АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/377/15 Справа № 711/6509/15-к Категорія: ст. ст. 183, 193 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10

представника потерпілих ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 липня 2015 року, якою застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на 30 днів, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Христинівки Черкаської області, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, одруженого, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він в ніч з 03.07.2015 на 04.07.2015 спільно з двома невстановленими особами, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні нічного клубу «Іксія», розташованого за адресою: вул. Жовтневої Революції, 57, м. Умань Черкаської області, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, не зважаючи на присутність сторонніх осіб, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушив громадський порядок, що виразилось у нецензурній лайці та умисному спричиненні місцевим жителям ОСОБА_10 численних ударів руками та ногами в область голови і тулубу. Щодо ОСОБА_9 , яка намагалася захистити ОСОБА_10 та припинити хуліганські дії, ОСОБА_7 , схопивши її за волосся та поваливши на підлогу, не відпускаючи з рук волосся ОСОБА_9 , декілька разів вдарив її головою та тулубом об підлогу.

У подальшому, ОСОБА_7 почав здійснювати опір одному з відвідувачів нічного клубу ОСОБА_13 , який намагався припинити його хуліганські дій, роблячи йому численні зауваження про негайне їх припинення, а також відштовхуючи останнього від ОСОБА_10 . На це ОСОБА_7 , ігноруючи зауваження, відштовхнув його від себе руками і почав завдавати йому численні удари в область голови та тулуба.

У подальшому, продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 почав наздоганяти ОСОБА_10 , який тікав від нього і намагався уникнути подальших неправомірних дій з боку ОСОБА_7 , і, наздогнавши його на вулиці за межами приміщення нічного клубу, разом із невстановленими досудовим розслідуванням особами продовжував неправомірні дії щодо ОСОБА_10 , виражаючись стосовно нього нецензурною лайкою. Після цього з місця скоєння злочину зник.

По даному факту 10.07.2015 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

28 липня 2015 року слідчий СУ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_14 звернулася до суду з клопотанням в кримінальному провадженні № 50001045 від 04.07.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 строком на 60 діб.

Згідно з оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 30 липня 2015 року клопотання слідчого задоволено частково та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що підозрюваний не переховувався та немає відомостей, що він може переховуватись від слідства та суду; немає обґрунтованих і підтверджених матеріалами провадження відомостей про можливий тиск на свідків, а також, що органом досудового розслідування не наведені відповідно до ст. ст. 177 - 178 КПК України мета та підстави застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також не враховані обставини, які повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу, а саме: що підозрюваний має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки в місці його постійного проживання, виключно позитивні характеристики.

Крім того, вказує слідчий суддя, підозрюваний зобов`язався являтись на виклики до слідчого та суду.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи тим, що висновки суду є необґрунтованими, а ухвала незаконною та підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотного порушення вимог кримінально процесуального закону.

Вказує, що суд неправильно та невірно трактував положення ст. 178 КПК України, та не взяв до уваги докази, зібрані на даний час у кримінальному провадженні докази, на які вказала сторона обвинувачення під час судового засідання, а саме стосовно ризиків щодо: можливості переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється; можливості чинити вплив на свідків, які своїми показами викривають його причетність до вчинення злочину, шляхом умовляння, схилення до дачі неправдивих показів, підкупу, чим буде перешкоджено встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, вказує прокурор, суд не врахував, що підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років; під час вчинення злочину застосовував свої професійні навички як боксер, усвідомлюючи, що внаслідок застосування цих навичок можливе настання більш тяжких наслідків для потерпілих.

Разом з тим, суд не врахував доводів сторони обвинувачення про незаконний тиск на свідків по справі та потерпілого, як один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Зазначає, що судом також не враховано і надані стороною обвинувачення відеоматеріали, які підтверджують особливу зухвалість та цинізм протиправних дій ОСОБА_7 .

Вказує, що ці факти, рівень суспільної небезпечності скоєного, тяжкість покарання, вчинення злочину з особливою зухвалістю в своїй сукупності свідчать про наявність достатніх даних вважати, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, продовжить вчиняти кримінальне правопорушення, у вчиненні якого від обґрунтовано підозрюється.

Також, звертає увагу, що в ході судового розгляду в суді першої інстанції стороною захисту було заявлене письмове клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 у виді особистого зобов`язання, однак при розгляді вказаного клопотання суд не заслухав думку прокурора та слідчого з приводу заявленого клопотання сторони захисту.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу з мотивів, які в ній наведені, просив її задовольнити.

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх представник ОСОБА_11 підтримали апеляційну скаргу прокурора та просили її задовольнити. Вказали, що, на їхню думку, підозрюваний в ході досудового розслідування свідомо переховувався в лікарні, а також чинив тиск на потерпілих шляхом телефонних та усних погроз і умовлянь з боку його друзів та знайомих.

Підозрюваний та його захисник просили відхилити апеляційну скаргу прокурора. Захисник наполіг на тому, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України за наявної у кримінальному провадженні підозри до підозрюваного не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, окрім як за умови, що він, перебуваючи на свободі, переховувався чи перешкоджав слідству або ж йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. Вказав, що про це жодних даних у матеріалах кримінального провадження немає, а підозрюваний у лікарні жодним чином не переховувався від слідства, а реально лікувався, оскільки також отримав певні ушкодження.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, й ухвалу суду першої інстанції має бути скасована з постановленням нової ухвали з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194, 200 КПК України та п. «е» ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року) міра запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою не може обґрунтовуватися виключно тяжкістю висунутого обвинувачення чи підозри.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про застосування такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою, оскільки такий запобіжний захід до ОСОБА_7 за наявних обставин не може бути застосований, адже це суперечило б положенням п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України.

