Провадження № 11-кп/792/113/15
Справа № 688/4103/14-к Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст.146,
п.п.3, 12 ч.2 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , представника
потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14
та їх захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,
ОСОБА_17 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000171 від 25.04.2013 року за апеляційними скаргами прокурора, потерпілої ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_17 , захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_15 на вирок Шепетівського міськрайонного суду від 01 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:
Цим вироком ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, не судимого,
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.146, п.п.3, 12 ч.2 ст.115 КК України та призначено покарання:

· за ч.3 ст.146 КК України 7 років позбавлення волі;
· за п.п.3, 12 ч.2 ст.115 КК України 14 років позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді 14 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_12 ухвалено рахувати з дня його затримання 10 липня 2014 року, із зарахуванням в цей строк часу його перебування під вартою з 10 липня 2014 року по 1 грудня 2014 року.

Запобіжний захід ОСОБА_12 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, не судимого,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.146, п.п.3, 12 ч.2 ст.115 КК України та призначено покарання:

· за ч.3 ст.146 КК України 7 років позбавлення волі;
· за п.п.3, 12 ч.2 ст.115 КК України 14 років позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді 14 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_13 ухвалено рахувати з дня його затримання 28 квітня 2014 року, із зарахуванням в цей строк часу його перебування під вартою з 28 квітня 2014 року по 1 грудня 2014 року.

Запобіжний захід ОСОБА_13 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, не судимого,
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.146, п.п.3, 12 ч.2 ст.115 КК України та призначено покарання:

· за ч.3 ст.146 КК України 7 років позбавлення волі;
· за п.п.3, 12 ч.2 ст.115 КК України 14 років позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді 14 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_14 ухвалено рахувати з дня його затримання 28 квітня 2014 року, із зарахуванням в цей строк часу його перебування під вартою з 28 квітня 2014 року по 1 грудня 2014 року.

Запобіжний захід ОСОБА_14 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 2580 грн. та моральну шкоду в сумі 400000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 568 грн. 68 коп. витрат на залучення експертів з кожного.

Долю речових доказів вирішено на підставі ст.100 КПК України.

Як установив суд, 23 квітня 2014 року близько 20.00 години в м.Полонному по вул.Артема, 91 біля магазину ЧП продукти ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою між собою, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_18 , з яким вони розпивали спиртні напої, з метою помститися останньому за нанесення удару ОСОБА_13 , умисно нанесли кулаками декілька ударів по обличчю ОСОБА_18 , після чого ОСОБА_13 та ОСОБА_14 взяли його під руки та всупереч його волі посадили в автомобіль ВАЗ, державний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_12 , та перевезли в лісовий масив, що знаходиться поблизу ПАТ Полонський гірничий комбінат в м.Полонному, при цьому по дорозі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 взяли у ОСОБА_19 господарську лопату. Реалізовуючи свій єдиний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_18 , ОСОБА_12 на дорозі біля лісового масиву умисно наніс ОСОБА_18 кілька ударів кулаком правої руки в голову та тулуб, після цього ОСОБА_13 умисно наніс ОСОБА_18 декілька ударів металевою частиною лопати в голову та шию та передав лопату ОСОБА_14 . Останній умисно наніс дерев`яною частиною лопати декілька ударів по голові та тулубу потерпілого. Внаслідок вказаних дій обвинувачених ОСОБА_18 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми; двох саден в лобній ділянці голови справа; рани в ділянці правої надбрівної дуги, в ділянці зовнішнього кута правого ока, синця в ділянці зовнішнього кута правого ока, рани в ділянці лівої надбрівної дуги, рани в ділянці зовнішнього кута лівого ока, синця в даній ділянці, рани та садна на переніссі, рани на шкірі верхньої губи зліва, крововилива на слизовій оболонці нижньої губи зліва, рани на шкірі нижньої губи по центру, рани на підборідді зліва, перелому лобної кістки зліва, субарахноїдального крововиливу в лобній ділянці лівої півкулі, крововиливу в шлуночки мозку, закритої травми шиї: синця на передній поверхні шиї, садна на фоні синця, крововиливу в м`які тканини шиї, прикушений кінчик язика, переломів хрящів гортані з масивними крововиливами в оточуючі м`які тканини, субконюктивальними крововиливами на білкових оболонках обох очей, які відносяться до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості, а в даному випадку, що призвели до смерті. В подальшому з метою приховання вчинених злочинів, обвинувачені закопали труп ОСОБА_18 в лісовому масиві, а лопату викинули в лісопосадку, повертаючись в місто.

В апеляційних скаргах:

- прокурор, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинувачених, просить вирок суду скасувати через неправильне застосування кримінального закону, що потягло невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особам обвинувачених, ухвалити свій, яким засудити ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за: - ч.3 ст.146 КК України на 8 років позбавлення волі; - п.п.3, 12 ч.2 ст.115 КК України до довічного позбавлення волі, а на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі.

В обґрунтування таких апеляційних вимог посилається на те, що судом при призначенні покарання не в повній мірі ураховано, що обвинувачені у стані алкогольного сп`яніння вчинили тяжкий та особливо тяжкий злочини, своєї вини у вчиненому не визнали та не розкаялися, не відшкодували заподіяну потерпілій моральну та матеріальну шкоду, вчинені злочини намагалися приховати, переховувалися від слідства та суду в Кіровоградській області;

- потерпіла ОСОБА_9 також, не оспорюючи установлених судом першої інстанції фактичних обставин інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, просить вирок суду в частині призначеного їм за п.п. 3, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.70 КК України покарання скасувати, ухвалити свій, за яким призначити їм за передбачене п.п.3, 12 ч.2 ст.115 КК України покарання у виді довідного позбавлення волі, і на підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного судом першої інстанції за ч.3 ст.146 КК України більш суворим визначити остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі.

Ці вимоги обґрунтовує тим, що при призначенні покарання за вбивство чоловіка судом не ураховано, що дії обвинувачених кваліфіковані за двома кваліфікуючими ознаками ч.2 ст.115 КК України, що після учиненого вона стала вдовою, а троє її з чоловіком дітей на усе життя залишились без батьківської підтримки та піклування.

Акцентує увагу й на жорстокості вбивства, тяжкості злочинів, поведінці обвинувачених, які фактично не визнали вини, не розкаялися у вчиненому злочині та намагалися його приховати;

- захисник обвинуваченого ОСОБА_14 адвокат ОСОБА_17 просить змінити вирок щодо його підзахисного.

Дії останнього з п.п.3,12 ч.2 ст.115 КК України перекваліфікувати на ч.1 ст.115 КК України та за цим законом призначити більш м`яке покарання, а за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України провадження закрити.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що наявні у кримінальному провадженні докази не підтверджують винуватість ОСОБА_14 як у викраденні ОСОБА_18 , так і в його умисному вбивстві за попередньою змовою групою осіб, оскільки згідно його показань, показань інших обвинувачених, які підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та

ОСОБА_22 , вони ОСОБА_18 відвели до автомобіля, щоб той відпочив, оскільки був п`яним, і супротиву цьому не чинив, що в обвинувачених був відсутній єдиний умисел на позбавлення його життя.

Стверджує, що при призначенні покарання судом не ураховано таких його пом`якшуючих обставин, як вчинення ОСОБА_14 злочину вперше внаслідок збігу випадкових обставин та віктимної поведінки потерпілого, позитивну характеристику за місцем проживання, перебування у фактичних шлюбних відносинах та утримання й виховання ним малолітнього сина;

- захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_15 просить вирок суду щодо його підзахисного змінити. Дії ОСОБА_12 з п.п.3, 12 ч.2 ст.115 КК України перекваліфікувати на ч.1 ст.396 КК України та призначити за цим законом покарання із застосуванням положень ст.69 КК України, а за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України виправдати і в задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 відмовити.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги посилається на те, що: матеріали справи не містять доказів вчинення інкримінованих ОСОБА_12 кримінальних правопорушень; в конфлікті з потерпілим він участі не брав, оскільки від випитих спиртних напоїв йому стало погано, він ліг спати в машину, а коли прокинувся, від ОСОБА_14 та ОСОБА_13 дізнався про вчинене ними вбивство потерпілого; стороною обвинувачення не було розмежовано хто та які тілесні ушкодження наносив потерпілому; у діях обвинувачених відсутній прямий умисел на викрадення потерпілого ОСОБА_18 та позбавлення його життя.

Звертає увагу на те, що допит судово-медичного експерта відбувся за ініціативою суду та без повідомлення учасників процесу, перехід до судових дебатів проведено без узгодження із сторонами, які, будучи неготовими до виступів, заявляли клопотання про оголошення перерви.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник засудженого ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_16 просить вироку суду, як законний та обґрунтований, залишити без зміни, а подану апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що судом при призначенні покарання ОСОБА_13 справедливо враховано, що він визнав вину у вчиненому та щиро розкаявся, давав послідовні показання щодо обставин справи, вибачився перед потерпілими, а моральну шкоду не відшкодував у зв`язку із важким матеріальним становищем.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення апелянтів на підтримку свої апеляційних скарг з посиланням на зазначені у них доводи, окрім доводів захисника обвинуваченого ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_17 , який, пославшись на положення ч.2 ст.404 КПК України, просив вийти за межі його апеляційних вимог та перекваліфікувати дії його підзахисного на ст.15 ч.1 ст.125 КК України або ж на ст.126 КК України, думку потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_10 про необхідність посилення покарання обвинуваченим, які брали безпосередню участь у викраденні потерпілого ОСОБА_18 та позбавленні його життя, перевіривши матеріали кримінального провадження, у тому числі шляхом допиту за клопотанням прокурора обвинувачених, дослідження даних проведених з ними слідчих експериментів, свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_20 , колегія суддів уважає, що апеляційні скарги прокурора, потерпілої ОСОБА_9 підлягають до часткового задоволення, а апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_17 , захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_15 не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у викраденні потерпілого ОСОБА_18 , вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що спричинило тяжкі наслідки та в умисному вбивстві викраденої людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та кваліфікація їх дій за ч.3 ст.146 та п.п.3, 12 ч.2 ст.115 КК України відповідно є правильними та відповідають фактичним обставинам справи.
Як установлено апеляційним судом, 23 квітня 2014 року приблизно о 20.00 годині в м.Полонному по вул.Артема, 91 біля магазину ЧП продукти

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою між собою, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_18 , з яким вони розпивали спиртні напої, з метою помститися останньому за нанесення удару ОСОБА_13 , умисно нанесли кулаками декілька ударів по обличчю ОСОБА_18 , після чого ОСОБА_13 та ОСОБА_14 взяли його під руки та всупереч його волі посадили в автомобіль ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_12 , та перевезли в лісовий масив, що знаходиться поблизу ПАТ Полонський гірничий комбінат в м.Полонному, при цьому по дорозі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 взяли у ОСОБА_23 господарську лопату.

Приїхавши до лісового масиву та реалізовуючи єдиний із ОСОБА_13 та ОСОБА_14 умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_18 , ОСОБА_12 на дорозі біля лісового масиву умисно наніс ОСОБА_18 кілька ударів кулаком правої руки в голову та тулуб, після чого ОСОБА_13 умисно наніс ОСОБА_18 декілька ударів металевою частиною господарської лопати в голову та шию, передав лопату ОСОБА_14 , який її дерев`яною частиною умисно наніс ще декілька ударів по голові та тулубу потерпілого.

Внаслідок вказаних дій обвинувачених ОСОБА_18 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми; двох саден в лобній ділянці голови справа; рани в ділянці правої надбрівної дуги, в ділянці зовнішнього кута правого ока; синця в ділянці зовнішнього кута правого ока; рани в ділянці лівої надбрівної дуги; рани в ділянці зовнішнього кута лівого ока; синця в даній ділянці; рани та садна на переніссі; рани на шкірі верхньої губи зліва, крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи зліва; рани на шкірі нижньої губи по центру; рани на підборідді зліва; перелому лобної кістки зліва; субарахноїдального крововиливу в лобній ділянці лівої півкулі; крововиливу в шлуночки мозку; закритої травми шиї: синця на передній поверхні шиї, садна на фоні синця, крововиливу в м`які тканини шиї, прикушений кінчик язика, переломів хрящів гортані з масивними крововиливами в оточуючі м`які тканини, субконюктивальними крововиливами на білкових оболонках обох очей, які відносяться до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості, які призвели до смерті ОСОБА_18 .

З метою приховання умисного вбивства викраденого ОСОБА_18 обвинувачені закопали його труп в лісовому масиві, а лопату викинули в лісопосадку, повертаючись в місто.

Наведене підтверджується наступними доказами.

Потерпіла ОСОБА_9 ствердила, що 23 квітня 2014 року її чоловік ОСОБА_18 пішов після обіду в магазин за сигаретами та не повернувся. При цьому із дому він виходив тверезим, жодних тілесних ушкоджень на тілі не мав, а наступний день працівники міліції повідомили їй, що знайшли труп її чоловіка.

Вказане підтвердили й потерпілі ОСОБА_24 та ОСОБА_10 , які зі слів дружини потерпілого дізналися про його зникнення, а потерпіла ОСОБА_10 , крім того, зазначила, що була присутня в лісопосадці під час огляду трупа ОСОБА_18 , який був порубаним та лежав в землі у виритому рівчаку.

Про перебування ОСОБА_18 у магазині та розпиття спиртних напоїв разом із обвинуваченими та свідком ОСОБА_20 ствердила у своїх показаннях свідок ОСОБА_21 , яка працювала продавцем магазину ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначивши при цьому, що чула гуркіт в бесідці, де вони сиділи, а потім через вікно бачила, як ОСОБА_13 із ОСОБА_14 волокли ОСОБА_18 , голова якого була спущена наперед, в автомобіль, посадили його на заднє сидіння, а ОСОБА_14 заштовхав його ноги в салон автомобіля, після чого, через невеликий проміжок часу, обвинувачені із потерпілим та свідком ОСОБА_20 поїхали на автомобілі в сторону гірничого комбінату, а вона виявила на місці, де вони сиділи, розбиті пляшки з-під пива та калюжу на полу. На наступний день до неї телефонував ОСОБА_12 та просив не розповідати нікому про перебування потерпілого ОСОБА_18 із ними в магазині.

Вказані показання ОСОБА_21 підтвердив і будучи допитаним в якості свідка її чоловік ОСОБА_22 , який того дня приїжджав до неї в магазин.

Згідно показань обвинуваченого ОСОБА_14 , даних під час проведення слідчого експерименту 03 червня 2014 року, які узгоджуються із іншими наявними у справі доказами, 23 квітня 2014 року в післяобідню пору він разом із ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_20 у прибудові біля магазину розпивали спиртні напої, до них підійшов ОСОБА_18 , з яким вони грали в карти та розпивали спиртне, в ході чого між потерпілим та ОСОБА_13 виник конфлікт, потерпілий вдарив останнього в лоб та вони впали. Після цього ОСОБА_12 вдарив ОСОБА_18 кулаком, розсік йому брову та сказав до нього із ОСОБА_13 посадити потерпілого в машину, щоб вивезти до лісу та полякати, що вони і зробили. По дорозі у лісопосадку вони заїжджали до ОСОБА_23 , у якого ОСОБА_12 із ОСОБА_13 взяли лопату, а на його запитання для чого вона потрібна відповіли, що він потім побачить. В лісопосадці ОСОБА_12 витягнув із автомобіля лопату та наказав потерпілому вийти, після чого ОСОБА_12 та ОСОБА_13 нанесли йому потерпілому удари кулаками, а потім ОСОБА_13 вдарив потерпілого металевою частиною лопати в голову. Сам він ОСОБА_14 наніс два удари держаком лопати потерпілому в груди, а коли останній вже лежав на землі ОСОБА_12 також наносив йому удари. Коли свідок ОСОБА_20 сказав, що ОСОБА_18 мертвий, вони всі разом викопали яму, в яку заволокли тіло потерпілого, закопали його, а лопату викинули (т.3 а.п.29-34).

Частково такі показання ОСОБА_14 підтверджував і при послідуючих допитах, у тому числі і в судах як першої, так і апеляційної інстанцій. Їх часткова зміна оцінюється колегією суддів як бажання допомогти як собі, так і решті обвинувачених уникнути більш суворої відповідальності за вчинене.

Про розпиття спиртних напоїв у прибудові до магазину, конфлікт у цьому місці з потерпілим ОСОБА_18 , його вивезення до лісопосадки з метою залякування, послідуюче там побиття, в тому числі і ОСОБА_12 , показав суду і обвинувачений ОСОБА_13 , додавши при цьому, в тому числі й під час допиту апеляційним судом, що він особисто наніс потерпілому 2 удари по голові металевою частиною лопати, яку вони взяли у ОСОБА_23 , а при проведенні слідчого експерименту вказував, що удари потерпілому, крім нього, наносили й ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , а коли зрозуміли, що той мертвий, сховали його тіло, присипавши землею та листям, а на наступний день, з метою переховування від працівників міліції, втекли із смт. Полонного (т.3 а.п.36-37).
Нанесення ударів потерпілому ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підтвердив суду й обвинувачений ОСОБА_12 , додавши при цьому, що йому від випитого стало погано та він ліг спати в автомобіль, а прокинувся вже вранці наступного дня, коли автомобіль був в іншому місці. Приїхавши додому, зібрався та поїхав із іншими обвинуваченими на роботу в м.Київ.
Про відсутність пульсу, після нанесення 2 ударів металевою частиною лопати ОСОБА_13 та декількох ударів держаком лопати ОСОБА_14 , у потерпілого ОСОБА_18 ствердив у своїх показаннях і свідок ОСОБА_20 , який, крім того, вказав, що під час побиття потерпілого заспокоював обвинувачених та просив їх припинити бійку, на що вони не реагували, а на наступний день ОСОБА_12 купив всім квитки та вони виїхали у Кіровоградську область до діда ОСОБА_14 .
Свідок ОСОБА_23 , будучи допитаним в тому числі й апеляційним судом, показав, що 23 квітня 2014 року, після того, як він повернувся з роботи, приблизно о 19.00 годині до нього прийшли за лопатою ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Лопату він дав ОСОБА_12 , не питаючи при цьому для чого вона йому потрібна, проте останній лопати не повернув, спростувавши тим самим показання обвинувачених про те, що лопату у нього вони брали вранці 23 квітня 2014 року з метою садіння картоплі у ОСОБА_12 .
ОСОБА_25 , будучи допитаною в якості свідка, показала, що 24 квітня 2014 року, прийшовши на роботу, побачила на столі у прибудові до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » побиті пляшки та сміття, а коли невдовзі до магазину приїхали ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , то останній попросив з`єднати його по її телефону із ОСОБА_21 , а коли вона це зробила, то розмовляв з нею.
Згідно показань свідка ОСОБА_26 , по дорозі на роботу біля кар`єру він бачив автомобіль ВАЗ, в якому знаходилися обвинувачені, а свідки ОСОБА_27 та ОСОБА_28 підтвердили суду, що приблизно о 17.00 годині 25 квітня 2014 року біля кар`єру поблизу ПАТ Полонський гірничий комбінат виявили тіло потерпілого, яке було прикидане свіжевикопаною землею.
При проведенні слідчих експериментів 26.04.2014 року, 06.05.2014 року, 03.06.2014 року та 06.05.2014 року (т.2 а.п.7-8, 9-16, 28-34, 35-41) із свідками
ОСОБА_21 , ОСОБА_20 та обвинуваченими ОСОБА_14 та ОСОБА_13 свідок ОСОБА_29 показала, яким саме чином обвинувачені волокли потерпілого ОСОБА_18 до автомобіля та заштовхували в автомобіль його ноги, свідок ОСОБА_20 показав як відбувався конфлікт у прибудові до магазину та хто і як наносив удари потерпілому в лісопосадці, обвинувачений ОСОБА_14 показав, як біля магазину ОСОБА_18 вдарив ОСОБА_13 , ОСОБА_12 ОСОБА_18 , як ОСОБА_12 наказав посадити потерпілого в автомобіль, щоб відвезти до лісу, та як обвинувачені в лісопосадці наносили удари потерпілому, якого потім закопали, що підтвердив і обвинувачений ОСОБА_13 .
Згідно даних:
· протоколу огляду місця події та фототаблиці до нього від 25.04.2014 року, в лісі за межами м.Полонного було виявлено засипаний землею труп чоловічої статі (т.2 а.п.9-18);
· протоколу з фототаблицею до нього та відеозапису огляду місця події від 26.04.2014 року біля магазину «ЧП Продукти» наявна прибудова, під час огляду якої слідів крові виявлено не було;
· висновків експертиз №242 від 29.04.2014 року та №98 від 11.07.2014 року, у ОСОБА_13 виявлено легкі тілесні ушкодження, а на держаку лопати потожирові виділення людини, які можуть походити, як від ОСОБА_13 , так і від ОСОБА_14 ;
· висновку судово-медичної експертизи №175 від 30.06.2014 року у ОСОБА_18 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми: двох саден в лобній ділянці голови справа; рани в ділянці правої надбрівної дуги, в ділянці зовнішнього кута правого ока; синця в ділянці зовнішнього кута правого ока; рани в ділянці лівої надбрівної дуги; рани в ділянці зовнішнього кута лівого ока; синця в даній ділянці; рани та садна на переніссі; рани на шкірі верхньої губи зліва, крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи зліва; рани на шкірі нижньої губи по центру; рани на підборідді зліва; перелому лобної кістки зліва; субарахноїдального крововиливу в лобній ділянці лівої півкулі; крововиливу в шлуночки мозку; закритої травми шиї: синця на передній поверхні шиї, садна на фоні синця, крововиливу в м`які тканини шиї, прикушений кінчик язика, переломів хрящів гортані з масивними крововиливами в оточуючі м`які тканини, субконюктивальними крововиливами на білкових оболонках обох очей, які відносяться до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості, а в даному випадку, що призвели до смерті та могли виникнути від ударів лопатою, як дерев`яним держаком, так і ребром металевої частини лопати. Крім того, на тілі потерпілого виявлені множинні садна на спині, що могли виникнути внаслідок перетаскування тіла по землі.

Оцінивши ці докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а в сукупності-достатності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146 КК України - викрадення людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що спричинило тяжкі наслідки, та п.п.3, 12 ч.2 ст.115 КК України - умисне вбивство викраденої людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Доводи апеляційних скарг захисників обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_12 цих висновків не спростовують.
Так, відповідно до ч.2 ст.28 КК України злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо у ньому брали участь декілька осіб (дві і більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.
Пленум Верховного Суду України у п.16 постанови №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» роз`яснив, що вчиненим за попередньою змовою групою осіб (п.12 ч. 2 ст.115 КК) умисне вбивство вважається тоді, коли в позбавленні потерпілого життя брали участь декілька осіб (дві і більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його виконання.
За цей злочин несуть відповідальність і ті особи, котрі хоча й не вчинювали дій, якими безпосередньо була заподіяна смерть потерпілому, але будучи об`єднаними з іншими співвиконавцями вбивства єдиним умислом, спрямованим на позбавлення потерпілого життя, виконали хоча б частину того обсягу дій, який група вважала необхідним для реалізації цього умислу. З урахуванням конкретних обставин справи та змісту спільного умислу осіб, що вчинюють убивство за попередньою змовою, до таких дій належать: застосування на початку нападу насильства щодо потерпілого з метою приведення його у безпорадний стан з тим, щоб інший співучасник, скориставшись таким станом, заподіяв потерпілому смерть; подолання опору потерпілого з метою полегшити заподіяння йому смерті іншим співучасником; усунення певних перешкод, що в конкретній ситуації заважають іншій особі заподіяти потерпілому смерть або істотно ускладнюють це; надання особі, яка згідно з домовленістю заподіює смерть потерпілому, конкретної допомоги під час учинення вбивства (у вигляді порад, передачі зброї тощо); ведення спостереження за потерпілим, іншими особами чи обстановкою безпосередньо перед убивством або під час його вчинення з метою забезпечити реалізацію спільного умислу тощо.
Про попередню домовленість обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 на викрадення потерпілого ОСОБА_18 та послідуюче його умисне вбивство свідчить, зокрема, те, що вони після його побиття у прибудові до магазину «ЧП Продукти» примусово, тобто поза його волею, затягнули в автомобіль ОСОБА_12 , поза його волею перевезли цим автомобілем під керуванням ОСОБА_12 до лісопосадки, де, у тому числі і взятою по дорозі у ОСОБА_23 лопатою, наносили удари у життєво-важливі органи - голову та тулуб, а коли позбавили життя, то закопали, і разом втекли з смт. Полонного та переховувалися в Кіровоградській області, де й були затримані працівниками міліції. При цьому їх втечу організував та фінансував ОСОБА_12 , про що не заперечував в апеляційному суді.
Кількість, характер та локалізація тілесних ушкоджень, завданих потерпілому, спосіб і знаряддя злочину, а саме спільне завдання ударів ОСОБА_18 руками, а також лопатою, заздалегідь взятою ОСОБА_12 у ОСОБА_23 , свідчать про їх попередню змову та умисел на вбивство потерпілого.
Доводи як обвинувачених, так і їх захисників про те, що у лісопосадку ОСОБА_18 вони везли на його прохання, щоб ще й там випити та залагодити конфлікт, колегією суддів апеляційного суду розцінюються як бажання уникнути кримінальної відповідальності.
Вони спростовуються наведеними вище доказами, у тому числі й показаннями обвинувачених та свідків, даними під час проведення слідчих експериментів.
Колегія суддів погоджується і з призначеним обвинуваченим судом першої інстанції покаранням за ч.3 ст.146 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років, а відтак не убачає підстав для його збільшення до 8 років, як про це йдеться в апеляційній скарзі прокурора.
Проте, із призначеним їм судом першої інстанції покаранням за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п.п.3, 12 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 14 років, а відтак - і з його кінцевим визначенням на підставі положень ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі на строк 14 років колегія суддів погодитися не може з огляду на таке.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обвинувачені вчинили тяжкий та особливо тяжкий злочини, вину у вчиненні яких не визнали та не розкаялися, за місцем проживання фактично характеризуються посередньо, а не позитивно, як про це зазначено у вироку суду першої інстанції.
Обставини, які б пом`якшували покарання відсутні.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченим є вчинення ними злочинів в стані алкогольного сп`яніння.
Посилання суду при вирішенні питання про призначення ОСОБА_13 покарання на те, що він вперше вчинив злочин не відповідає дійсності, оскільки той за вчинення злочинів 4 рази засуджувався, а на час вчинення умисного вбивства ОСОБА_18 судимості за ці злочини, в силу положень ст.89 КК України, погашені, а відтак - він уважається таким, що не має судимостей.
З огляду на викладене, колегія суддів не уважає за можливе застосувати до ОСОБА_13 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, а тому приходить до висновку, що покарання за злочин передбачений п.п.3, 12 ч.2 ст.115 КК України слід призначити у виді довічного позбавлення волі, а призначене ОСОБА_12 та ОСОБА_14 за цей злочин покарання у виді позбавлення волі - збільшити до максимальної межі, передбаченої санкцією цієї норми закону.
Інших підстав для зміни чи скасування вироку не убачається.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст.407, ст.ст.418, 420 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а:
Апеляційні скарги прокурора, потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково, а апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_17 , захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_15 на вирок Шепетівського міськрайонного суду від 01 грудня 2014 року щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 залишити без задоволення.

Вирок Шепетівського міськрайонного суду від 01 грудня 2014 року щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 в частині призначеного ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 покарання за п.п.3, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.70 КК України скасувати.

Ухвалити свій вирок, яким:

ОСОБА_12 за п.п.3, 12 ч.2 ст.115 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років, за ч.3 ст.146 КК України позбавлення волі на строк 7 (сім) років, а на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років.

ОСОБА_14 за п.п.3, 12 ч.2 ст.115 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років, за ч.3 ст.146 КК України позбавлення волі на строк 7 (сім) років, а на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років.

ОСОБА_13 за п.п.3, 12 ч.2 ст.115 КК України призначити покарання у виді довічного позбавлення волі, за ч.3 ст.146 КК України позбавлення волі на строк 7 (сім) років, а на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у виді довічного позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений протягом 3-х місяців з дня його проголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженими ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 - в той самий строк з дня вручення їм копії вироку.
Судді /підписи/
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2