Справа № 675/366/15-к
Провадження № 1-в/675/70/2015
У Х В А Л А
"09" квітня 2015 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , представника ЗВК № 58 ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав у режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді 15 років позбавлення волі, -
в с т а н о в и в :
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді 15 років позбавлення волі. В обґрунтування свого клопотання ОСОБА_5 зазначає, що призначення йому судом покарання у виді довічного позбавлення волі є незаконним, таким, що суперечить чинному законодавству України та міжнародному законодавству, практиці Європейського суду з прав людини та принципу зворотної дії кримінального закону в часі. Максимальне покарання в Україні не може перевищувати 15 років позбавлення волі. Застосування до нього покарання у виді довічного позбавлення волі без можливості умовно-дострокового звільнення та без будь-якої обмеженості у часі порушує вимоги ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У судовому засіданні ОСОБА_5 своє клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечив, посилаючись на його безпідставність.
Представник установи ОСОБА_4 вважала, що клопотання до задоволення не підлягає.
Заслухавши пояснення засудженого, представника ЗВК № 58, з`ясувавши думку прокурора, вивчивши надані матеріали, суд приходить до висновку, що клопотання до задоволення не підлягає з наступних підстав.
ОСОБА_5 засуджений 18 жовтня 2010 року вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницької області за ст. 115 ч. 2 п. 1 КК України до довічного позбавлення волі. Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2011 року вирок апеляційного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2010 року щодо ОСОБА_5 залишено без змін, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.
У своєму клопотанні засуджений стверджує, що максимальне покарання, яке могло бути призначене йому судом, є покарання у виді 15 років позбавлення волі.
Однак, з таким висновком ОСОБА_5 суд погодитися не може, оскільки він не ґрунтується на вимогах закону, більше того, прямо суперечить йому.
Зокрема, ставлячи питання про заміну йому покарання у виді довічного позбавлення волі на 15 років позбавлення волі, поза увагою ОСОБА_5 залишив ту обставину, що злочин було вчинено ним 31 грудня 2009 року, тобто в період, коли діяв КК України 2001 року, яким за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті.
Зазначене давало можливість суду застосувати такий вид покарання до засудженого як довічне позбавлення волі.
Твердження ОСОБА_5 , що оскільки існував проміжок часу, протягом якого Верховна Рада України приймала рішення щодо внесення змін до КК України 1960 року стосовно заміни смертної кари іншим видом покарання - довічним позбавленням волі, то такий вид покарання йому не міг бути призначений, не відповідає фактичним обставинам справи, є надуманим та особи засудженого не стосується.
Більше того, наявність зазначеного проміжку часу не означає, що існуючі на той час відповідні санкції статей КК України 1960 року втратили альтернативний характер та передбачали лише покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк до п`ятнадцяти років. Це, на переконання суду, підтверджується, зокрема, тим, що КК України 1960 року встановлював безальтернативну санкцію - позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років - за умисне вбивство без обтяжуючих обставин (стаття 94). Проте, законодавець не визнавав таке саме покарання співмірним з покаранням за умисне вбивство за обтяжуючих обставин, оскільки вважав, що за вчинення таких злочинів мала існувати можливість призначення судами і більш суворого кримінального покарання (стаття 93 КК України 1960 року).
За таких обставин, суд вважає, що альтернативний характер санкцій статей КК України 1960 року та статей КК України 2001 року не дає підстав для призначення ОСОБА_5 покарання у виді 15 років позбавлення волі, оскільки це порушує принцип співмірності тяжкості вчиненого ним злочину і покарання за його вчинення та не відповідає принципу справедливості в кримінальному праві.
Такі висновки узгоджуються з рішенням Конституційного Суду України від 26.01.2011 року № 1-рп/2011 року (справа про заміну смертної кари довічним позбавленням волі) та з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (рішення у справі "Скоппола проти Італії" від 17 вересня 2009 року, заява № 10249/03).
У частині ч. 4 ст. 5 КК України 2001 року йдеться про можливість зміни покарання тільки іншим законом про кримінальну відповідальність, а не Рішенням Конституційного Суду України, який повноважний лише визнавати неконституційними положення закону про кримінальну відповідальність.
Тобто, виключно кримінальними законами України визначаються діяння, які є злочинами, та встановлюється відповідальність за їх вчинення. Відповідно і зворотна дія в часі реалізується через кримінальні закони у випадках, коли вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи.
За таких обставин, суд вважає, що рішення Конституційного Суду України від 29 грудня 1999 року, яким визнано неконституційною смертну кару в України, не є новим законом, що пом`якшив кримінальну відповідальність осіб за вчинення особливо тяжких злочинів, в чому намагається переконати суд ОСОБА_5 .
При цьому, суд вважає, що новий вид кримінального покарання у виді довічного позбавлення волі є менш суворим видом покарання порівняно із смертною карою, оскільки при застосуванні довічного позбавлення волі забезпечується невід`ємне право на життя людини, яка вчинила особливо тяжкий злочин, забезпечується можливість мати соціальні зв`язки у межах, визначених законом, тощо.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визнав, що заміна судами смертної кари на довічне позбавлення волі, встановлене новим кримінальним законом, а не на позбавлення волі строком на п`ятнадцять років, що як альтернативне смертній карі покарання було передбачено законом під час вчинення злочинів, не є порушенням статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на чому наполягає засуджений (рішення у справах "Алакрам Хумматов проти Азербайджану" від 18 травня 2006 року, заяви № 9852/03, № 13413/04, "Ткачов проти України" від 13 грудня 2007 року, заява № 39458/02).
Чинним кримінальним законодавством передбачена можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на певний строк при виконанні засудженим ряду вимог, в тому числі щодо його поведінки. А тому твердження ОСОБА_5 про позбавлення його такої можливості є надуманими та суперечать вимогам законодавства.
З огляду на те, що вирок суду відносно ОСОБА_5 набрав законної сили, був предметом касаційного перегляду, а суд першої інстанції в даній стадії процесу не вправі вирішувати ті питання, які вирішуються судом при розгляді справи по суті, в тому числі щодо ревізії судового рішення, на вирішенні якої наполягає засуджений, його вимоги в цій частині не ґрунтуються на вимогах закону та підлягають відхиленню.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що клопотання ОСОБА_5 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді 15 років позбавлення волі задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, ст. 5 КК України, рішення Конституційного Суду України від 26.01.2011 року № 1-рп/2011 року, рішень Європейського суду з прав людини у справах "Скоппола проти Італії" від 17 вересня 2009 року, "Алакрам Хумматов проти Азербайджану" від 18 травня 2006 року, "Ткачов проти України" від 13 грудня 2007 року, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді 15 років позбавлення волі відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим протягом семи днів з дня її отримання.
Суддя: підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом: суддя
Секретар: