АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/909/14 Справа № 705/5485/14-к Категорія: ч.1 ст.122 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддів з участю секретаря ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги старшого прокурора прокуратури Уманського району ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.10.2014 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець с. Многоводне, Джанкойського району,

Автономної республіки Крим, громадянин України, українець за національністю, з середньою освітою, не працюючий, одружений, раніше судимий: 06.01.1998 року Джанкойським районним судом за ч.2 ст.140, ч.3 ст.81, ч.3 ст.140, ст.42 КК України до 3 років 1 дня позбавлення волі; 11.06.2002 року Джанкойським районним судом за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі; 17.12.2002 року Джанкойським міським судом за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 11.07.2007 року Джанкойським міським судом за ч.3 ст.296 КК України до 2 років позбавлення волі; 04.09.2009 року Джанкойським міським судом за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

в с т а н о в и л а :
Згідно з вироком ОСОБА_7 31.07.2014 року, приблизно о 01.00. годині в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_9 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_9 , з метою спричинення останній тілесних ушкоджень, діючи умисно та цілеспрямовано, наніс їй кілька ударів кулаками по обличчю, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці верхньої третини шиї з права попередньо-бічній поверхні, які згідно висновку експерта №698 від 04.08.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, синьо-багряні синці на верхній та нижній повіках лівого ока, синьо-багряного синця лівої вилиці, синьо-багряного синця в ділянці нижньої щелепи зліва, синюшний синець в ділянці нижньої щелепи зліва попередньо-зовнішній поверхні, струсу головного мозку, які згідно висновку експерта №698 від 04.08.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та закритого перелому нижньої щелепи, які згідно висновку експерта №698 від 04.08.2014 року відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Не погодившись з вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.10.2014 року старший прокурор прокуратури Уманського району ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

Прокурор в поданій апеляційній скарзі не оскаржуючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 та кваліфікацію його дій, просить вирок суду першої інстанції змінити, доповнивши мотивувальну частину вироку обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 щире каяття. В резолютивній частині вироку просить зазначити запобіжний захід у виді тримання під вартою та початок строку відбування покарання ОСОБА_7 , який рахувати з 02.10.2014 року. В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляції вважаючи вирок суду незаконним та необґрунтованим через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, просить змінити вирок суду першої інстанції, з урахуванням повного визнання вини, щирого каяття та активного сприяння розкриття кримінального правопорушення, добровільного відшкодування завданої шкоди, наявності на утриманні неповнолітніх дітей, та пом`якшити йому покарання.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив пом`якшити йому покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до повного задоволення, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Висновок суду першої інстанції про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених в порядку ст.349 КПК України та ніким не оскаржується.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи те, що апеляційних скарг на вирок в частині кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 та доведеності його вини до апеляційного суду не надходило то й апеляційний перегляд в цій частині не проводиться.

Покарання обвинуваченому призначається відповідно до положень Загальної частини КК України, з додержанням вимог ст.65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного, всіх обставин справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо), а досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Враховуючи вищевикладені положення закону, колегія суддів вважає, що покарання призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі відповідає, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, має молодий вік, одружений, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, з урахуванням пом`якшуючих покарання обставин (щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів), а також те, що ОСОБА_7 будучи раніше неодноразово судимим, відповідних висновків не зробив та на шлях виправлення не став і знову вчинив кримінальне правопорушення, а тому на думку колегії суддів призначене покарання є достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 менш суворого покарання, про що в своїй апеляційній скарзі просить останній, колегія суддів не вбачає.

Щодо апеляційних вимог прокурора про зміну вироку, то вони підлягають до задоволення.

Дослідженням встановлено, що у мотивувальній частині вироку судом було зазначено, що у судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю та покаявся, однак при призначенні покарання судом першої інстанції не було зазначено щире каяття як пом`якшуючу обставину.

Крім цього, обираючи обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід суд першої інстанції в резолютивній частині вироку помилково зазначив не тримання під вартою, а позбавлення волі.

Також судом першої інстанції у резолютивній частині вироку не зазначено початок строку відбування покарання ОСОБА_7 .

Вказані недоліки вироку необхідно усунути, шляхом його зміни.

Згідно з вимогами п.4 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Уманського району ОСОБА_8 задовольнити повністю, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.10.2014 року відносно ОСОБА_7 змінити.

Доповнити мотивувальну частину вироку пом`якшуючою покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обставиною щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

В резолютивній частині вироку запобіжний захід вважати тримання під вартою.

Строк відбування ОСОБА_7 покарання рахувати з 02.10.2014 року.

В решті вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.10.2014 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :