21.01.2015
Справа № 469/1214/14-к
1-кп/469/11/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2015 року Березанський районний суд Миколаївської області
у колегіальному складі професійних суддів:
головуючого судді- ОСОБА_1
суддів: - ОСОБА_2
прокурора- ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6
потерпілого- ОСОБА_8
законного представника
неповнолітнього потерпілого- ОСОБА_9
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коблеве Березанського району Миколаївської області, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 та ч.3 ст. 289 КК України,
08.06.2014р. ОСОБА_6 разом з ОСОБА_11 на її автомобілі марки «БМВ», державний номер реєстрації НОМЕР_1 , чорного кольору, під керуванням останньої, виїхавши з м. Южне Одеської області, поїхали до зони відпочинку с. Коблеве Березанського району Миколаївської області.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_11 перед від`їздом випила пляшку пива, вирішили заїхати в зону відпочинку с. Коблеве по ґрунтовій дорозі.
Проїхавши по дорозі від с. Коблеве близько 500 метрів, біля 11.30 год. вони зупинилися, у зв`язку з потраплянням в переднє колесо автомобіля металевого дроту.
Перебуваючи на відстані 700 метрів від бази відпочинку «Сосновий Бор» в зоні відпочинку с. Коблеве, коли ОСОБА_11 вийшла з автомобіля та почала поратися біля переднього колеса автомобіля, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що вони перебувають у безлюдній місцевості, вирішив реалізувати свій намір на заволодіння автомобілем потерпілої та іншим майном, яке вона мала при собі.
З метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на заволодіння майном ОСОБА_11 , ОСОБА_6 взяв шматок цеглини, який знаходився не землі неподалік, підійшовши до потерпілої, яка в цей час перебувала в положенні напівсидячи спиною до нього, наніс їй цеглиною декілька ударів в область голови, від яких ОСОБА_11 впала на землю та втратила свідомість.
Побачивши, що ОСОБА_11 не позбавлена життя, а тільки перебуває в безсвідомому стані, з метою доведення свого злочинного наміру направленого на позбавлення життя потерпілої до кінця та приховування вчиненого злочину, ОСОБА_6 відніс ОСОБА_11 до плавнів, які знаходилися неподалік місця вчинення злочину та поклав останню у воду, усвідомлюючи, що вона, перебуваючи в безпорадному стані, позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження.
В наслідок зазначених дій ОСОБА_6 наступила смерть ОСОБА_11 в результаті механічної асфіксії, внаслідок утоплення у воді.
В подальшому ОСОБА_6 золотий хрест потерпілої здав до ломбарду в м. Одеса, автомобілем «БМВ», належним потерпілій, обмінявся з ОСОБА_12 на автомобіль «Нісан», мобільний телефон марки «Samsung 8190» передав ОСОБА_13 , грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, використавши їх на свої потреби.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому діянні визнав частково, посилаючись на те, що умислу у нього на вбивство ОСОБА_11 не було, а був лише намір заволодіти належним їй автомобілем марки «БМВ».
Показав, що 08.06.2014 року разом з ОСОБА_11 вони їхали з м. Южне Одеської області до зони відпочинку с. Коблеве Березанського району Миколаївської області на її автомобілі марки «БМВ» під її керуванням.
З ОСОБА_11 , яка була приватним підприємцем, він познайомився за декілька днів перед цим, і надавав їй деяку допомогу у здійсненні підприємницької діяльності, зокрема, ставити торгівельні палатки. В той день ОСОБА_11 попросила його з`їздити з ним в с. Коблеве, і показати їй місцевість у моря, на що він погодився. Так як ОСОБА_11 перед від`їздом випила пляшку пива, вони вирішили заїхати в зону відпочинку с. Коблеве по ґрунтовій дорозі.
Проїхавши деякий час по зазначеній дорозі, близько обідньої години вони зупинилися, у зв`язку з тим, що в переднє колесо автомобіля, потрапив металевий дріт, який лежав на дорозі. Після цього ОСОБА_11 вийшла з автомобіля і, присівши біля переднього колеса автомобіля, почала виймати дріт, що у нього заплутався. Коли вона знаходилися у такому положенні, у нього виник умисел заволодіти автомобілем потерпілої, який він вирішив одразу реалізувати. З метою здійснення свого наміру він підняв з землі цеглину, що лежала неподалік, і, підійшовши до ОСОБА_11 , яка була повернута до нього спиною, наніс їй правою рукою удар цеглиною по голові, з верху вниз. Коли потерпіла внаслідок отриманого удару впала на землю, він наніс їй ще два удари тією ж цеглиною по голові.
Побачивши, що ОСОБА_11 втратила свідомість, він бажаючи, щоб вона опритомніла, обхопивши потерпілу руками зі спини, відтягнув її до плавнів, які знаходилися неподалік, та положив її на краю водоймища на спину, ногами у воду. Після цього він повернувся до автомобіля, у якому залишилися ключі, сів за кермо, і продовжив рух у сторону моря. В салоні автомобіля він знайшов жіночу сумочку потерпілої, у якій він виявив технічний паспорт на автомобіль, грошові кошти у сумі 300 грн. та мобільний телефон марки «SAMSUNG». Привласнивши дане майно потерпілої, він знайдену ним жіночу сумочку, у якій ще залишалося водійське посвідчення ОСОБА_11 , викинув по дорозі через вікно автомобіля у кювет. Через деякий час він повернувся до місця події, щоб з`ясувати, чи опритомніла ОСОБА_11 . Так як потерпіла продовжувала знаходитися у тому самому місці, де він її залишив, і подавала ознаки життя, оскільки рухала руками, він знову сів за кермо автомобіля ОСОБА_11 , і поїхав з місця вчинення злочину. Перед тим, як розпочати рух, він побачив золотий хрест ОСОБА_11 , який лежав на землі. Зазначений хрест він привласнив, і пізніше здав до ломбарду в м. Одесі.
Належним потерпілій автомобілем «БМВ» він у подальшому обмінявся з ОСОБА_12 на автомобіль «Нісан», а мобільний телефон потерпілої марки «Samsung 8190» він передав ОСОБА_13 . Грошові кошти у сумі 300 грн., які він знайшов у сумці потерпілої, він використав на свої потреби.
Повідомив суду, що у скоєному він розкаюється, однак наполягає на тому, що умислу на вбивство потерпілої у нього не було.
Допитані в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 та представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 повідомили суду, що вони проживають у місті Одесі, а загибла ОСОБА_11 , яка є їхньою матір`ю, влітку 2014 року, будучи приватним підприємцем, здійснювала торгівельну підприємницьку діяльність у м. Южне Одеської області, де і проживала в той час. Однак, спілкувалися вони з нею по мобільному телефону регулярно. Приблизно 07.06.2014 року 08.06.2014 року у них з потерпілою пропав зв`язок. Занепокоївшись, вони 08.06.2014 року звернулися до відділу міліції із заявою про зникнення ОСОБА_11 . Приблизно через тиждень їм з міліції повідомили, що в с.Коблеве знайдено труп невідомої жінки, схожої за їх описами на ОСОБА_11 . В подальшому знайдене тіло ними було впізнане як тіло їх матері ОСОБА_11 .
Підтвердили суду, що автомобіль марки «БМВ», державний номер реєстрації НОМЕР_1 , чорного кольору, а також золотий хрест, визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, належать ОСОБА_11 .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав суду, що влітку 2014 року він у місті Южне Одеської області працював у приватного підприємця ОСОБА_11 , а саме, мив поли та виконував іншу роботу. Обвинуваченого ОСОБА_6 він добре не знає, але бачив, як він інколи приходив відпочивати до парку, у якому здійснювала торгівельну діяльність ОСОБА_11 . Приблизно 07.06.2014 року 08.06.2014 року він побачив, що вона сіла в належний їй автомобіль марки «БМВ», і поїхала у невідомому напрямку. З того часу він її більше не бачив. Підтвердив суду, що потерпіла ОСОБА_11 носила на шиї золотий хрест.
