Справа № 603/129/15-к
Провадження № 1-кп/603/21/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" травня 2015 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Монастириського районного суду Тернопільської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 28 січня 2015 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Трибухівці Монастириського району Тернопільської області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, учениці Бучацького професійно-технічного училища № 26, не одруженої, раніше не судимої,

у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ;

обвинуваченої ОСОБА_3 ;

захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ;

законного представника обвинуваченої ОСОБА_3

представника служби у справах дітей Монастириської райдержадміністрації ОСОБА_6

представника кримінальної міліції у справах дітей Монастириського РВ УМВС України в Тернопільській області - ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :
06 грудня 2014 року близько 11 год. у неповнолітньої ОСОБА_3 під час перебування у житловому будинку ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого на АДРЕСА_2 , виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, - а саме грошових коштів ОСОБА_8 в сумі 1060 гривень.

Реалізовуючи свій злочинний намір та доводячи його до логічного завершення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_3 , діючи умисно, бажаючи заволодіти неналежними їй грошовими коштами та в подальшому використовувати їх для власних потреб, тобто переслідуючи корисливі мотиви і мету, перебуваючи у одній із кімнат другого поверху будинку ОСОБА_8 , розташованого на АДРЕСА_2 , переконавшись, що за її діями не спостерігає власник будинку - потерпілий ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які на той час знаходилися у приміщенні будинку та її дії ніким не будуть помічені, тобто діючи таємно, відчинила двері шафи, де знаходився плащ потерпілого та з кишені даного плаща викрала грошові кошти, сумою 1060 гривень.

Взявши дані кошти у сумі 1060 гривень, ОСОБА_3 поклала їх у кишеню свого верхнього одягу та покинула приміщення кімнати. Грошові кошти витратила на власні потреби.

Допитана під час судового розгляду неповнолітня обвинувачена ОСОБА_3 повністю визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України за обставин, викладених у обвинувальному акті та під час допиту надала суду показання, що дійсно 06 грудня 2014 року близько 11 год. вона разом із своїми подругами перебувала в житловому будинку потерпілого ОСОБА_8 , до якого близько 10 год. зайшов його знайомий, який попросив у нього в борг 20 гривень. Після цього ОСОБА_8 попросив обвинувачену ОСОБА_3 піти в одну з кімнат другого поверху та взяти звідти грошові кошти у сумі 20 грн. Обвинувачена піднялася на другий поверх, а потерпілий, його знайомий та її подруги ОСОБА_9 та ОСОБА_11 залишилися на першому поверсі. Піднявшись на другий поверх, зайшовши в одну з кімнат та відчинивши шафу де знаходився плащ ОСОБА_8 , ОСОБА_3 занурила руку в кишеню плаща, в якій знаходилась значна сума грошових коштів, звідки витягнула грошові кошти в сумі 20 грн, після чого залишила приміщення кімнати, спустилась на перший поверх та віддала грошові кошти ОСОБА_8 . Через деякий час ОСОБА_8 пішов на подвір`я займатись господарськими справами, а вона разом із подругами піднялись на третій поверх будинку, де пробувши близько години, ОСОБА_3 залишила подруг та зайшла в одну з кімнат другого поверху, де знаходився плащ потерпілого ОСОБА_8 . Оскільки в ОСОБА_3 було скрутне матеріального становище, вона вирішила викрасти грошові кошти, які знаходились у плащі потерпілого ОСОБА_8 в сумі 1060 гривень про що дізналася після подальшого їх підрахування та поклала їх в кишеню власної куртки. Після цього обвинувачена покинула приміщення кімнати, де знаходилися грошові кошти, та повернулась до подруг, яким про крадіжку не розповіла. Через деякий час, попрощавшись з подругами, вона вийшла з будинку ОСОБА_8 та попрямувала в напрямку автостанції м. Монастириська, де сіла на автобус який прямував до м. Бучач. Прибувши до м. Бучач, обвинувачена ОСОБА_3 направилась до магазину одягу, в якому за викрадені гроші придбала зимову куртку, жіночі штани, кофту та жіночі черевики. Всього за покупку вищезазначеного одягу ОСОБА_3 заплатила грошові кошти в сумі 1030 гривень.

Потерпілий ОСОБА_8 суду 08 травня 2015 року подав заяву у якій зазначив, що жодних претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченої ОСОБА_3 не має, просить суд її суворо не карати.

Обвинувачена вважає за недоречне, у відповідності до ч 3 ст. 349 КПК України, досліджувати докази відносно фактичних обставин вчиненого нею діяння. Розуміє, що в такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку. Законний представник та захисник під час судового розгляду підтримали думку обвинуваченої, погодилися із висловленою нею позицією, зазначили, що вони у повному обсязі розуміють правові наслідки недослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

За згодою осіб, які беруть участь в судовому розгляді ухвалою головуючого судді вирішено питання про недоцільність дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, а саме, таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_8 06 грудня 2014 року, оскільки фактичні обставини ніким не оспорюються, сумніви стосовно добровільності та істинності позиції обвинуваченої та інших учасників кримінального провадження відсутні.

За таких обставин, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали, що характеризують її особу, ставлення неповнолітньої до вчиненого нею діяння, умови її життя та виховання суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого їй злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67, 104 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, думку потерпілого, який просить обвинувачену суворо не карати, дані про особу винної, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, умови її життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього, вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 5 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» акцентовано на необхідності суворого дотримання при призначенні покарання неповнолітнім принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, оскільки його метою є виправлення, виховання та соціальна реабілітація засудженого.

