№ провадження 11-кп/781/688/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 116 (95) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.07.2015 року. м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 травня 2015 року, якою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кіровка Кіровського району АР Крим, громадянина України, не працюючого, з базовою середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 . раніше судимого:

18.07.1994 року Кіровським районним судом АР Крим за ч.3 ст. 140 КК України (в ред. 1960 року) на 3 роки позбавлення волі, звільнився 18.03.1997 року по відбуттю строку покарання;

25.06.2000 року Кіровським районним судом АР Крим за ч. 3 ст. 140 КК України (в ред. 1960 року) на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнився 05.08.2003 року по відбуттю строку покарання:

28.09.2004 року Ялтинським міським судом АР Крим за ч.3 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, звільнився 01.06.2012 року по відбуттю строку покарання;

28.11.2013 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України на 10 років позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 27.03.2015 року вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28.11.2013 року змінено, дії перекваліфіковано з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 116 КК України та призначено покарання за ст. 116, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України у виді 4 років позбавлення волі

відмовлено у задоволенні клопотання про застосування щодо нього Закону України «Про амністію в 2014 році»
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою суду першої інстанції постановлено відмовити засудженому ОСОБА_6 , який відбуває покарання в Кіровоградській виправній колонії №6, у задоволенні його клопотання про застосування щодо нього Закону України «Про амністію в 2014 році».
Судом в обґрунтування судового рішення наведено наступне.
Встановлено, що вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28.11.2013 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 1 15, ч. 1 ст. 185. ч. 1 ст. 70 КК України на 10 років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 27.03.2015 року вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28.11.2013 року відносно ОСОБА_6 змінено, його дії перекваліфіковано з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 116 КК України та йому призначено покарання за ст. 116, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України у виді 4 років позбавлення волі. Отже, 27.03.2015 року вирок суду відносно ОСОБА_6 , засудженого за ст. 116, ч. 1 ст. 185. ч. 1 ст. 70 КК України у виді 4 років позбавлення волі, набрав законної сили. Тобто, ОСОБА_6 відбуває призначене йому судом покарання за вчинення умисного злочину середньої тяжкості.

Крім цьому, судом встановлено, що ОСОБА_6 раніше був засуджений: вироком Кіровського районного суду АР Крим від 18.07.1994 року за ч.3 ст. 140 КК України (в ред. 1960 року) на 3 роки позбавлення волі та звільнився 18.03.1997 року по відбуттю строку покарання; вироком Кіровського районного суду АР Крим від 25.06.2000 року за ч.3 ст. 140 КК України (в ред. 1960 року) на 3 роки 6 місяців позбавлення волі та звільнився 05.08.2003 року по відбуттю строку покарання; вироком Ялтинського міського суду АР Крим від 28.09.2004 року за ч.3 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна та звільнився 01.06.2012 року по відбуттю строку покарання, а тому дійшов висновку про неможливість застосування до засудженого Закону України «Про амністію у 2014 року», оскільки Законом України «Про застосування амністії в Україні» №392/96-ВР від 01.10.1996 року зі змінами встановлено заборону щодо застосування амністії.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати як незаконну, застосувати до нього ЗУ «Про амністію у 2014 році», мотивуючи тим, що суд не обґрунтовано, без дослідження всіх матеріалів справи дійшов неправильного висновку щодо не можливості застосування до нього Закону України «Про застосування амністії».
Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, засудженого ОСОБА_6 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, зваживши доводи апеляційної скарги засудженого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Відповідно до п. в ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» №392/96-ВР від 01.10.1996 року зі змінами амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких або особливо тяжких злочинів.

Матеріалами провадження встановлено, що засуджений ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких та особливо тяжких злочинів.
Так, районним судом встановлено, що ОСОБА_6 за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28.11.2013 року відбуває покарання за вчинення умисного злочину середньої тяжкості.

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, ОСОБА_6 неодноразово раніше був засуджений вироками Кіровського районного суду АР Крим від 18.07.1994 року за ч.3 ст.140 КК України (в ред.1960 року), Кіровського районного суду АР Крим від 25.06.2000 року за ч.3 ст.140 КК України ( в ред.1960 року) та Ялтинського міського суду АР Крим від 28.09.2004 року за ч.3 ст.187 КК України, тобто в силу ст.89 КК України, на час дії Закону України «Про амністію в 2014 році», останній має дві непогашені судимості за вчинення тяжких злочинів та одну непогашену судимість за вчинення особливо тяжкого злочину.

Зважаючи на викладене, засудженого ОСОБА_6 не може бути звільнено від відбування покарання на підставі п. в ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні»№392/96-ВР від 01.10.1996 року зі змінами, на що обґрунтовано вказав суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.
Відтак, підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, як те просить у апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 - відсутні, тому ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без зміни.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424 КПК України
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.05.2015 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2014 році» - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2