АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною захисника ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Криваченці Волочинського району Хмельницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі,
Відповідно до ст. 71 КК України ОСОБА_7 остаточно призначено покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 15.05.2013 року у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вказаним вироком ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винними у тому, що 04.11.2014 року, вступивши між собою у злочинну змову на відкрите заволодіння чужим майном. Знаходячись в парку ім. О.С. Пушкіна в м. Києві, що знаходиться за адресою пр. Перемоги, 38, приблизно о 20 год. 40 хв., керуючись корисливими мотивами, діючі в групі осіб, відповідно до раніше розробленого злочинного плану, підійшли до раніше невідомого їм потерпілого ОСОБА_9 , та представившись працівниками міліції поцікавились чи легально останній знаходиться на території України. Потерпілий ОСОБА_9 відмовляючись спілкуватись з обвинуваченими дістав з кишені мобільний телефон «Samsung i9082» та намагаючись подзвонити своєму адвокату отримав два удари в область голови від ОСОБА_8 . Внаслідок отриманих ударів потерпілий випустив з рук вказаний мобільний телефон, який за узгодженим з ОСОБА_8 планом підняв ОСОБА_7 та поклав до своєї кишені.

Зазначеними діями обвинувачені відкрито, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, заволоділи мобільним телефоном «Samsung i9082», вартістю 1800 грн., картою «Micro SD», вартістю 100 грн., сім-картами операторів мобільного зв`язку «МТС» та «Лайф», що матеріальної цінності для потерпілого не представляє. Після вчинення злочину обвинувачені з місця злочину зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , не оспорюючи встановлені фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, порушує питання про зміну вироку у частині призначеного покарання, і просить ухвалити новий вирок апеляційним судом, яким призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 75 КК України та скасувати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, звільнивши останнього з під варти в залі суду. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_6 зазначає, що суд першої інстанції не врахував дані про особу ОСОБА_8 , який під час досудового слідства давав правдиві покази, щиро каявся в скоєному, активно сприяв слідству, виховувався в неповній сім`ї однією матір`ю, яка є вчителькою молодших класів, до кримінальної чи адміністративної відповідальності раніше не притягався, за час навчання в Міжрегіональному вищому професійному технічному училищі автомобільного транспорту та будівельної механізації та під час роботи в ТОВ «Солей» характеризувався позитивно. Мобільний телефон під час досудового слідства повернутий потерпілому, а матеріальна шкода повністю відшкодована, внаслідок чого ОСОБА_9 , письмово звернувся до Апеляційного суду м. Києва з проханням пом`якшити покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .

Іншими учасниками судового провадження апеляційні скарги не подавались.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, вивчивши матеріали провадження, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, та яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, його ролі у вчиненні даного правопорушення, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням даних про особу ОСОБА_8 , який раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, наявності обставин, які пом`якшують покарання, а саме щирого каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активному сприянню розкриттю злочину, відсутності у справі обставин, які обтяжують покарання, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст. 186 КК України.

Таким чином, судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі засудженого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

Колегія суддів не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_8 ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, оскільки він скоїв тяжкий злочин із застосуванням насильства, за попередньою змовою групою осіб, проявив ініціативу у вчиненні цього злочину та особисто наносив удари потерпілому.

Наведені обставини справи у своїй сукупності дають підстави вважати, що виправлення ОСОБА_8 без відбування покарання є неможливим.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для скасування або зміни вироку відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 405 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 без змін.

Ухвала Апеляційного суду міста Києва може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________