№ 207/2595/14-к
№ 1-кп/207/280/14
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області
у складі головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську в залі Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська кримінальне провадження за звинуваченням :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нехвороща Новосаржанського району Полтавської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, неповнолітніх дітей не має, не працює, раніше судимий:
09.07.2003 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, згідно ст. 75 УК України від відбування покарання звільнено з випробувальним строком 2 роки;
21.11.2003 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяця;
- 19.04.2004 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 3
ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України
частково приєднаний невідбутий строк, до відбуття покарання 4 роки позбавлення волі;

- 23.03.2005 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровскої області за ч.3 ст. 185 КК
України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано
невідбутий строк 6 місяців за вироком Магдалинівського районного суду від 19.02.2004 року, до
відбування 3 роки 6 місяців; на підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий
строк за вироком Магдалинівського районного суду від 19.02.2004 року, до відбування 4 роки
2 місяці позбавлення волі;

- 22.11.2007 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровскої області за ч.3 ст. 185 КК
України до 4 років позбавлення волі, згідно ст. 71 КК України частково приєднано
невідбутий строк за вироком Магдалинівського районного суду від 23.03.2005 року, до
відбування 4 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено
від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 15.07.2008 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровскої області за ч.2 ст. 185, ч.3
ст. 185 ч.1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України
частково приєднано невідбутий строк покарання 1 рік за вироком
Магдалинівського районного суду від
22.11.2007 року, до відбування 5 років позбавлення волі; звільнився 22.04.2013 р. з Солонянської
виправної колонії № 21 Дніпропетровскої області у звязку з відбуттям строку покарання;

мешкає у АДРЕСА_1 без реєстрації, звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти власності, судимості не зняті і не погашені, повторно, 16.05.2014 року приблизно о 22.00., перебуваючи у стані алкогольного спяніння, разом з невстановленою особою, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, підійшли до раніше їм незнайомого ОСОБА_7 , який сидів на деревяній лавочці біля третього підїзду будинку АДРЕСА_2 . Одразу після цього до ОСОБА_7 підійшла і його знайома потерпіла ОСОБА_8 , яку ОСОБА_6 та невстановлена особа з урахуванням своєї фізичної переваги визначили як обєкт свого злочинного посягання. Після цього невстановлена особа, знаходячись поряд з ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з обвинуваченим, утримувала ОСОБА_7 з метою недопущення з його боку опору і забезпечення спільнику ОСОБА_6 , можливості заволодіння майном потерпілої. В цей час ОСОБА_6 , реалізуючи свій спільний разом з невстановленою особою злочинний намір, діючи умисно, з корисливих мотивів, застосовуючи насилля, що не є небезпечним для життя та здоровя, наніс потерпілій ОСОБА_8 один удар кулаком правої руки в ділянку правого ока, від якого остання, не втримавшись на ногах, впала на землю, в результаті чого відповідно до висновку судово-медичної експертизи їй були завдані тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі, що відноситься до легкого тілесного пошкодження, яке має незначний скороминущий наслідок, та відкрито викрав з лівої руки потерпілої мобільний телефон Нокиа С2-03 вартістю 800 грн., після чого , маючи реальну можливість розпорядитись викраденим, обвинувачений ОСОБА_6 разом з невстановленою особою з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, завдавши своїми діями потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 800 грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 не визнав свою вину у скоєному, цивільний позов на початку судового розгляду не визнав; пояснив, що, звільнившись з місць позбавлення волі офіційно не працював, у місті Дніпродзержинську реєстрації не має, 16 травня 2014 року разом із своїм товаришем ОСОБА_9 , з яким познайомився у колонії, приїхав до Дніпродзержинська з Северодонецька, де був у гостях; поїхали в район селища Будівельників, так як на вулиці Астраханській живе співмешканка обвинуваченого, в той день він випив 50 грамів кон`яку; в районі селища Будівельників зустріли знайому дівчину на імя ОСОБА_10 , Кожема став забирати у неї телефон, а він його зупинив і ОСОБА_10 пішла; потім він та Кожема підішли до столику, за яким сидів Затульний, на столику стояло дві банки пива; обвинувачений став задавати питання ОСОБА_11 відносно референдуму, при цьому обвинувачений стверджує, що мав при собі телефон Самсунг і 320 грн. грошей. Затульний сказав, що впізнає обвинуваченого, потім дістав ніж, сзаду підійшла потерпіла ОСОБА_12 і обвинувачений почув, що ОСОБА_11 звертається до його товариша з запитанням що ти робиш, при цьому товариш починає тікати, обвинувачений почав його наздоганяти, щоб повернути, але той втік. Невдовзі до обвинуваченого підійшли двоє хлопців, мабуть знайомі потерпілої, і підвели до столику, поводились з ним грубо, запитали у потерпілої чи це він, потерпіла підтвердила, що він, його силоміць всадили до легкового автомобіля і відвезли до районного відділення міліції; знайомі потерпілої застосовували до нього силу, він скаржився з цього приводу; працівники міліції до нього не зстосовували будь-які заходи фізичного чи психологічного впливу. Стверджує, що удару потерпілій не наносив, телефон її не забирав, все це зробив його знайомий на прізвище ОСОБА_13 , чому потерпіла вказує саме на нього, а не на ОСОБА_13 , пояснити не може. Побіг від потерпілої тому, що хотів наздогнати свого приятеля, так як у нього були усі речі і не хотів бути співучасником викрадення телефону. Вважає, що доказів його вини не зібрано, так як викрадений телефон не знайшли, але згоден відшкодувати шкоду потерпілій, просить не позбавляти його волі

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину) підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів:

- показами потерпілої ОСОБА_8 , яка у судовому засіданні пояснила, що 16 травня 2014 року близько 21.45. разом із своїм чоловіком ОСОБА_14 , подругою та її чоловіком підїхали на легковому автомобілі до будинку АДРЕСА_2 , де мешкає ця подруга з родиною, також з ними був їх спільний знайомий ОСОБА_15 . Подруга з дитиною пішла зайшла до будинку, чоловік потерпілої з чоловіком подруги поїхали ставити автомобіль до гаражу, а потерпіла разом з ОСОБА_16 присіли біля 3-го підїзду вказаного будинку на деревяну лавку і стали пити пиво. Приблизно через 10 хвилин вона відійшла від цього місця, а коли повернулась через дві хвилини, то побачила поряд з Затульним двох їй невідомих хлопців, одним з яких був обвинувачений ОСОБА_17 , які спілкувались з ним на підвищених тонах, коли підійшла ближче, вони запитали її за кого вона буде голосувати, а коли вона відповіла, що ні за кого, ОСОБА_17 наніс їй удар правою рукою у праве око, від якого вона впала на землю. При цьому у лівій руці у неї був телефон Нокиа С2-03, з якого вона збиралась телефонувати чоловікові ще коли поверталась до столику і побачила незнайомців; коли вона впала, ОСОБА_17 вихопив з її руки телефон і разом з іншим хлопцем почав тікати з місця пригоди; потім її чоловік із своїм приятелем наздогнали ОСОБА_17 і підвели його до неї, вона сказала, що це він вдарив її і забрав телефон, але телефона при ньому вже не було, мабуть він залишився у іншого хлопця; чоловік та його знайомий відвезли ОСОБА_17 до міліції. Потерпіла стверджує, що удар в обличчя їй наніс саме ОСОБА_17 і телефон забрав теж він, вже після закінчення слідства по даній справі її викликали до міліції та показували фотокартку начебто другого хлопця, який затриманий за інші злочини і на якого вказує обвинувачений, як співучасника грабежу відносно неї, але вона його не впізнала. До даної події з обвинуваченим не зустрічалась і його не знала. Цивільний позов, заявлений нею у справі, підтримує повністю і просить стягнути з обвинуваченого на її користь завдану злочином матеріальну шкоду вартість викраденого телефону у розмірі 800 грн., покарання обвинуваченому просить призначити згідно з законом;