Як ознаки, що характеризують особу обвинуваченої, суд ураховує, що обвинувачена, є неповнолітньою, раніше не судимою, проживає в сім`ї, яка перебуває на обліку Бучацького центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (РЦСССДМ) як сім`я, що опинилася в складних життєвих обставинах, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Стан фізичного здоров`я обвинуваченої є нормальним. Разом з тим, за місцем проживання ОСОБА_3 характеризується негативно, також в період з 27 лютого 2014 року по 27 лютого 2015 року обвинувачена тричі притягувалася до адміністративної відповідальності: 10 червня 2014 року за ч.1 ст.178 КУпАП, 24 липня 2014 року за ч.2 ст. 178 КУпАП, 04 вересня 2014 року за ч.3 ст.178 КУпАП.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст. 66 КК України, суд визнає те, що обвинувачена активно сприяла розкриттю злочину, визнала свою вину та щиро покаялася у вчиненому, вчинила злочин будучи неповнолітньою.

Разом з тим, судом встановлено, що обставиною, яка обтяжує покарання у відповідності з вимогами ст. 67 КК України є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Окрім того, дослідивши умови життя та виховання обвинуваченої, її взаємини із дорослими та їхній вплив на обвинувачену, рівень її розвитку, особливості її характеру та темпераменту та інші особливості особи неповнолітньої обвинуваченої суд встановив наступне. Неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом з батьком, матір`ю та чотирма молодшими братами. Сім`я є неблагополучною, батьки до своїх обов`язків ставляться халатно, взаємини між дорослими членами сім`ї та дітьми є напруженими, спілкування інколи проходить на підвищених тонах, батьки інколи зловживають алкогольними напоями. Проживає сім`я у складних життєвих умовах: кімнати потребують косметичного ремонту, у будинку немає води проте відведено природній газ. За ініціативи сільської ради села Цвітова Бучацького району Тернопільської області, неодноразово приділялась увага вихованню ОСОБА_3 , вживаються заходи щодо профілактики її негативної поведінки. Разом з тим, обвинувачена є важковиховуваним підлітком, замкнута, нещира, приховує свої справжні думки, погляди, бажання та переконання. Не завжди дотримується даних обіцянок.

Обвинувачена не підтримує близьких стосунків з рідними, проте дуже часто спілкується з ровесниками: ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 жителькою м. Монастириська, ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 жителькою с. Високе Монастириського району, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 жителькою с. Велеснів Монастириського району, ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_6 жителькою с. Високе Монастириського району, які є підлітками, що схильні до конфлікту із законом.

Разом з тим, з`ясовано, що соціальним працівником спільно із сільським головою села Цвітова Бучацького району Тернопільської області з неповнолітньою ОСОБА_3 та її батьками протягом листопада-грудня 2014 року проводилася індивідуальна виховна робота щодо недопущення вчинення правопорушень, ведення здорового способу життя та відповідального ставлення до відвідування навчального закладу.

На даний час обвинувачена навчається в державному навчальному закладі Бучацьке професійно-технічне училище за спеціальністю кухар, кондитер.

У ході судового розгляду встановлено, що до вчинення обвинуваченою злочинів та їхнього виявлення працівниками правоохоронних органів, за місцем навчання обвинувачена ОСОБА_3 зарекомендувала себе з негативної сторони: пропускала заняття без поважних причин, до навчання ставилась легковажно, піддавалася негативному впливу з боку сторонніх осіб, мала негативні звички (паління, вживання слабоалкогольних та алкогольних напоїв).

Крім цього, обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд бере до уваги правило 5.1. Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються здійснення правосуддя стосовно неповнолітніх (Пекінських правил), згідно з яким, система правосуддя стосовно неповнолітніх повинна бути спрямована на забезпечення благополуччя неповнолітнього і забезпечення того, щоб будь-які заходи впливу на неповнолітніх правопорушників були завжди співмірними як з особливостями особи правопорушника, так і з обставинами правопорушення. Як передбачено п.17 вищевказаних правил, яким регламентовано керівні принципи винесення судового рішення та вибору заходів впливу, при виборі заходів впливу компетентний орган повинен керуватися наступними принципами: заходи впливу завжди повинні бути співмірними не лише з обставинами і тяжкістю правопорушення, але і з становищем та потребами неповнолітнього, а також з потребами суспільства; обмеження особистої свободи неповнолітнього повинні бути накладені лише після виваженого розгляду справи і повинні бути зведені до можливого мінімуму; визначальним фактором під час розгляду справи щодо неповнолітньої особи повинно бути її благополуччя.

Окрім цього, суд вважає, що зазначені у вироку суду протиправні діяння, вчинені неповнолітньою обвинуваченою ОСОБА_3 , відбулися в зв`язку із неналежним її вихованням з боку батьків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , послабленим впливом на її поведінку, відсутністю контролю та належної уваги за вихованням дочки.

Також судом не встановлено, що обвинувачена була залучена в злочинну діяльність дорослими підбурювачами.

Таким чином, обмірковуючи вид і міру покарання неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_3 , ураховуючи вищевказані обставини, суд приходить до переконання про необхідність призначити обвинуваченій покарання у виді громадських робіт, в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, так як вважає, що призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Заходи забезпечення кримінального провадження у формі арешту майна, запобіжних заходів стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 не обиралися.

Цивільний позов до обвинуваченої не пред`являвся.

Процесуальні витрати по кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 90 годин громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині вирок, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до апеляційного суду Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано.

Судове рішення, що набрало законної сили звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до Монастириського районного суду із суду апеляційної чи касаційної інстанції або Верховного суду України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1