Свідок ОСОБА_13 показав суду, що обвинуваченого ОСОБА_6 він знає приблизно 5-6 років, оскільки той підробляв у нього. Влітку 2014 року, приблизно на початку червня, до нього зателефонував обвинувачений, і запитав у нього чи не може він знайти покупця на автомобіль марки «БМВ», який він може продати за 3000 доларів США, та повідомив йому відповідну інформацію щодо вказаного автомобіля. Після цього він подзвонив своєму знайомому ОСОБА_12 і запитав його, чи не бажає він придбати за 3000 доларів СШАавтомобіль марки «БМВ-530». На це ОСОБА_12 йому відповів, що йому даний автомобіль необхідно оглянути, щоб вирішити, чи відповідає його стан ціні, запропонованій продавцем. Тоді вони домовилися разом зустрітися з продавцем автомобіля, щоб ОСОБА_12 міг оглянути автомобіль, і прийняти рішення, чи потрібен йому автомобіль за таку ціну.
Через деякий час він та ОСОБА_12 зустрілися з ОСОБА_6 в с.Коблеве Березанського району Миколаївської області, який приїхав на місце зустрічі на автомобілі марки «БМВ», чорного кольору. При огляді автомобіля ОСОБА_6 пояснював, що даний автомобіль та документи на автомобіль йому залишила його знайома, яка на даний час кудись поїхала. Оглянувши автомобіль ОСОБА_12 сказав, що даний автомобіль, з огляду на його технічний стан не коштує 3000 доларів США, і запитав ОСОБА_6 , чи не бажає він обміняти даний автомобіль на його автомобіль марки «Нісан», на якому він приїхав, на що обвинувачений погодився. Після цього ОСОБА_12 та ОСОБА_6 обмінялися технічними паспортами на автомобілі, і роз`їхалися у різних напрямках. При цьому, ОСОБА_12 поїхав на автомобілі марки «БМВ», а ОСОБА_6 поїхав на автомобілі марки «Нісан». Пізніше обвинувачений дзвонив йому, і казав, що хоче повернути ОСОБА_12 автомобіль «Нісан» в обмін на певну суму грошей, але чи домовився він з ОСОБА_12 з даного питання, він не знає.
Повідомив також суду, що під час їх зустрічі в с. Коблеве ОСОБА_6 подарував йому мобільний телефон марки «SAMSUNG», який у нього потім було вилучено слідчим в ході розслідування кримінального провадження.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 підтвердив факт обміну з ОСОБА_6 належного йому автомобіля марки «Нісан» на автомобіль марки «БМВ», в с. Коблеве Березанського району Миколаївської області, влітку 2014 року. Пояснив суду, що на місце зустрічі з ОСОБА_6 він поїхав після телефонного дзвінка свідка ОСОБА_13 , який повідомив його про те, що до нього звернулася особа, яка бажає продати автомобіль марки «БМВ» за 3000 доларів США. Так як він хотів спершу даний автомобіль оглянути, вони домовилися зустрітися в с. Коблеве. Після огляду автомобіля він зрозумів, що технічній стан автомобіля не відповідає ціні, запропонованій обвинуваченим, і запропонував йому обміняти даний автомобіль на належний йому автомобіль марки «Нісан», на що ОСОБА_6 погодився. Після цього вони обмінялися технічними паспортами на автомобілі і роз`їхалися у своїх справах.
В подальшому придбаний у ОСОБА_6 автомобіль марки «БМВ» він, розмістивши відповідне оголошення у мережі Інтернет, продав іншій особі, яка виявила бажання його придбати.
Допитані судом свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 показали суду, що вони 28.06.2014 року були залучені у якості понятих в ході проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 . Під час проведення слідчого експерименту, який фіксувався на відео, обвинувачений добровільно і без будь-яких підказок з боку працівників міліції, детально показував і пояснював всі обставини, вчиненого ним діяння.
ОСОБА_6 на місцевості показав конкретне місце, де він наносив потерпілій ОСОБА_11 удари цеглиною по голові, місце у водоймі (плавнях), куди він кинув непритомну ОСОБА_11 після того, як її відтягнув від ґрунтової дороги, на якій залишався її автомобіль, та місце, куди він викинув сумочку ОСОБА_11 , яку потім було виявлено та вилучено слідчим, що проводив зазначену слідчу дію.
Також свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що з ґрунтової дороги, яка проходить повз місце події, неможливо візуально побачити місце, де обвинувачений, за його словами, залишив лежати непритомну ОСОБА_11 .
Крім показань потерпілого, представника неповнолітнього потерпілого, свідків, вина ОСОБА_6 у інкримінованих йому злочинах підтверджується також наявними в матеріалах кримінального провадження письмовими доказами, а саме:
- протоколом огляду місця події від 10.06.2014 року з план-схемою та фото таблицями (Т.1, а.с.160-182), зі змісту якого вбачається, що 10.06.2014 року у плавні, що знаходиться на відстані 8 метрів від ґрунтової дороги, що проходить поблизу бази відпочинку «Сосновий бор» в с. Коблеве Березанського району Миколаївської області, на водній гладі води плавнів на відстані 6 м від берега виявлено труп жінки, який був розміщений спиною на поверхні дзеркала води (Т.1, а.с.162);
- протоколом огляду трупа від 11.06.2014 року (Т.1, а.с.183-185), згідно якого старшим слідчим СУ УМВС України у Миколаївської області у присутності понятих було здійснено огляд трупа невстановленої жінки, близько 49 років, виявленого 10.06.2014 року поблизу с. Коблеве Березанського району Миколаївської області. При огляді трупа у тім`яній ділянці голови виявлено дві рани, одна щілеподібна, друга «П-» образної форми. Крім того, наявні крововиливи у проекції ран. Мається синець на передній боковій поверхні лівого стегна;
- заявою ОСОБА_13 від 27.06.2014 року (Т.1, а.с.186) про добровільну видачу мобільного телефону марки «Sаmsung-8190», який йому подарував ОСОБА_6 ;
- протоколом огляду предмета від 28.06.2014 року (Т.1, а.с.187), згідно якого 28.06.2014 року начальником СКР Березанського РВ УМВС України у Миколаївської області у присутності понятих було оглянуто мобільний телефон марки «Sаmsung-8190», виданий ОСОБА_13 , який пояснив, що даний мобільний телефон йому подарував ОСОБА_17 ;
- заявою представника ПТ «Ломбард «Пальміра» ОСОБА_18 і компанія» ОСОБА_19 від 01.08.2014 року (Т.1, а.с.188) про видачу золотого хреста вагою 13,61 гр., який 11.06.2014 року було передано у заставу до ломбарду ОСОБА_6 за Договором №00514728;
- протоколом огляду предмета від 01.08.2014 року (Т.1, а.с.190), згідно якого 01.08.2014 року старшим слідчим СУ УМВС України у Миколаївської області у присутності понятих було оглянуто та вилучено хрест з металу жовтого кольору розміром 5 см х 3,3 см;