У п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України вказано, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

ОСОБА_7 оголошено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.

Таким чином, до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований виключно тоді, коли буде встановлено, що підозрюваний, перебуваючи на свободі під дією іншого більш м`якого запобіжного заходу або без застосування запобіжного заходу взагалі, переховувався від органу досудового розслідування чи суду, та/або перешкоджав кримінальному провадженню та/або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Жодних даних про такі обставини не було надано ні слідчому судді в суді першої інстанції, ні колегії суддів апеляційного суду. Тому такі обставини доведеними вважати не можна.

Доводи потерпілої та представника щодо погроз та тиску на потерпілих з боку підозрюваного чи інших осіб нічим, крім їх слів, не підтверджуються.

Також не можна вважати обґрунтованими і твердження представника потерпілих про те, що підозрюваний переховувався від слідства у лікарні. У матеріалах кримінального провадження, які колегія суддів детально вивчила в ході спеціально оголошеної для цього перерви, міститься лист головного лікаря Київської міської клінічної лікарні № 4 від 10 липня 2015 року, адресований слідчому СУ МВС України в Черкаській області ОСОБА_15 . У листі підтверджується, що ОСОБА_7 перебуває у вказаній лікарні з визначеним діагнозом, й проведення слідчих дій з ним у межах чи поза межами лікарні є небажаним.

Тому за таких обставин наявність будь-яких ризиків не дає суду права застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки це прямо суперечить положенням КПК України. Відтак, слідчий суддя вірно визначив необхідність обрання іншого запобіжного заходу.

Однак, колегія суддів вбачає, що слідчий суддя, обґрунтовано відмовивши у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, натомість обрав інший, надто м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який, на думку колегії суддів, не зможе достатньо забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування, зважаючи на обґрунтованість певних ризиків, на які вказує у своїй апеляційній скарзі прокурор.

Колегія суддів погоджується з тим, що, незважаючи на відсутність на час розгляду провадження об`єктивних даних про це, все ж існує ймовірність можливого незаконного впливу з боку підозрюваного на свідків чи потерпілих з метою уникнення відповідальності за вчинене, адже основними джерелами доказування у цьому кримінальному провадженні є саме покази потерпілих і свідків. В ході такого впливу, враховуючи особливі спортивні навички підозрюваного як боксера, він також може вчинити відносно інших осіб й інші тотожні кримінальні правопорушення.

Тому колегія суддів вважає, що адекватним вказаним вище ризикам запобіжним заходом для підозрюваного є запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням на нього окремих зобов`язань, в тому числі щодо необхідності носити електронний засіб контролю.

Це дасть змогу правоохоронним органам відстежувати не лише місце перебування підозрюваного у певний час, але і його пересування територією міста і держави взагалі. На думку колегії суддів, цим зведеться до мінімуму ризик незаконного впливу на потерпілих і свідків, адже вони проживають у м. Умані Черкаської області, а підозрюваний буде знаходитися під домашнім арештом у м. Києві.

Цим також суттєво зменшиться й ризик можливого зникнення підозрюваного з метою уникнення відповідальності, який, на думку колегії суддів, не є надто значним, оскільки підозрюваний сумлінно з`являється на виклики до слідчого і суду, й даних про його неналежну процесуальну поведінку в цьому аспекті суду також не надано.

Щодо строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту колегія суддів враховує, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 , яке міститься у матеріалах кримінального провадження, датоване 10 липня 2015 року, а вручене підозрюваному 28 липня 2015 року. Тому колегія суддів вбачає необхідним співвіднести строк дії запобіжного заходу зі строком досудового розслідування у кримінальному провадженні, й вбачає доцільним і достатнім строком домашнього арешту 30 днів. Цей строк може бути продовжений відповідно до ч. 6 ст. 181 та ст. 199 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 липня 2015 року, якою застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на 30 днів, відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Клопотання слідчого ВР ЗЛКР СУ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_14 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_7 строком на 30 днів, а саме до 10 вересня 2015 року включно.

Заборонити ОСОБА_7 залишати своє місце проживання у АДРЕСА_1 , з 20-00 години дня до 07-00 години наступного дня, окрім як з метою виконання обов`язків, покладених на нього цією ухвалою.

Зобов`язати ОСОБА_7 на час визначеного строку домашнього арешту:

- з`являтися до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за викликом;

- негайно повідомляти, слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, а також інші документи, які дають право на виїзд з України;

- утриматися від будь-якого спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, окрім як в ході проведення окремих слідчих дій, участі в судовому розгляді;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що він має бути негайно поставлений на облік в органі внутрішніх справ за місцем його проживання як особа, до якої застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 2 ст. 179 КПК України у разі невиконання зазначених вище обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що слідчий або працівник органу внутрішніх справ перед застосуванням електронного засобу контролю зобов`язаний пояснити йому правила користування пристроєм, техніку безпеки поводження з ним, наслідки його зняття або неправомірного втручання в його роботу з метою ухилення від контролю.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає чинності з моменту її проголошення і має виконуватися ОСОБА_7 з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :