Справа № 1-229/12
Провадження № 1/1015/1573/12
В И Р О К

іменем України

09.04.2012 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Омельченко М.М.

при секретарі Калиновській Н.В.

за участю прокурора Алфьорової Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, що має професійно-технічну освіту, не одруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше судимого вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.11.2011 року за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

встановив:

13.11.2011 року близько 01 години ОСОБА_1, знаходячись по вул. Білогородській, 132 в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, поблизу продуктового магазину ТОВ «Нікея Груп» в ході спілкування з раніше незнайомим ОСОБА_2, помітив, що останній перебуваючи в стані алкогольного спяніння, з власної необережності загубив свій мобільний телефон, який впав на земл, після чого у ОСОБА_1 виник умисел на його таємне викрадення, в ході реалізації якого ОСОБА_1 скористався темною порою доби, відсутністю сторонніх осіб поблизу та неуважністю ОСОБА_2, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь. Передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно викрав його мобільний телефон марки «Nokia-2730» ІМЕІ 70185 вартістю 611,04 грн., в якому знаходилася сім-карта оператора мобільного звязку «Djuice» з номером вартістю 22,25 грн., після чого з місця вчинення злочину зник. Викраденим ОСОБА_1 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_2 матеріальну шкоду на суму 633,29 грн.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у предявленому йому обвинуваченні визнав, підтвердив обставини вчиненого, суду пояснив, що вчинив злочин через свою не розсудливість, запевнив, що на даний час розумі про неможливість допущення порушень закону у майбутньому. Просив його суворо не карати, не позбавляти волі, при призначенні покарання врахувати, що потерпілий не має до нього претензій.

Окрім визнання підсудним вини у предявленому йому обвинуваченні, вина ОСОБА_1 у вчиненні злочині за ч. 2 ст. 185 КК України підтверджується сукупністю доказів, які були зібрані у справі та досліджені під час судового слідства, а саме: рапортом від 13.11.2011 року (а.с. 2); заявою ОСОБА_2 (а.с. 3); документацією на викрадений мобільний телефон (а.с. 17); постановою від 16.11.2011 року про проведення виїмки (а.с. 21); протоколом виїмки від 16.11.2011 року, під час якої в ПТ «Ломбард Пектораль» було проведено вилучення мобільного телефону марки «Nokia-2730» ІМЕІ 70185, сім-картки та специфікації до договору застави (а.с. 22-23); звітом про проведення товарознавчої експертизи мобільного телефони марки «Nokia-2730», сім-картки оператора «Діджус» (а.с. 69-71); постановою від 23.01.2012 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 185 КК України (а.с. 96-97); вироком від 15.11.2011 року Києво-Святошинського районного суду Київської області, яким ОСОБА_1 засуджений за ч. 1 ст. 186, ст. ст. 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки (а.с. 118).

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд визнає, що підсудний ОСОБА_1 дав суду правдиві покази, які відповідають фактично встановленим судом обставинам справи та підсудним не оспорюються.

Суд визнає, що вина підсудного ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України доведена повністю, його дії кваліфікуються судом як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу підсудного.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує, що злочин за ч. 2 ст. 185 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, підсудний за місцем проживання характеризується посередньо (а.с. 120), раніше судимий (а.с. 117, 118), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 119), обставиною, що помякшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, а тому, з урахуванням особи підсудного, його щирого каяття, вважає за можливе призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України. При призначенні остаточного покарання суд керується вимогами ч. 4 ст. 70 КК Україні та призначає підсудному покарання за сукупністю злочинів з врахуванням вироку від 15.11.2011 року Києво-Святошинського районного суду Київської області, яким ОСОБА_1 призначено покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі. Та, з урахуванням всіх обставин справи, ставлення підсудного до вчиненого, відсутності претензій потерпілого, вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від призначеного покарання, встановивши іспитовий строк, оскільки приходить до переконання про можливість виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_1 без ізоляції від суспільства.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. ст. 81, 330 КПК України.

Судові витрати у справі відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.11.2011 року у виді 2 (двох) років позбавлення волі, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, остаточно ОСОБА_1 призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_1 обовязки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично зявлятись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_1 у виді взяття та тримання під вартою, до набрання вироком законної сили змінити на підписку про невиїзд з постійного місця проживання, звільнивши його з-під варти в залі суду негайно.

Речові докази у справі:

-мобільний телефон марки «Nokia-2730» ІМЕІ 70185, повернутий під розписку потерпілому ОСОБА_2 (а.с. 27) залишити у розпорядженні ОСОБА_2;

-специфікація до договору застави з ломбарду «Пектораль», яка зберігається при матеріалах кримінальної справи (а.с. 23) зберігати при матеріалах кримінальної справи;

-службова сім-карта оператора мобільного звязку «Beeline» з номером , яку повернуто завідуючому відділенням ломбарду «Пектораль» (а.с. 26) - залишити у розпорядженні ломбарду «Пектораль».

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 15 діб з часу його проголошення прокурором та потерпілим, а засудженим в той же строк, з часу отримання ним копії вироку.

Суддя Омельченко М.М.