Ухвала

іменем україни

16 жовтня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Франтовської Т.І.,
суддів:при секретарі за участю прокурораКравченка С.І., Суржка А.В., Холявчуку А.А.,Деруна А.І.,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000806, за обвинуваченням

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2013 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та виправдано у зв'язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 13 лютого 2014 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор, який брав участь в розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_6, в зв'язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням кримінального закону, вважаючи судові рішення по справі необґрунтованими та немотивованими. Вважає, що матеріали кримінального провадження слід направити на новий судовий розгляд. Крім того, зазначає, що рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_6, в зв'язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням кримінального закону, вважаючи судові рішення по справі необґрунтованими та немотивованими. Вважає, що матеріали кримінального провадження слід направити на новий судовий розгляд. Крім того, зазначає, що суди дійшло передчасної думки про відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

У запереченнях на касаційні скарги прокурора та потерпілої, ОСОБА_6 зазначає, що судові рішення по справі він вважає законними та обґрунтованими, а тому просить їх залишити без зміни, а касаційні скарги без задоволення.

Як убачається з вироку суду, ОСОБА_6 обвинувачувався у тому, що згідно рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 січня 2007 року він зобов'язаний до сплати аліментів на користь ОСОБА_7 на утримання доньки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі ј частини всіх доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 січня 2007 року і до виповнення повноліття дитиною. Так, в період часу з листопада 2010 року по 31 травня 2013 року ОСОБА_6, з метою злісного ухилення від сплати аліментів, ніде не працював, заходи до працевлаштування не приймав, в Центр зайнятості населення м. Красноармійська з питання працевлаштування не звертався, частину визначеної судом суми на утримання доньки виплачував, але не в розмірі ј частини всіх видів заробітку. В результаті чого, у ОСОБА_6 утворилась заборгованість з виплати аліментів на утримання доньки, яка склала 2 роки 5 місяців, що в грошовому еквіваленті становить 26432,50 грн.

Заслухавши доповідь суді, думку прокурора Деруна А.І., який не підтримав касаційні скарги та просив судові рішення залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Як встановлено вироком суду, ОСОБА_6 обвинувачувався в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів та утримання дитини (аліментів), та йому було пред'явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд, належним чином оцінивши представлені та досліджені в судовому засіданні докази зазначив, що склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, тобто ухилення від сплати аліментів наявний лише у випадку, коли воно є злісним. Про злісний характер ухилення можуть свідчити тривалість ухилення, продовження ухилення після попередження про необхідність виконання свого обов'язку та можливість кримінальної відповідальності, неодноразові звернення потерпілого чи інших осіб до винної особи з цього приводу. Разом з тим, з довідки розрахунку заборгованості складеного державним виконавцем ВДВС Красноармійського МУЮ вбачається, що за період з листопада 2010 року по 31 травня 2013 року ОСОБА_6 сплачував потерпілій ОСОБА_7 аліменти добровільно згідно квитанцій (а.с. 30-46) в сумах менших ніж нараховано державним виконавцем у зв'язку з відсутністю постійного місця роботи та постійного заробітку, що підтвердила в ході судового засідання і сама потерпіла ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6, який пояснив, що не мав можливості працевлаштуватися і мав дохід від нерегулярних, тимчасових прибутків з яких постійно сплачував заборгованість по аліментам.

З огляду на викладене суд обґрунтовано дійшов висновку, що доведеність вини ОСОБА_6 в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів та утримання дитини (аліментів), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України не доведена, органом досудового слідства не зібрано та не надано суду доказів в частині відомостей про реальні доходи та статки ОСОБА_6 Враховуючи зазначене, суд обґрунтовано дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи скарг прокурора та потерпілої в частині виправдання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 164 КК України, які аналогічні доводам касаційних скарг, об'єктивно прийшов до висновку про правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, навівши мотиви такого рішення.

З цими висновками погоджується і колегія суддів та вважає, що у касаційних скаргах прокурора та потерпілої не наведено обставин, передбачених ст. 412 КПК України, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодили б суду постановити законне та обґрунтоване рішення,

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України та з наведеними в ній висновками погоджується і колегія суддів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для зміни судових рішень щодо ОСОБА_6, колегією суддів не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційних скарг прокурора та потерпілої, колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, та потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 13 лютого 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ ________________

С.І. Кравченко Т.І. Франтовська А.В. Суржок