- копіями специфікації до Договорів 1, 2 №00514728 від 11.06.2014 року та видаткового касового ордеру від 11.06.2014 року (Т.1, а.с.194), з яких вбачається, що 11.06.2014 року обвинувачений ОСОБА_6 отримав у ПТ «Ломбард «Пальміра» Джаббаров С. К. і компанія» кредитні кошти у сумі 3334,45 грн. під заставу золотого хреста 585- ї проби, загальною вагою 13,67 г;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.06.2014 року з додатком до протоколу (Т.1, а.с.195-199), з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 впізнав особу на фотознімку під №3 з фото трупа жіночої статі, виявленого в з/в с.Коблеве, б/в «Сосновий бор» Березанського району Миколаївської області громадянку України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- висновком експерта №570 від 21.07.2014 року з фототаблицею (Т.1, а.с.207-210), складеним за наслідками молекулярно-генетичної експертизи, згідно якого потерпілий ОСОБА_8 може бути біологічним сином невстановленої особи жіночої генетичної статті, зуб якої надано на дослідження (Т.1, а.с.209). Ймовірність даної події складає 99,96 %;
- висновком експерта №69 від 17.07.2014 року з фототаблицями (Т.1, а.с.217-223), складеного за наслідками судової товарознавчої експертизи, згідно якого залишкова вартість наданого на експертизу мобільного телефону моделі типу «Samsung 8190» (виданого 28.06.2014 року свідком ОСОБА_13 ), з урахуванням дефектів, станом на 08.06.2014 року становила 372,00 грн.;
- висновком експерта №1513 від 18.07.2014 року (Т.1, а.с.242-244), складеного за наслідками судово-медичної експертизи, з якого вбачається, що смерть ОСОБА_11 настала від механічної асфіксії внаслідок утоплення у воді.
При судово-медичному дослідженні трупа виявлені пошкодження у вигляді 2-х ран в потиличній ділянці, крововиливу у м`які тканини голови зі сторони їх внутрішньої поверхні, синця у ділянці лівого стегна. Всі вище вказані тілесні ушкодження прижиттєві, на що вказує наявність крововиливів в місцях ушкоджень, та утворилися незадовго до настання смерті.
Тілесні ушкодження у вигляді ран, та крововиливу у м`які тканини голови утворилися від неодноразової дії тупого твердого предмету з обмеженою поверхнею, та по ступеню тяжкості, відносно живих осіб належать до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Тілесне ушкодження у вигляді синця, в ділянці лівого стегна утворилося від дії тупого твердого предмета, та по ступеню тяжкості, відносно живих осіб, належить до категорії легких тілесних ушкоджень (Т.1, а.с.244);
- актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи №362 від 08.08.2014 року (Т.1, а.с.247-255), за висновками якого ОСОБА_6 психічними захворюваннями, слабоумством, тимчасовими хворобливими розладами психічної діяльності під час скоєння, інкримінованих йому діянь не страждав і не страждає, а виявляв і виявляє на даний час ознаки емоційно нестійкого розладу особистості, пограничний тип у стані субкомпенсації. В проміжок часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, він міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, в емоційному стані, в тому числі у стані фізіологічного афекту, який би міг істотно вплинути на його свідомість та поведінку, ОСОБА_6 не перебував. Застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 не потребує (Т.1, а.с.247-255);
-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 27.06.2014 року (Т.2, а.с.1-3), згідно якого 27.06.2014 року ОСОБА_6 було затримано слідчим СВ Березанського РВ УМВС України у Миколаївській області за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.06.2014 року (Т.2, а.с.10-15), складеного слідчим Березанського РВ УМВС України у Миколаївській області за участю понятих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , обвинуваченого та захисника, у якому, зокрема, містяться дані, як обвинувачений ОСОБА_6 детально на місцевості показує місце, де він наніс ОСОБА_11 правою рукою удар цеглиною в тім`яну частину голови, знаходячись позаду неї, коли вона зігнувшись знімала проволоку з колеса автомобіля, а потім, ще два удари цеглиною по голові, після того, як ОСОБА_11 впала на землю. Також ОСОБА_6 вказує на місце у водоймі (плавнях), куди він кинув непритомну ОСОБА_11 після того, як її оглушив, і відтягнув від ґрунтової дороги, на якій залишався її автомобіль, та місце, де він викинув сумочку ОСОБА_11 , (у якій, за його словами знаходилося її водійське посвідчення, гроші у сумі 300 грн. та техпаспорт на автомобіль) після того, як залишивши ОСОБА_11 у водоймі (плавнях), заволодів зазначеним автомобілем;
- оглянутим судом відеоматеріалом, наявному на DVD-R «ValuePack», що знаходиться у конверті №2 (Т.2, а.с.16), доданому до протоколу проведення слідчого експерименту від 28.06.2014 року, яким підтверджуються обставини, зафіксовані у протоколі слідчого експерименту;
- протоколом огляду місця події від 28.06.2014 року з план-схемою та фототаблицями (Т.2, а.с.17-23), зі змісту якого вбачається, як обвинувачений ОСОБА_6 вказує на місце, де потім виявлено та вилучено шкіряну сумку чорного кольору, у якій, зокрема, виявлено водійське посвідчення, видане на ім`я ОСОБА_11 , яку за його словами він викинув після вчинення злочину;
Оцінюючи показання потерпілого, представника неповнолітнього потерпілого та свідків, а також дослідженні судом письмові докази та відеоматеріал, наявний на DVD-R «ValuePack», доданому до протоколу проведення слідчого експерименту від 28.06.2014 року (Т.2, а.с.16), суд вважає, що дані докази узгоджуються між собою та об`єктивно співпадають, а тому визнає їх достовірними.
Надані суду стороною обвинувачення докази, а саме: висновок експерта №91/ц від 11.07.2014 року, складений за наслідками судово-цитологічної експертизи (Т.1, а.с.213-214), висновок експерта №338 від 04.07.2014 року, (Т.1, а.с.232), висновок експерта №337 від 11.06.2014 року (Т.1, а.с.234-236), висновок експерта №331 від 04.07.2014 року (Т.1, а.с.238-239), складені за наслідками судово-імунологічної експертизи, висновок експерта №1201 від 28.07.2014 року, складений за наслідками дактилоскопічної експертизи (Т.2, а.с.26-29), суд вважає такими, що не мають доказового значення, оскільки у них відсутні відомості щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до положень ч.1 ст.91 КПК України.
В зв`язку з цим, зазначені докази суд не приймає до уваги при прийняті рішення по суті у даному кримінальному провадженні.
До показань обвинуваченого ОСОБА_6 в частині, де він зазначає, що у нього не було умислу на вбивство ОСОБА_11 , а був лише намір заволодіти належним їй автомобілем марки «БМВ», суд відноситься критично, оскільки враховує, встановлені судом, фактичні обставини вчинення злочину ОСОБА_6 , які суперечать його доводам.
Так, після нанесення ОСОБА_11 ударів, внаслідок яких вона втратила свідомість, обвинувачений не тільки не надає їй допомогу, а навпаки, забирає з ґрунтової дороги, на якій вона лежала, і де її могли виявити інші особи, та відносить до плавнів, які знаходяться неподалік, і перешкоджають візуальному виявленню потерпілої з боку дороги, про що, зокрема, свідчать показання свідка ОСОБА_16 .
Більш того, у плавнях обвинувачений кладе ОСОБА_11 у воду, хоча усвідомлює, що потерпіла перебуває у стані непритомності, а тому поміщення її у водне середовище у безпорадному стані створює реальну загрозу для її життя.
При цьому, суд приймає до уваги ту обставину, що всупереч твердженням обвинуваченого про те, що потерпілу він повністю у воду не кидав, а поклавши її на спину, занурив у воду лише її ноги, з дослідженого судом протоколу огляду місця події від 10.06.2014 року з план-схемою та фототаблицями (Т.1, а.с.160-182), вбачається, що труп невідомої жінки, який в подальшому було ідентифіковано як труп ОСОБА_11 , виявлено на водній гладі води плавнів на відстані 6 м. від берега, який був розміщений спиною на поверхні дзеркала води (Т.1, а.с.162).
Дана обставина викликає обґрунтовані сумніви у тому, що потерпіла, у випадку її приходу до свідомості, самостійно б пішла у протилежному від берега напрямку у глибину водоймища.
Про наявність у ОСОБА_6 умислу на вбивство ОСОБА_11 , на думку суду, свідчать також його поведінка після скоєного, зокрема, повернення його на місце події через деякий час і ненадання допомоги потерпілій, відкрите володіння автомобілем потерпілої, та дії обвинуваченого, вчинені ним з метою реалізації автомобіля, а саме, заволодіння технічним паспортом на автомобіль, пошук осіб, які займаються купівлею-продажом автомобілів, тощо.
Відповідно до викладеного, факт невизнання ОСОБА_6 своєї вини в інкримінованому йому діянні за п.6 ч.2 ст.115 КК України, суд розцінює, як намагання обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності за даною статтею кримінального закону.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає їх належними і допустимими та такими, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, і керуючись абз.3 п.11. Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», кваліфікує дії обвинуваченого за п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 та ч.3 ст.289 КК України - умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті з корисливих мотивів, поєднане з розбоєм нападом з метою заволодіння майном, поєднаним із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та незаконним заволодінням транспортним засобом, поєднаним із насильством небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
Скоєні обвинуваченим злочини є закінченими, вчиненими з прямим умислом з корисливих мотивів.
Призначаючи обвинуваченому покарання необхідне і достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів, суд у відповідності з положеннями ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, а саме, що обвинуваченим вчинено особливо тяжкі злочини та особу винного, який по місцю проживання характеризується негативно (Т.2, а.с.47, 62), раніше не судимий, однак у минулому притягувався до кримінальної відповідальності, що суд враховує як характеристику його особи (Т.2, а.с.44-45, 54-58, 59), на обліку у лікарів невропатолога, нарколога, психіатра не перебуває (Т.2, а.с.48-51, 53, 63).
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України, суд вважає тяжкі наслідки завдані злочином.
Таким чином, відповідно до викладеного, керуючись вимогами ст. 70 КК України та роз`ясненнями викладеними в пунктах 20-22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р.№ 7 Про практику призначення судами кримінального покарання із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України від 10.12.2004 р.№ 18, від 12.06.2009 р. № 81 та від 06.11.2009 р.№ 11, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначати покарання відповідно до положень ч.1, ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворих покарань, більш суворим покаранням.
До початку судового розгляду у даному кримінальному провадженні ПТ «Ломбард «Пальміра» Джаббаров С. К. і компанія» заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 на його користь 3334,45 грн. матеріальної шкоди (Т.1, а.с.189).
Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що злочинними діями обвинуваченого ПТ «Ломбард «Пальміра» Джаббаров С. К. і компанія» завдано матеріальної шкоди, оскільки ОСОБА_6 отримав у цивільного позивача кредитні кошти у сумі 3334,45 грн., які на даний час не повернуті, під заставу золотого хреста, належного ОСОБА_11 , який у подальшому було вилучено у Позивача органом досудового розслідування у якості речового доказу.
Вирішуючи питання чи підлягає задоволенню зазначений цивільний позов, суд виходить з наступного.
Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Таким чином, оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 отримав у цивільного позивача кредитні кошти у сумі 3334,45 грн., під заставу золотого хреста, належного ОСОБА_11 , який у Позивача потім було вилучено під час досудового розслідування у якості речового доказу (Т.1, а.с.188, 190, 194), суд вважає, що внаслідок зазначених дій обвинуваченого було завдано шкоду майну ПТ «Ломбард «Пальміра» Джаббаров С. К. і компанія» у розмірі 3334,45 грн., і доходить до висновку, що для задоволення вимог цивільного позивача наявні правові підстави, в зв`язку з чим, заявлений у справі цивільний позов слід задовольнити у повному обсязі.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі п.4, 5 ч.9 ст.100 КПК України речові докази по справі:
- мобільний телефон марки «Samsung 8190», жіночу сумочку чорного кольору з посвідченням водія на ім`я ОСОБА_11 , передані потерпілому ОСОБА_8 під зберігальну розписку (Т.2, а.с.35-36, 38);
- золотий хрест, переданий потерпілому ОСОБА_8 під зберігальну розписку від 01.08.2014 року (Т.2, а.с.40-41, 42),після вступу вироку в законну силу, вважати повернутими по належності законному володільцю ОСОБА_8 згідно п.5. ч.9 ст.100 КПК України;
- бейсболку з частинами волосся, гумові капці, зразки волосся, зрізи нігтьових пластин з піднігтьовим вмістом, тампони-змиви зі статевих органів та анального отвору, зразки зубів, які зберігаються в камері схову речових доказів СУ УМВС України в Миколаївській області (Т.2, а.с.35-36, 37), після набрання вироку законної сили, знищити, або передати до криміналістичних колекцій експертних установ згідно п.4. ч.9 ст.100 КПК України.
Надані суду документи, матеріали фотозйомки, відеозапису, та електронні носії інформації, зберігати при справі.
Враховуючи, що обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає винним у вчиненні злочинів, які є особливо тяжкими, суд вважає, що з метою уникнення спробам ОСОБА_6 ухилитися від відбування призначеного судом покарання, до набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 залишити попередній тримання під вартою.
Витрати на здійснення експертиз відшкодуванню не підлягають на підставі ч.4 ст.123 КПК України, оскільки здійснення експертиз входить до службових обов`язків експертів.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 та ч.3 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання:
- за п.6 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на чотирнадцять років, з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є його власністю;
- за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на дванадцять років, з конфіскацією 1/3 частини майна, яке є його власністю;
- за ч.3 ст. 289 ККУкраїни у виді позбавлення волі строком на десять років, без конфіскації майна, яке є його власністю.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України визначити ОСОБА_20 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань, призначених за ч.4 ст. 187 та ч.3 ст. 289 КК України, більш суворим покаранням, призначеним за п.6 ч.2 ст.115 КК України, і призначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на чотирнадцять років з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є його власністю.
Строк відбування покарання обчислювати з моменту затримання ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні злочину, а саме, з 27.06.2014 року (Т.2, а.с.1-3).
До набрання вироком законної сили запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 залишити попередній тримання під вартою.
Цивільний позов ПТ «Ломбард «Пальміра» Джаббаров С. К. і компанія» до ОСОБА_6 задовольнити у повному обсязі.
На підставі п.4, 5 ч.9 ст.100 КПК України речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
- мобільний телефон марки «Samsung 8190», жіночу сумочку чорного кольору з посвідченням водія на ім`я ОСОБА_11 , передані потерпілому ОСОБА_8 під зберігальну розписку (Т.2, а.с.35-36, 38) та золотий хрест, переданий потерпілому ОСОБА_8 під зберігальну розписку від 01.08.2014 року (Т.2, а.с.40-41, 42),після вступу вироку в законну силу, вважати повернутими законному володільцю ОСОБА_8 згідно п.5. ч.9 ст.100 КПК України;
- бейсболку з частинами волосся, гумові капці, зразки волосся, зрізи нігтьових пластин з піднігтьовим вмістом, тампони-змиви зі статевих органів та анального отвору, зразки зубів, які зберігаються в камері схову речових доказів СУ УМВС України в Миколаївській області (Т.2, а.с.35-36, 37), після набрання вироку законної сили, знищити, або передати до криміналістичних колекцій експертних установ згідно п.4. ч.9 ст.100 КПК України.
Надані суду документи, матеріали фотозйомки, відеозапису, та електронні носії інформації, зберігати при справі.
У відшкодуванні процесуальних витрат відмовити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Березанський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя:

Судді:.