показами свідка ОСОБА_7 , котрий у судовому засіданні пояснив, що є приятелем потерпілої ОСОБА_8 ; 16.05.2014 року ввечері він та потерпіла знаходились біля столику неподалік третього підїзду будинку АДРЕСА_2 ; потерпіла відійшла в сторону, а обвинувачений з іншим хлопцем підійшли до нього, почали розмову з приводу голосування, говорили на підвищених тонах; через дві хвилини підійшла потерпіла і обвинувачений вдарив її в обличчя, від чого вона впала на землю, а обвинувачений вихопив у неї мобільний телефон і, разом з іншим хлопцем, почав тікати в сторону заправки; він підійшов до потерпілої, допоміг їй підвестись, праве око у неї опухло від удару, одразу ж зателефонував її чоловікові, той приблизно через дві хвилини з`явився разом з іншим їх знайомим і вони утрьох побігли в сторону заправки, що наздогнати тих хлопців, потерпіла залишилась біля підїзду. В результаті обвинуваченого біля магазину наздогнали і затримали, а другий хлопець встиг утекти, потім через декілька хвилин підїхала потерпіла, її підвіз їх спільний знайомий і вона одразу впізнала обвинуваченого; його посадили до автомобіля і відвезли до відділку міліції; події відбувались у темний час доби, було близько 22.00. години, але місце за столиком, де знаходився він та потерпіла, було добре освітлене, так як горів ліхтарь біля підїзду;

показами свідка ОСОБА_14 , який у судовому засіданні пояснив, що є чоловіком потерпілої ОСОБА_8 , 16.05.2014 року ввечері він з дружиною та знайомими приїхали до них у двір по АДРЕСА_2 , він з другом на ім`я ОСОБА_18 пішов ставити машину в гараж, але раптом подзвонив ОСОБА_11 і сказав, що дружину побили невідомі і забрали телефон; дуже швидко він із знайомим побігли у напрямку магазина, зустріли знайомих і попросили допомогти затримати цих хлопців, через декілька хвилин знайомі затримали одного з них біля магазину, майже одразу і він сам із ОСОБА_18 підбігли до затриманого, потім підїхав знайомий на легковому автомобілі, дружина одразу впізнала в затриманому хлопця, який побив її і забрав телефон, посадили затриманого в автомобіль і відвезли до відділення міліції; оскільки хлопець намагався вирватись, тікав, то визнає, що довелось застосувати до нього незначну силу, дав йому запотиличника, але ніхто йому тілесних ушкоджень не завдавав; телефон дружині не повернуто і матеріальну шкоду не відшкодовано;

протоколом огляду місця події від 16.05.2014 року з планом-схемою (л.с. 7-9);
висновком судово-медичної експертизи № 517-Е від 17.05.2014 року, згідно якого потерпілій ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі, що відноситься до легкого тілесного пошкодження, яке має незначний скороминущий наслідок, пошкодження виникло внаслідок дії тупого твердого предмету, давність утворення може відповідати терміну, вказаному обстеженою (л.с.21).

Виходячи з зібраних у справі доказів, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), скоєному повторно, за попередньою змовою групою осіб, повністю доведеною і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 186 КК України.

Покази обвинуваченого ОСОБА_6 щодо застосування фізичного насильства до потерпілої і заволодіння її телефоном іншим співучасником злочину суд оцінює критично, оскільки потерпіла та свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні дали послідовні покази щодо вчинення зазначених дій саме обвинуваченим, потерпіла підтвердила, що особу, на яку вказує обвинувачений взагалі не впізнає як співучасника злочину, про що повідомляла в міліції; при цьому поведінка обвинуваченого безпосередньо після вчинення злочину, зокрема, спроба втекти з місця злочину не протирічить показам потерпілої та свідків.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує обставини та тяжкість скоєного, особу обвинуваченого, який згідно довідки головного лікаря 1-ї міської лікарні м. Дніпродзержинська (л.с. 36) не перебуває на обліку у лікаря нарколога, раніш неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти власності, завдану злочином шкоду не відшкодував, вину не визнав, тому суд вважає необхідним призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 у відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_8 800 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 373- 374, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину за ч.2 ст. 186 КК України і призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з часу затримання обвинуваченого ОСОБА_6 згідно протоколу затримання - з 17 травня 2014 року з 17.00.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишити без змін у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, продовживши строк тримання обвинуваченого під вартою до 12 грудня 2014 року.

Зарахувати у строк призначеного покарання термін перебування обвинуваченого під вартою - з 17 травня 2014 року з 17.00. по день набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6 у відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_8 800 (вісімсот) грн.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1