Справа № 11-529/2008 року
Головуючий в 1-інстанції Стецюк І.С.
Категорія-ст. 186 ч.3 КК України
Доповідач Курдзіль В. Й.
УХВАЛА

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

27 серпня 2008
року колегія суддів судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого-судді
Задворного О.Л.

суддів:
Курдзіля В.Й., Цугеля І.М.

з
участю прокурора: Драча І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.
Хмельницькому справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Теофіпольського
районного суду від 25 червня 2008 року

Цим вироком: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

народження, уродженця та с. Кунча
Теофіпольського району Хмельницької області, українця, громадянина України, з
середньою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітніх дітей, не
працюючого, раніше судимого:

- 16.04.1992 року Красилівським районним судом
Хмельницької області за ст. 140 ч.2 КК України ( в редакції 1960 року) на 2
роки 10 місяців позбавлення волі;

- 9 .02.1995 року Волинським районним судом Івано -
Франківської області за ст. 140 ч.1 КК України (в редакції 1960 року) із
застосуванням ст. 43 КК України на 3 роки і 5 місяців позбавлення волі;

- 18 травня 1999 року Теофіпольським районним судом
Хмельницької області за ст. ст. 140 ч.2, 17 ч.2, 140 ч.2, 1961 ч.2
КК України ( в редакції 1960 року) на 1 рік і 6 місяців позбавлення волі,
постановою Хмельницького міськрайонного суду від 13 жовтня 1999 року невідбуту
частину покарання скорочено на половину на підставі п.”а” ст. 9 ЗУ від
16.07.1999 року „Про амністію”, покарання відбув 21.02.2000 року;

- 18 квітня 2002 року Теофіпольським районним судом
Хмельницької області за ст. 395 КК України до 1 року виправних робіт за місцем
роботи з відрахуванням у дохід держави 20%
заробітку;

- 25 лютого 2003 року Хмельницьким міським судом за ст. ст. 186 ч.2, 357 ч.2 КК
України на 4 роки один місяць позбавлення волі.

засуджено: за ст. 186 ч.3 КК
України на 4 роки і 6 місяців позбавлення волі.

Утримується під вартою з 2 квітня
2008 року.

За вироком
районного суду ОСОБА_1 засуджено за те, що він близько 21 години 26 лютого 2008
року, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння розбив скло у вікні веранди,
відкрив вхідні двері, протиправно проник у будинок ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 де,
використовуючи психологічне насильство примусив передати йому 20 грн.

Засуджений ОСОБА_1, як убачається
зі змісту його апеляції вважає вирок суду незаконним і просить його скасувати
оскільки злочину він не вчиняв.

Не заперечуючи способу проникнення
у будинок, засуджений посилається на те, що віконну шибку розбив випадково, а
гроші в сумі 10 грн. йому добровільно передала ОСОБА_3 до якої він прийшов.
Вказує, що ОСОБА_3 його не боялась, оскільки у них близькі, дружні стосунки.

Просить врахувати, що у нього на
утриманні знаходяться дві неповнолітні дитини, які потребують його допомоги.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду , пояснення прокурора про законність та
обґрунтованість вироку, засудженого, на підтримання апеляції, перевіривши
наведені доводи та матеріали справи, колегія суддів вважає апеляцію такою, що
не підлягає до задоволення.

Висновок суду 1 інстанції про
доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні грабежу поєднаного з проникненням у будинок
потерпілої при зазначених у вироку обставинах ґрунтується на доказах
досліджених в судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_2 підтвердила,
що увечері 26 лютого 2008 року до неї в будинок проник ОСОБА_1, якого вона дуже
злякалась, і на його вимогу змушена була віддати 20 грн.

Коли вона проводила його, то
побачила, що у вікні веранди розбита шибка, а вхідні двері відчинені.

Потерпіла заявила, що побоювалась
ОСОБА_1 оскільки знала про його попередні судимості.

З показань свідка ОСОБА_3А.
вбачається, що вона проживає у будинку який знаходиться на одному подвір'ї з
будинком її матері, ОСОБА_2 Увечері
26 лютого 2008 року до неї зайшла ОСОБА_2, яка була дуже схвильована і
повідомила, що ОСОБА_1 відібрав у неї 20 грн.

Уранці в будинку потерпілої
вона побачила розбиту віконну шибку.

Добровільно вона, свідок,
грошей ОСОБА_1, як він стверджує, не давала.

Наведені
обставини підтверджено: показаннями свідка ОСОБА_4, який чув в зазначений час
зі сторони будинку потерпілої нецензурну лайку та брязкіт розбитого скла;
даними протоколу відтворення обставин події з участю ОСОБА_1

Сам
ОСОБА_1, по суті не заперечував того, що розбив шибку у віранді будинку
потерпілої і заходив до неї у той вечір.

Всім доказам суд дав належну оцінку
і правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 186 ч.3 КК України.

Що ж
стосується доводів апеляції про недоведеність його вини, то колегія суддів
вважає їх безпідставними і спростованими наведеними доказами.

Зокрема свідок ОСОБА_3А.
прямо вказала, що не давала ОСОБА_1 грошей в той вечір, а потерпіла
підтвердила, що саме побоюючись за своє здоров'я і життя віддала йому 20 грн.

Покарання
засудженому призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України з урахуванням
всіх обставин справи та даних про особу винного, в тому числі на які є
посилання у апеляції.

Тому,
підстав для зміни чи скасування вироку колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК
України, колегія суддів ,-

ухвалила:

вирок Теофіпольського районного
суду від 25 червня 2008 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляцію
засудженого - без задоволення.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

Копія вірна:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області
В.Й.Курдзіль