Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/611/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.06.2015 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження №0000234 за апеляційною скаргою прокурора вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Знам`янка, Знам`янського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , судимого

- 18.02.2015 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік,

засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.02.2015 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від призначеного покарання з випробуванням, іспитовим строком 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 532 грн. 00 коп.

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 09.02.15 року о 02 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, відчинивши вхідну хвіртку, проник на територію домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_7 . Перебуваючи на території двору, ОСОБА_6 шляхом зриву навісного замка проник до погрібу, розташованого на території вказаного вище домоволодіння, звідки таємно повторно викрав належне потерпілій ОСОБА_7 майно на загальну суму суму 532 грн. Після цього, обвинувачений з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на згадану суму.

В апеляції прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок районного суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, а вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.02.2015 року за яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік, виконувати самостійно. Мотивуючи тим, що суд першої інстанції вступній частині неправильно зазначив попередню судимість обвинуваченого, оскільки ОСОБА_6 засуджений вироком Знам`янського районного суду Кіровоградської області від 18.02.2015 року за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. Крім того, призначаючи обвинуваченому покарання із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України районний суд не врахував, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, в стані алкогольного сп`яніння, не працює, за місцем проживання характеризується негативно, раніше судимий. Також зазначає, що вироки Знам`янського міськрайонного суду щодо ОСОБА_6 , від 18.02.2015 року та від 02.04.2015 року відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року виконуються самостійно, оскільки якщо особа, щодо якої застосоване звільнення від відбування покарання, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляцію і просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які просили вирок районного суду залишити без змін, а апеляцію прокурора без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглянувши справу в межах поданої апеляцій, в якій не оспорюються фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій обвинуваченого, встановлено що викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних на законних підставах і досліджених у судовому засіданні в порядку ст.349 ч.3 КПК України доказах.

При цьому районний суд дотримав вимоги змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого, який повністю визнав свою вину у інкримінованому злочині, роз`яснив учасникам процесу правові наслідки визнання фактичних обставин справи і неможливість в подальшому оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

Суд першої інстанції, об`єктивно встановивши фактичні обставини справи, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 та правильно кваліфікував дії останнього за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням у інше приміщення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування судового рішення, судом не встановлено.

Разом з тим, призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції, не в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які передбачені ст. 65 КК України.

Суд першої інстанції, хоча і зазначив, але належним чином не врахував тяжкість вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, який по ступеню тяжкості відноситься до категорії тяжких злочинів; особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив інкриміноване правопорушення хоча і до постановлення попереднього вироку судом стосовно нього за ч.2 ст.185 КК України, але в період проведення досудового розслідування; не працює; за місцем проживання характеризується посередньо; обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, та обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння; а також обставини вчинення злочину, його наслідки та ставлення обвинуваченого до вчиненого правопорушення, через що безпідставно звільнив обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, згідно ст. 75 КК України.

Тому, з урахуванням вищевикладених обставин, колегія суддів вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства.

При цьому підстав для застосування до обвинуваченого вимог ст.69, 75 КК України колегія суддів не вбачає.

Зазначені обставини, на думку колегії суддів, підтверджують доводи, викладені в апеляції прокурора в частині невідповідності призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

При цьому колегія суддів не погоджується з вимогами прокурора про необхідність призначити обвинуваченому покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, оскільки з урахуванням особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, думки потерпілого щодо покарання, викладеної у письмовій заяві, запропоноване прокурором покарання буде занадто суворим.

Також, призначаючи покарання обвинуваченому, колегія суддів враховує роз`яснення, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких у випадках, коли особа, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового та повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання скасуванню, постановленням нового вироку.

Керуючись ст..ст.404, 405,409, 413, 414, 420 України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції задовольнити частково.

Вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 квітня 2015 року, щодо ОСОБА_6 , в частині призначеного йому покарання - скасувати .

Постановити новий вирок, яким:

ОСОБА_6 , визнати винним та призначити покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, призначене за даним вироком покарання та покарання за вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.02.2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за с.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік виконувати самостійно.

Обрати ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з 23 червня 2015 року.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4