В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.12.2014 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження № 0002135 від 17.09.2014 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ужгорода, українки, громадянки України, тимчасово не працюючої, не одруженої, проживаючої без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої: 15 травня 2013 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 1 ст. 307, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 311, ч.1 ст. 317 КК України, ст. ст. 70, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим терміном у три роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч.2 ст. 317 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
01.12.2014 року до суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 разом з угодою від 27.11.2014 року між прокурором та підозрюваною про визнання винуватості.
З врахуванням даної угоди між прокурором та підозрюваною про визнання винуватості, суд, відповідно до положень ст. 474 КПК України, переходить до провадження на підставі угоди.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч.2 ст. 317 КК України - незаконному виготовленні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені ч.1 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України та наданні приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів, вчинене повторно.
Так,16 вересня 2014 року близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , діючи умисно, повторно, незаконно, кустарним способом, без мети збуту, шляхом виділення із пігулок «Пенталгін ФС» наркотичної речовини "кодеїн", виготовила наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - "кодеїн". Пігулки "Пенталгін ФС" ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було придбано попередньо за їхні спільні грошові кошти для обопільного введення ін`єкцій після виготовлення наркотичного засобу ОСОБА_4 .

Частину виготовленого вищевказаного наркотичного засобу ОСОБА_4 вжила шляхом ін`єкції внутрішньовенно, частину самостійно вжили громадяни ОСОБА_5 та ОСОБА_6 також шляхом ін`єкції внутрішньовенно, перебуваючи по місцю проживання ОСОБА_4 , а решту наркотичного засобу «кодеїн» остання умисно, незаконно, повторно, без мети збуту, зберігала за поясом штанів при собі до моменту вилучення працівниками міліції 16 вересня 2014 року поблизу АЗС "АВІАС", що в місті Ужгороді по вул. Тімірязєва.

Згідно висновку судово-хімічної експертизи №18/453 від 30.09.2014, маса кодеїну у вилученому працівниками міліції шприці, який ОСОБА_4 зберігала при собі, становить 0,2195 гр.

Іншу частину виготовленої в АДРЕСА_1 , наркотичної речовини "кодеїн" загальною масою - 0,2291 гр. ОСОБА_4 умисно, незаконно, повторно, без мети збуту, зберігала в білій пастоподібній речовині в трьох полімерних пляшках за місцем свого проживання до моменту вилучення працівниками міліції 16.09.2014.

Згідно висновку судово-хімічної експертизи №18/454 від 03.10.2014, маса кодеїну у вилучених за місцем проживання ОСОБА_4 ємкостях становить 0,2291 гр.

Крім цього, 16 вересня 2014 року близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_4 , діючи умисно, незаконно, протиправно, повторно, знаходячись по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , після незаконного виготовлення наркотичної речовини "кодеїн" із пігулок "Пенталгін ФС", які ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 придбали попередньо за спільні грошові кошти для обопільного введення ін`єкцій після виготовлення наркотичного засобу, надала ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дозвіл на вживання вищевказаного наркотичного засобу за місцем свого проживання, шляхом ін`єкції внутрівенно.

27 листопада 2014 року на стадії досудового розслідування, між стороною обвинувачення та підозрюваною ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.

З угоди вбачається, що прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо всіх її істотних умов: формулювання підозри, правової кваліфікації дій підозрюваної, яка у повному обсязі підозри беззастережно визнає свою винуватість у скоєному.
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання: за ч. 2 ст. 309 КК України у виді трьох років позбавлення волі; за ч.2 ст. 317 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 70 КК України призначення покарання ОСОБА_4 шляхом поглинання менш суворого більш суворим у вигляді чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією майна. З врахуванням вироку Ужгородського міськрайонного суду від 15.05.2013 року, що набув законної сили, яким ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 311, ч.1 ст. 317 КК України та призначено остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції, повідомляти про зміну місця проживання, роботи чи навчання, на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового складання покарань за сукупністю вироків, приєднати ОСОБА_4 не відбуту частину покарання у вигляді 1 року 1 місяця позбавлення волі за вироком від 15.05.2013 та призначити остаточне покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі із конфіскацією майна.

В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27.11.2014 року між прокурором прокуратури м. Ужгорода юристом 3 класу ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 .

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень в яких її підозрюють, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнала повністю та щиро розкаялася у вчиненому, підтвердила укладення угоди про визнання винуватості та просила затвердити її з врахуванням істотних умов, по яким сторони досягли взаємної згоди.

Обвинувачена ОСОБА_4 пояснила, що права надані їй законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості вона повністю розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнана, характер обвинувачення та його суть їй зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до неї у разі затвердження угоди, із нею узгоджено та є цілком зрозумілим, свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 309, ч.2 ст.317 КК України визнала повністю.

Також у підготовчому судовому засіданні обвинувачена підтвердила суду, що угода про визнання винуватості від 27 листопада 2014 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та просила її затвердити.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_4 за ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 317 КК України, а саме як незаконне виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені ч.1 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України та надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів, вчинене повторно кваліфіковано вірно.
Суд не вправі перевіряти фактичні обставини, вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.
Судом на виконання вимог ст. 474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченої ОСОБА_4 не встановлено. В підготовчому судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості від 27 листопада 2014 року не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді. Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом, відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мали місце діяння у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 та в них наявний склад злочинів, передбачених ч.2 ст. 309 та ч.2 ст. 317 КК України, обвинувачена визнав свою вину повністю.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.
При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 27 листопада 2014 року вимогам ст.ст. 469, 470, 472 КПК України суд враховує що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій обвинуваченого вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, е є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України суд при прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні має право затвердити угоду.
Відповідно до ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Відповідно до ч.5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
За таких обставин враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 можливе лише в умовах її ізоляції від суспільства, і тому призначає узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості остаточне покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі із конфіскацією майна.

З врахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості укладеної 27 листопада 2014 року прокурором прокуратури м. Ужгорода юристом 3 класу ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373,374,376, 395, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 листопада 2014 року між прокурором прокуратури м. Ужгорода юристом 3 класу ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, зареєстрованому у ЄРДР за № 0002135 від 17.09.2014 року.
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч.2 ст. 317 КК України та призначити їй покарання:

за ч.2 ст. 309 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;
за ч.2 ст. 317 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з конфіскацією всього майна, що є її власністю.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з конфіскацією всього майна, що є її власністю.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 травня 2013 року і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п"ять) років і 1 (один) місяць з конфіскацією всього майна, що є її власністю.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Судові витрати вартість проведеної судово-хімічної експертизи наркотичних засобі, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів в розмірі 305, 90 грн. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.
Судові витрати вартість проведеної судово-хімічної експертизи наркотичних засобі, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів в розмірі 739,20 грн. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.
Речові докази по справі пластикові пляшки із залишком кодеїна 0,2291 г., шприци, пенталгін 10 таблеток, які знаходяться в опечатаному спец пакеті з № 1953575 - знищити.

Речові докази по справі кодеїн, загальною вагою 0,2195 г., який знаходиться в опечатаному спецпакеті НДКЦ з № 0040695 - знищити.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором та потерпілим виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1