Справа № 1-144
ПОСТАНОВА.

25 листопада 2008р.
м.Долина.

Долинський
районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого: судді Тураш В.А.

секретаря:
Колодій Т.Й., Скуба Л.М.

прокурора : Чекан Н.М.

захисника :

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Долина справу про
обвинувачення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1., уродженця та мешканця
АДРЕСА_1, який має вищу освіту,
українця, громадянина України, одруженого, приватного підприємця, раніше не
судимого,

за ст. 172 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
грубо порушив законодавство про працю.

Діяння вчинено
за таких обставин:

Підсудній ОСОБА_1., являючись суб”єктом
підприємницької діяльності - фізичною особою, відповідно до кодексу Законів про
працю України та Наказу Міністерства праці та соціальної політики № 260 від
08.06.2001 року „Про затвердження Форми трудового договору між працівником і
фізичною особою та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і
фізичною особою”, як суб”єкт підприємницької діяльності, який використовує
найману працю, зобов”язаний укласти з працівником в письмовій формі трудовий
договір, який зареєструвати в державній службі зайнятості за місцем свого
проживання та на підставі цього внести відповідні записи до трудової книжки працівника
(про прийняття та звільнення його з роботи).

З жовтня 2007
року, з вересня 2006 року та з червня 2007 року підсудній, в порушення ст.ст.
43, 46 Конституції України, ст.ст. 21, 24, 24-1, 26, 48 Кодексу законів про
працю України, наказу Міністерства праці та соціальної політики України № 260
від 08.06.2001 року „Про затвердження форми трудового договору між працівником
і фізичною особою та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і
фізичною особою”, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 червня 2001
року за № 554/5745, затвердженого ним порядку, та інших нормативно-правових актів,
працевлаштував у себе в кузні відповідно: різноробочим громадянина ОСОБА_2,
слюсарем ОСОБА_3 та зварщиком ОСОБА_4, без укладення з ними трудових угод, не
зареєструвавши ці угоди в Долинському районному центрі зайнятості та не вніс
про працевлаштування записи до їхніх трудових книжок, і, заробітну плату
виплачував їм без відомості, не подаючи при цьому відповідні дані в державні
контролюючі органи, чим фактично позбавив працівників права на соціальний
захист, тобто грубо порушив законодавство про працю, конституційні права
вищевказаних громадян. Таким чином, без відповідної реєстрації, тобто
неофіційно, громадянин ОСОБА_2. у ОСОБА_1. працював з жовтня 2007 року до 26
червня 2008 року, ОСОБА_3з вересня 2006 року до 26 червня 2008 року та ОСОБА_4
з червня 2007 року до 20 червня 2008 року.

--2--

Підсудній ОСОБА_1. свою вину у вчиненні грубого порушення
законодавства про працю визнав повністю, по суті пояснив, що він являється
суб»єктом підприємницької діяльності- фізичною особою. На кузні у нього працювало офіційно двоє осіб
- ОСОБА_5. -коваль та ОСОБА_6. - зварювальник. Також у нього працювали
ОСОБА_2., ОСОБА_3. та ОСОБА_4. трудові угоди з якими не було укладено. Він
подав до Долинської оДПІ письмову заяву, форма якої затверджена наказом ДПІ від
29.10.1999 року №599 «Про затвердження Свідоцтва про сплату єдиного податку та
порядку його видачі» В цій заяві зазначається чисельність працівників, з якими
укладено трудові угоди, зареєстровані в установленому порядку, а також
вказується поіменний склад цих працівників. Ця заява у відповідності до
п.2 наказу ДПІ була підставою для видачі
йому свідоцтва про сплату єдиного податку та довідок про трудові відносини
ОСОБА_5. та ОСОБА_6. з ним як приватним
підприємцем. У випадку збільшення чисельності працівників протягом терміну дії
отриманого свідоцтва, платник єдиного податку, як зазначається в п.4 наказу
ДПІ, повинен отримати довідки на цих працівників. З цього наказу він зрозумів, що у звіті слід відображати
чисельність працівників, з якими він як підприємець уклав трудові угоди та які
зареєстровані в установленому порядку в районному центрі. 20.06.2008 року до
нього в кузню приїхали працівники
Долинської міжрайпрокуратури , Долинського РВ УМВС та інспектор праці,
які виявили порушення законодавства про працю. На даний час всі порушення
усунуті, зокрема з ОСОБА_3. укладено трудовий договір, а ОСОБА_2. та ОСОБА_4. у
нього більше не працюють. З потерпілими він примирився. Розуміє, що вчинив
неправильно, у вчиненому розкаюється.
Просить звільнити його від кримінальної відповідальності у зв'язку з
примиренням з потерпілими.

Суд
вислухавши думку учасників процесу ,вивчивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності
,вважає,що дане клопотання підлягає до задоволення, враховуючи наступне:

Згідно
ст.46 КК України - особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, або
необережний злочин середньої тяжкості звільняється від кримінальної
відповідальності, якщо вона примирилась з потерпілим та відшкодувала завдані
нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Стаття 172
ч.1 КК України передбачає міру покарання у вигляді штрафу в розмірі до 50
неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення права обіймати певні
посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років, або виправні
роботи на строк до двох років.

У
відповідності до вимог ст.12 ч.2 КК
України - злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у
вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м'яке
покарання.

Згідно
вимоги в ВОІ при УМВС в Івано-Франківській області (а.с.56) ОСОБА_1. раніше не
судимий.

Допитаний в
судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_3пояснив, що в кузні, що в м.
Долина Івано-Франківської області яка належить ОСОБА_1 він працював десь з
вересня 2006 року, і до 20 червня 2008
року. На роботу його приймав ОСОБА_1. Трудового договору з ним укладено не
було, в трудову книжку записів не внесено. Він там працював слюсарем, також
виконував зварочні роботи, вставляв ворота і таке інше. Робочий день тривав з 8
години ранку до 17 години вечора. Обід тривав з 12 до 13 години. Вихідні дні
субота та неділя. Заробітна плата його залежала від виробітку, приблизно 800
гривень на місяць. На даний час він у приватного підприємця ОСОБА_1 працює
офіційно, трудова угода з ним укладена Будь-яких претензій матеріального чи
морального характеру до підсуднього він немає . Просить його не карати.

Потерпілий
ОСОБА_2 суду пояснив, що в кузні, що в м. Долина Івано-Франківської області ,
яка належить ОСОБА_1. він працював з
жовтня 2007 року по 20 червня 2008р. На роботу його приймав ОСОБА_1. Трудового
договору з ним укладено не було, в трудову книжку записів не внесено. Він там
працював різноробочим. Заробітна плата
його залежить від виробітку, приблизно 1000 гривень на місяць. Після перевірки
він у ПП ОСОБА_1. не працює. Цивільний
позов до підсудного ОСОБА_1.

--3--

заявляти
не буде, оскільки не має до нього жодних претензій матеріального чи морального
характеру. Просить не судити ОСОБА_1.

Допитаний
в якості потерпілого ОСОБА_4,пояснив, що
в кузні, яка належить ОСОБА_1.
він працював десь з червня 2007 року до 20 червня 2008 року. На роботу його
приймав підсудній. Трудового договору з ним укладено не було, в трудову книжку
записів не внесено. Він там працював зварщиком, вставляв ворота і таке інше.
Працював він не постійно, час від часу, оскільки часто їздив в Рівненську
область до матері, хворів і т.д.
Заробітна плата його залежала від виробітку, 60 гривень на день. На
даний час він у приватного підприємця ОСОБА_1. з часу проведення перевірки
працівниками міжрайпрокуратури не працює. Цивільний позов до ОСОБА_1. заявляти
не буде, оскільки не має до нього жодних претензій.Просить його не судити.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6,
пояснив, що з 7 лютого 2008 року він працює слюсарем у приватного підприємця
ОСОБА_1., в його кузні, яка знаходиться на території АТП в м.Долина по вул.
Обліски. Виконує різну роботу, а саме установка кованих виробів, прийняття
замовлень і ін. Працює він офіційно, з ним укладено трудовий договір. Його
трудова книжка знаходиться у підприємця ОСОБА_1. Заробітну плату йому платить
ОСОБА_1. по відомості. З ним в кузні також працювали Олександр, Володимир,
Дмитро, які на даний час визнані потерпілими .

Таким чином суд приходить до переконання, що клопотання
підсудного про закриття кримінальної відповідальності у зв»язку примиренням з
потерпілими за ст. 46 КК України
підлягає до задоволення, оскільки підсудній вперше вчинив злочин невеликої
тяжкості, у вчиненому щиро розкаявся, примирився з потерпілими, збитки
заподіяні його діями відшкодовані в добровільному порядку, а стаття 46 КК
України передбачає імперативне і безумовне звільнення особи від кримінальної
відповідальності за наявності зазначених вище підстав такого звільнення.

На підставі статті 45 КК України, керуючись статтею 7 -2,
282,296 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_1
від кримінальної відповідальності за статтею 172 ч.1 КК України і провадження
по справі закрити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 - підписку про невиїзд
- скасувати.

Постанова може бути оскаржена протягом семи діб з дня її
винесення шляхом подачі апеляції до апеляційного суду.

Суддя: