст.ст. 81 ч. 3, 196-1 ч. 1 КК районним судом позбавлення волі;

6) 25.12.2000 року Буринським районним

судом Сумської
області за ст. 229-6 ч. 2

КК України до 2
років позбавлення волі;

7) 28.02.2003
року Буринським районним

судом Сумської області за ст. 185 ч. 2 КК

України до 3 років обмеження волі,

звільнений
11.08.2004 року

умовно-достроково на 1 рік 4 місяця,

проживаючого
за адресою:

АДРЕСА_2-у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК
України, -

встановив:

26.11.2006
року, у вечірній час, ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_2, знаходячись на зупинці
громадського транспорту «Боженко», що розташована по пр-ту Миру м.
Чернігова, застосовуючи насильство до ОСОБА_4, яке не є небезпечним для життя
чи здоров'я потерпілого, а саме нанесли
удари кулаками по голові та по корпусу, заподіявши останньому фізичний біль,
відкрито заволоділи курткою вартістю 250 грн., в якій знаходились: гаманець вартістю 25 грн., 201 грн., телефонна картка,
вартістю 12 грн., капелюхом, вартістю 40 грн., а всього майном на
загальну суму 528 грн., що належать ОСОБА_4

3

Будучи допитаним
у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1, свою вину за пред'явленим
обвинуваченням по ст. 186 ч. 2 КК України не визнав та показав, що 26.11.2006 року, приблизно о 23 год., він разом з ОСОБА_2 проходили біля
зупинки громадського транспорту „Боженко".
Наближаючись до вказаної зупинки, він зупинився, щоб заправитись, а ОСОБА_2
пішов далі. Коли він підійшов до зупинки,
то побачив там потерпілого, який лежав на лавочці. Поряд з потерпілим
знаходився ОСОБА_2 і у того в руках була куртка, яку він підняв з лавочки. На
зупинці лежала пачка цигарок. Він не знав, чиї то були цигарки і забрав їх
собі. Потім, ОСОБА_2 пішов з курткою в напрямку дев'ятиповерхового будинку. В
цей час з'явився патрульний автомобіль міліції і ОСОБА_2 став тікати, а він
залишився на місці, оскільки не відчував за собою ніякої вини. На тому ж місці
його відразу затримали працівники міліції, які згодом привели туди і ОСОБА_2 В
подальшому їх доставили до міського відділу
міліції. Потерпілого він не бив і нічого не викрадав, за виключенням пачки цигарок,
які підняв на зупинці.

Будучи допитаним
у судовому засіданні підсудний ОСОБА_2, свою вину за пред'явленим
обвинуваченням по ст. 186 ч. 2 КК України визнав частково та показав, що
26.11.2006 року, приблизно о 22 год.
ЗО хв., коли він разом з ОСОБА_1 проходили повз зупинку громадського
транспорту "Боженко",
то побачили потерпілого, який лежав на лавочці. Спочатку до потерпілого
підійшов він, а потім ОСОБА_1 Він трохи штовхнув потерпілого, щоб дізнатися, чи
той живий. На лавочці поряд з потерпілим знаходилась куртка. Він взяв куртку і
пішов з зупинки. Побачивши патрульний автомобіль міліції він став тікати і по
дорозі викинув куртку. Коли його затримали працівники міліції і підвели до
потерпілого, то той сказав, що вони його побили і забрали речі. В подальшому їх
було доставлено до міського відділу міліції. Вину визнає частково, оскільки
потерпілого не бив і попередньої домовленості з ОСОБА_1 на викрадення куртки у
нього не було.

Крім свідчень
підсудних, не дивлячись на часткове визнання своєї вини підсудним ОСОБА_2 та
повне її заперечення підсудним ОСОБА_1, їх вина у вчиненні описаного вище
злочину повністю підтверджується зібраними по справі та перевіреними судом
доказами.

Так, потерпілий
ОСОБА_4 у суді показав, що 26.11.2006 року у вечірній час, він повертався від свого
брата, де випив приблизно 300 гамів горілки. Брат його провів до зупинки
громадського транспорту «Україна», де посадив на тролейбус і він поїхав додому.
На зупинці громадського транспорту «Боженко»
підсудні за рукав вивели його з тролейбусу і стали
його бити. Підсудний ОСОБА_2 вдарив його рукою в ліву частину голови, від чого він
опинився на лавочці, після чого ОСОБА_1 наніс йому удар ногою. Коли він прийшов
до тями, то куртки на ньому вже не було. Подивившись навколо, він нікого не
побачив і пішов в сторону вул. 50 років СРСР. Потім, до нього під'їхали
працівники міліції і поцікавились, чи його розділи. Відповівши, що так,
працівники міліції підвезли його до підсудних, де він побачив в руках ОСОБА_2
свою куртку. На місці він розповів працівникам міліції, що у нього пропав
гаманець з грошима. Після цього, їх всіх доставили до міськвідділу міліції.
Заявлений по справі позов про відшкодування
матеріальних збитків та моральної шкоди підтримує і просить його задовольнити.

4

Свідок ОСОБА_5 у
судовому засіданні показав, що 26.11.2006 року він з іншими працівниками
міліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 несли службу по охороні громадського порядку. Під час
патрулювання по п-ту Миру на зупинці громадського
транспорту вул.. Боженко приблизно о 23 год. 30 хв., вони побачили трьох чоловіків
один з яких лежав на лавочці. Розвернувшись біля СШ №11, вони повернулись на
зупинку «Боженка», від якої відходили на той час двоє чоловіків, однин з яких
тримав під рукою куртку. Куртка була у ОСОБА_2 Побачивши, що потерпілий сидить
без куртки, вони почали переслідувати підсудних. ОСОБА_2 став тікати, а ОСОБА_1
йшов повільним шагом. Вони затримали підсудних. Куртка потерпілого знаходилась
у ОСОБА_2 В їх присутності потерпілий розповів, що підсудні зняли з нього
куртку. Про викрадення 200 доларів США
потерпілий їм нічого не казав. Потім, для подальшого з'ясування всіх
обставин вони потерпілого та підсудного доставили до міськвідділу внутрішніх
справ.

Відповідно до
оголошеного у суді протоколу допита свідка ОСОБА_6, той дав показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_5 (а.с. 49)

Свідок ОСОБА_8 у
судовому засіданні показав, що потерпілий ОСОБА_4 є його рідним братом.
27.11.2006 року йому подзвонив його брат ОСОБА_4 і вони домовились з ним поїхати купити колеса на автомобіль ГАЗ «2100». З цією
метою, приблизно о 17 год.,
брат приїхав до нього додому, але придбати колеса їм не вдалося. Оскільки в цей
день у його дружини був день народження, вони на двох випили пляшку горілки.
Приблизно о 19 год. він
пішов проводжати брата додому. Дійшовши до
зупинки громадського транспорту «Україна», він посадив брата на тролейбус
маршруту № 2, щоб той прямо доїхав до своєї зупинки. Про те, що брата в
той день пограбували він дізнався від нього самого.

Допитаний у суді свідок ОСОБА_9 показав, що 12.02.2007 року, він
разом з своєю дівчиною ОСОБА_10на прохання працівників міліції приймав участь в
якості понятого при відтворенні обстановки та обставин події за участю
підсудного ОСОБА_1 В його присутності ОСОБА_1 розповів та на місці показав про
обставини пограбування потерпілого. При цьому, слідчим був складений протокол,
де всі присутні поставили свої підписи.

Свідок ОСОБА_10
у судовому засіданні дала показання, аналогічні показання свідка ОСОБА_9

Вина підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також підтверджується і іншими
дослідженими у судовому засіданні доказами:

- протоколом усної заяви ОСОБА_4
від 27.11.2006 року про викрадення

у нього майна (а.с. 2);

протоколом особистого огляду від 27.11.2006 року, згідно якого у ОСОБА_1 були вилучені цигарки, які належать потерпілому (а.с. 11);

·
очною ставкою між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 від 27.11.2006 року, в ході якої вони розповіли про обставини
пограбування потерпілого (а.с. 33)

очною ставкою між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 від 29.11.2006 року,
в ході якої ОСОБА_4 розповів про участь ОСОБА_2 в його пограбуванні (а.с. 41);

5

·
очною
ставкою між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 від 29.11.2006 року, в ході якої
ОСОБА_4 розповів про участь ОСОБА_1 в його пограбуванні (а.с. 42);

·
протоколом відтворення обстановки
та обставин події від 12.02.2007 року за участю ОСОБА_1, в ході якого той
на місці показав та розповів про обставини пограбування ОСОБА_4 (а.с. 137-140).

Аналізуючи
свідчення потерпілого ОСОБА_4, щодо викрадення підсудними у нього 200 доларів США, суд ставиться до них
критично, оскільки вони є не послідовні і об'єктивно ні чим не підтверджуються,
тому вказані вище гроші підлягають виключенню з обвинувачення підсудних.

Оцінюючи зібрані
по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що інкриміноване підсудному ОСОБА_1 діяння повністю
доведено приведеними вище доказами і правильно кваліфіковано за ст. 186 ч. 2 КК
України, як грабіж, тобто умисні дії, що виразилися у відкритому викраденні
чужого майна, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та
здоров'я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Оцінюючи зібрані
по справі та перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що
інкриміноване підсудному ОСОБА_2 діяння повністю доведено приведеними
вище доказами і правильно кваліфіковано за ст. 186 ч. 2 КК України, як грабіж,
тобто умисні дії, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна, поєднаний
з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, вчинений
повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Обставиною, що
пом'якшує покарання підсудного ОСОБА_1 суд визнає
виключно позитивні характеристики з місця проживання та роботи, а також, наявність у нього батька похилого віка, який є
інвалідом 2 групи.

Обставини, що
обтяжують покарання підсудного ОСОБА_1 судом не встановлено.

Обставиною, що
пом'якшує покарання підсудного ОСОБА_2 суд визнає щире каяття.

Обставини, що
обтяжують покарання підсудного ОСОБА_2 судом не встановлено.

Вирішуючи
питання про міру покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує характер та ступінь
суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, що є тяжким, особу підсудного,
його попередні судимості, відсутність даних про притягнення до адміністративної відповідальності, його вік, сімейний
стан та стан здоров'я, обставини, що пом'якшують покарання та
відсутність обставин, які обтяжують таке покарання, у зв'язку з чим, суд вважає
за можливе необхідне призначити більш м'яке покарання, ніж передбачено законом.

Вирішуючи питання про міру
покарання підсудному ОСОБА_2, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності
вчиненого ним злочину, що є тяжким, особу підсудного, його попередні судимості,
відсутність даних про притягнення до адміністративної відповідальності, його
вік, сімейний стан та стан здоров'я, відсутність обставин, які обтяжують
покарання, у зв'язку з чим, суд вважає за
необхідне призначити покарання пов'язане з позбавленням волі, в межах санкції
статті інкримінованого йому злочину.

6

Судові витрати по справі відсутні.

Речові докази - викрадене майно,
підлягає поверненню власнику.

Позов
потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню
частково, в межах доведеності вини підсудних.

Враховуючи, що потерпілому завдана шкода не майнового характеру, його позов про відшкодування моральної шкоди підлягає
задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого
ст. 186 ч. 2 КК України і призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді двох років позбавлення волі.

ОСОБА_2визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у вигляді
чотирьох років позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу засудженим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити взяття під варту, з подальшим
їх триманням у слідчому ізоляторі.

Строк покарання засудженим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обчислювати з 27.11.2006 року, тобто з моменту їх фактичного затримання.

Стягнути солідарно зОСОБА_1 та ОСОБА_2на користь ОСОБА_4277 грн. у відшкодування матеріальних
збитків.

Стягнути зОСОБА_1 на користь ОСОБА_4750 грн. у відшкодування моральної
шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_4750 грн. у відшкодування моральної
шкоди.

Речові докази - пачку цигарок „Оптима-легка" та куртку передати
ОСОБА_4

На вирок може бути подана апеляція
до Апеляційного суду Чернігівської області
протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженими, які перебувають під вартою, - в той же строк з моменту
вручення їм копії вироку.