Справа № 1-79
В И Р О К

іменем України

06 лютого 2008 року
місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді Гриценко І.Г.

при секретарі Нишпорці Т.В.

з участю прокурора Сухореброго С.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Вінниці кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженця та жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, з
неповною середньою освітою, не одруженого, працюючого вантажником ЗАТ
«Подільський цукор», в силу ст.89 КК України раніш не судимий,

у вчиненні злочинів передбачених
ст.ст. 342 ч.2, 345 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

19.10.2007 року близько 19.00 год. на
літньому майданчику кафе на трасі Вінниця-Немирів, співробітниками Вінницького
РВ УМВС України у Вінницькій області проводилося затримання мешканця
смт.Вороновиця ОСОБА_2, у зв'язку з підозрою останнього у скоєнні ряду злочинів.
В цей час разом із ОСОБА_2 перебував ОСОБА_1, який в ході затримання почав
умисно перешкоджати співробітникам міліції у затримані ОСОБА_2, шляхом
здійснення їм фізичної протидії, що проявлялось у відриванні рук співробітників
міліції від затримуваного, нанесенні їм ударів по різних ділянках тіла та по
голові.

Крім того, під час здійснення опору
співробітникам міліції, ОСОБА_1, умисно вкусив начальника Вороновицького СВМ
ОСОБА_4 за руку, наніс йому удар в ділянку колінного суглобу, та вступив в
боротьбу з співробітником міліції ОСОБА_3, який перебував у міліцейській формі,
і наніс йому удар в обличчя рукою.

Таким чином, під час вчинення опору
ОСОБА_1 спричинив співробітникам Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій
області ОСОБА_4 та ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження, що підтверджується
висновком судово-медичної експертизи №3134 та №3135.

Допитаний в судовому засіданні
підсудний ОСОБА_1 свою вину визнав повністю, розкаявся, та суду пояснив, що
19.10.2007 року близько 19.00 год. В
смт.Вороновиця поряд з торгівель кіоском на трасі Вінниця-Немирів, під час
затримання працівниками міліції ОСОБА_2, він перешкоджав затриманню останнього,
через що між ним та працівниками міліції виникла сутичка, в ході якої він наніс
тілесні ушкодження працівникам міліції, вириваючись від них, при цему кричав,
штовхав їх.

Потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суду
дали покази, якими підтверджуються обставини вчинення ОСОБА_1 злочинів,
пояснили, що ОСОБА_1 спричинив їм тілесні ушкодження умисно, при затриманні
ОСОБА_2, який скоїв злочини. Пояснили, що претензій до підсудного не мають, та
просили покарати не суворо.

У зв'язку з заявою підсудного про
повне визнання вини, на підставі ст.299 КПК України суд вважає за недоцільне
досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не
оспорюються та не опротестовуються, а саме, в частині допиту свідків.

Крім повного визнання вини самим
підсудним, його вина в обвинуваченому злочині підтверджується матеріалами
справи:

- рапортами (а.с.3-7);

- актами судово-медичного дослідження
№2915, та №2916 від 20.10.2007 року (а.с.20, 21), згідно яких, виявлені у
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень,
які виникли від дії тупого твердого предмету, можливо 19.10.2007 року;

- висновками експерта №3134, №3135
від 09.11.2007 року (а.с.43, 44), згідно яких у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мали місце
легкі тілесні ушкодження, які виникли від дії тупого твердого предмету
(предметів), можливо в строк та за обставин що мали місце 19.10.2007 року;

Суд вважає, що дії ОСОБА_1 необхідно
кваліфікувати за ст.342 ч.2 КК України, як умисний опір працівникові
правоохоронного органу під час виконання ним службових обов'язків; та за ст.345
ч.2 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких
тілесних ушкоджень, у зв'язку з виконанням цим працівником службових
обов'язків.

При призначенні виду та міри
покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого
злочину, особу винного, його вік, сімейний та матеріальний стан, що ОСОБА_1 в
силу ст.89 КК України є несудимим, негативно характеризується за місцем
проживання, думку потерпілих про покарання підсудного без позбавлення
волі.

Обставинами, що відповідно до ст.66
КК України пом'якшують покарання підсудного, суд встановив щире каяття.

Обставини, що відповідно до ст.67 КК
України обтяжують покарання підсудного, судом не встановлені.

Враховуючи вище
наведені обставини, а також доцільність призначення покарання необхідного і
достатнього для виправлення особи підсудного та попередження нових злочинів,
суд вважає за необхідне призначити підсудному покарання у вигляді позбавлення
волі з приміненням ст.ст.70, 75 КК України.

Міру запобіжного заходу залишити
попередню підписку про невиїзд.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України,
суд, -

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні
злочинів передбачених ст.ст.342 ч.2, 345 ч.2 КК України та призначити йому
покарання:

-
за ч.2 ст.342 КК України - 1 рік позбавлення волі;

- за ч.2 ст.345 КК України - 3 роки
позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим
ОСОБА_1 призначити остаточно до відбування покарання у вигляді 3 (трьох) років
позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України
звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням з
іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ст.76 КК України
зобов'язати ОСОБА_1:

- не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання чи роботи;

- періодично з'являтись для
реєстрації до органів кримінально-виконавчої системи.

До вступу вироку в законну силу
запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_1 залишити підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржено до
апеляційного суду Вінницької області протягом 15 діб з моменту його
проголошення.

Суддя: