Справа №642/603/15
Провадження №1-кп/642/181/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2015 року Ленінський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Харківської області, Первомайського району, с. Закутнівки, громадянина України, українця, з середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за звинуваченням його у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
У 2012 році (більш точну дату в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим) ОСОБА_4 , перебуваючи в метрополітені на станції метро «Київська» в м. Харкові, на платформі знайшов посвідчення «Ветеран праці» серія НОМЕР_1 , видане Управлінням праці та соціального захисту населення Київського району м. Харкова на ім`я « ОСОБА_5 », та маючи умисел на підробку вказаного посвідчення з метою подальшого використання для безоплатного проїзду в міському транспорті, привласнив його собі.

У вересні 2014 року (більш точну дату в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим), перебуваючи за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , з метою підробки вказаного посвідчення та його подальшого використання для безоплатного проїзду, самостійно здійснив переклеювання своєї фотокартки замість фотокартки власника посвідчення «ветерана праці» НОМЕР_1 ОСОБА_5 .

Крім того, 26 грудня 2014 року ОСОБА_4 , прямував електропотягом з с. Біляївка Харківської області Первомайського району до м. Харкова. По прибуттю на вокзал ст. Харків - Пасажирський, що знаходиться на території Ленінського району м. Харкова, під час проходження турнікетного контролю та перевірки квитків та документів, ОСОБА_4 пред`явив черговому по вокзалу для перевірки талон безкоштовного проїзду та раніше підроблене ним посвідчення «Ветеран праці» серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , яке згідно висновку судово-технічної експертизи документів НДЕКЦ при УМВС України на Південній залізниці №407 від 29.12.2014 року: «....виготовлено в умовах поліграфічного підприємства способом плаского та високого друку. Первісний зміст наданого на дослідження посвідчення «Ветеран праці» серії НОМЕР_1 , було змінено шляхом переклеювання фотографії з подальшим нанесенням на неї іншого відтиску печатки».

Посвідчення ветерана праці відповідно до ст. 7 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» та п. 9 додатка 2 до «Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України», надає право на безоплатний проїзд залізничним транспортом приміського сполучення у межах області.

Таким чином ОСОБА_4 підробив посвідчення, яке видається установою, що має право видавати такі посвідчення та яке надає право або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем, тобто вчинив кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 358 КК України. Також ОСОБА_4 використував завідомо підроблений документ, тобто вчинив кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 358 КК України.

30 січня 2015 року на адресу Ленінського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 , реєстр матеріалів кримінального провадження, розписка підозрюваного про отримання обвинувального акту.

02 лютого 2015 року ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова було призначене підготовче судове засідання по даному кримінальному провадженню на 11 лютого 2015 року.

11 лютого 2015 року в підготовчому судовому засіданні була надана угода, укладена в м. Харкові 23 січня 2015 року між ОСОБА_4 та прокурором прокуратури Ленінського району м. Харкова ОСОБА_3 про визнання винуватості з додержанням наступних умов.

Із змісту угоди вбачається, що слідчим СВ ЛВ на ст.. Харків-пас. УМВС України на Південній залізниці ОСОБА_6 за погодженням із прокурором 22.01.2015 року ОСОБА_4 висунута підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 4 ст. 358 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. При цьому сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст.358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за ч.4 ст.358 КК України у вигляді 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_4 згоден. Наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди згідно ст. ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України та ст. 389-1 КК України оговорені сторонами.

Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням Угоди про визнання винуватості розуміє; з наслідками укладення та затвердження Угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та його суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; виконати взяті на себе відповідно до Угоди про визнання винуватості зобов`язання він в змозі реально, оскільки свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, а саме: у підробленні посвідчення, яке видається установою, що має право видавати такі посвідчення та яке надає право або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем, а також у використанні завідомо підробленого документу визнав повністю.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.

Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено. Суд переконаний, що укладення Угоди про визнання винуватості є добровільним і не вбачає необхідності витребувати додаткові документи та викликати в судове засідання інших осіб і опитувати їх, обмежуючись наданими суду доказами у підготовчому провадженні.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , склад кримінального правопорушення з кваліфікуючими ознаками підроблення посвідчення, яке видається установою, що має право видавати такі посвідчення та яке надає право або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем, вказує на кваліфікацію діяння за ч. 1 ст. 358 КК України, а також використання завідомо підробленого документу, вказує на кваліфікацію діяння за ч. 4 ст. 358 КК України, обвинувачений визнав свою вину повністю.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним Кодексом України.

Кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченим ОСОБА_4 є злочинами невеликої тяжкості.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 не працюючий, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, суд, враховує, що умови Угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Згідно ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

За таких обставин суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 може сприяти узгоджене покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про затвердження угоди між прокурором та підозрюваним.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

По справі маються судові витрати в сумі 491,92 грн. за проведення судово-технічної експертизи документів, які підлягають стягненню на користь держави.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 394, 475, 476 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 23 січня 2015 року, що укладена у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001352 між прокурором прокуратури Ленінського району м. Харкова ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 про визнання винуватості з додержанням наступних умов.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.358 КК України та призначити узгоджене покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити узгоджене покарання у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Речові докази : посвідчення «Ветеран праці», видане Управлінням праці та соціального захисту населення Київського району м. Харкова на ім`я « ОСОБА_5 », -залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави Україна судові витрати за проведення судово-технічної експертизи №407 від 29.12.2014 р. у розмірі 491 (чотириста дев`яносто одна) грн. 92 коп.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст.474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому угода не може бути укладена.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Харківської області.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1