КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДОНЕЦЬКА
________________________________________________________________________
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

Єд. унік. номер

Номер кп

20 грудня 2013 року
м.
Донецьк, вул. Собінова,147

Київський районний суд міста Донецька
в складі :

Головуючого - судді Ополинської І.Г.,

при секретарі - Дємєнчук К.Ю.,

за участю сторін кримінального
провадження :

прокурора - Яковлєвої К.О.,

обвинуваченого - ОСОБА_1,

захисника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку обвинувальний
акт за кримінальним провадженням,
внесеним до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0001314 від 22
квітня 2013 року за обвинуваченням :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця РФ
Магаданської області, громадянина
України, з неповною середньою освітою,
не працюючого, не одруженого, який не
має реєстрації, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1, раніше неодноразово
засудженого:

1) 27.12.1996 року Кіровським судом м.
Донецька за ч. 3 ст. 141 , ч. 3 ст. 142 , ч. 2 ст.
196-1, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року)
до покарання у вигляді 9 років
позбавлення волі з конфіскацією майна;

2) 1.06.2009 року Київським районним судом м.
Донецька за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263, 70 ч. 1 КК
України до покарання у вигляді 2 років
позбавлення волі;

Постановою Жданівського міського
суду Донецької області від 11.06.2010 року
звільнений умовно - достроково на 7
місяців 15 днів ;

3) 1.09.2011 року Київським районним судом м.
Донецька за ст. 395, ст. 71 КК України до
покарання у вигляді 1 року позбавлення
волі, звільнений по відбуттю строку
покарання;

4) 22.04.2013 року Київським районним судом
м. Донецька за ст. 395 КК України до
покарання у вигляді 4 місяців арешту;

у вчиненні кримінальних правопорушень,
передбачених ст. ст. 15 ч. 2, 185 ч. 3 КК
України,

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2013 року, приблизно о 01 годині 00
хвилин, ОСОБА_1, на грунті виниклого
злочинного наміру, направленого на
таємне викрадання чужого майна, діючи
умисно, з корисливих мотивів, шляхом
вільного доступу, скориставшись тим, що
за його діями ніхто не спостерігає,
незаконно, через паркан заліз на
охоронювану територію, яка належить
ВАТ «Точмаш», розташованому за адресою:
м. Донецьк, вул. Жмури 1. Знаходячись на
охоронюваній території заводу, ОСОБА_1
діючи умисно, з метою викрадання чужого
майна, шляхом вільного доступу, з метою
наживи, через невеликий отвір під
вхідними воротами приміщення
«Насосно-аккумулюючої станції
великого тиску», незаконно проник у
приміщення, де підійшов до
трансформаторної будки, яка
знаходилася біля стіни і побачив на
полу кабель, який вирішив вкрасти і
почав його відтягувати від
трансформаторної будки, вартість
кабельної продукції склала 1 417 гривень
50 копійок, чим заподіяв власнику майна
ВАТ «Точмаш» матеріальну шкоду на
вказану вище суму. Тим самим ОСОБА_1
зробив, усі дії, які вважав необхідними
для доведення свого злочинного наміру
до кінця, але був затриманий
співробітниками охорони ВАТ «Точмаш»,
у зв'язку з чим, через причини, що
незалежали від його волі, не довів свій
злочин до кінця.

В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_1 свою вину у вчиненні
інкримінованого йому правопорушення
за викладених у вироку обставин не
визнав та показав, що 21 квітня 2013 року
він приїхав, на пр. Партизанський м.
Донецька, точну адресу вказати не може,
до своєї дівчини ОСОБА_3, з якою
посварився на передодні, з метою
примиритися. Але, не примирившись із
нею, вийшов від останньої, коли на
вулиці вже було темно, точний час доби
не пам'ятає, близько у першій ночі,
прогулювався мимо заводу ВАТ «Точмаш»,
який, як він достовірно знав,
демонтується, тому вирішив перелізти
через забір та подивитися. При цьому
був впевнений, що територія заводу не
охороняється. Проходячи по території
заводу, побачив приміщення цеху та
оскільки починався дощ, зайшов у
приміщення через невеликий отвір перед
вхідними дверима, без якої-небудь мети.
Коли він присів та почав курити, туди
увійшли двоє охоронців, з якими він
раніше не був знайомий. Охоронці
викликали міліцію. Додав, що охоронці
заводу питали його про те, що він робив
у приміщенні цеху, але які саме
відповіді він надавав, не пам'ятає.
Додав, що кабель не крав і не мав такої
мети.

Однак, не зважаючи на невизнання
своєї вини обвинуваченим ОСОБА_1, його
винуватість у вчиненні вказаного
правопорушення саме за вказаних у
вироку обставин знайшла своє повне
підтвердження об'єктивно з'ясованими
судом обставинами та безпосередньо
дослідженими у судовому засіданні
доказами, наданими прокурором.
Так, безпосередньо допитана у судовому
засіданні представник потерпілого ВАТ
«Точмаш» ОСОБА_4 показала, що вона не
була знайома із обвинуваченим до 22
квітня 2013 року, є працівником ВАТ
«Точмаш». В ніч з 21 на 22 квітня 2013 року
зі слів начальника безпеки ОСОБА_5 їй
стало відомо, що в приміщенні станції
високого тиску ВАТ «Точмаш», яке було
закрито та огороджено, охоронцями
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 при спробі крадіжки
кабельної продукції був затриманий
невідомий чоловік, у зв'язку з чим, було
викликано міліцію. Також зазначила, що
територія заводу є охоронюваною,
оскільки по всьому периметру завод
огороджений забором висотою 2 метри, в
деяких місцях є також колюча проволока.
А тому, не згодна із показаннями
обвинуваченого в тій частині, що він не
розумів, що територія заводу є
охоронюваною. Додала, що вартість
кабельної продукції, яку намагався
вкрасти обвинувачений складає 1 417
гривень 50 копійок, на вказану суму
спричинено їх підприємству
матеріальну шкоду. Зазначений кабель,
після проведення огляду слідчим
передано під гарантійну розписку
ОСОБА_8 Цивільний позов нею не заявлено,
претензій матеріального та морального
характеру до обвинуваченого не має.
Просила наказати ОСОБА_1 на розсуд суду.

Крім того, показання представника
потерпілого ОСОБА_4, підтвердив
допитаний безпосередньо у судовому
засіданні свідок ОСОБА_7, який показав,
що до подій, що трапилися 22 квітня 2013
року, він із ОСОБА_1 знайомий не був.
Пояснив, що працює в ВАТ «Точмаш»
охоронцем позмінно. В його обов'язки
входить охорона та обхід території та
заводу ВАТ «Точмаш». Територія заводу
ВАТ «Точмаш» є охоронюваною та
огороджена забором висотою приблизно 2
метри, в деяких місцях знаходиться
колюча проволока. В ніч з 21 на 22 квітня
2013 року він знаходився у своїй зміні
разом зі своїм напарником ОСОБА_6
Приблизно в першій ночі 22 квітня 2013
року він разом зі своїм напарником
обходив територію заводу ВАТ «Точмаш»,
в районі будівлі станції високого
тиску, почули шум - кроки по металу. З
метою перевірки вони на вхідних дверях
відкрили навісний замок ключем і
зайшли у приміщення станції. Коли вони
увійшли у приміщення, зрозуміли, що шум
виходить від стін, де розташовані
електрощити, тоді вони обійшли щити з
різних сторін та побачили
обвинуваченого ОСОБА_1, у якого були
брудні руки та одежа, в руках у нього
нічого не було, а поряд з ним на полу
лежав кабель. На їх питання, що він тут
робить, останній, пояснив, що дізнався
про те, що на заводі є кабель та проник
туди з метою крадіжки. В судовому
засіданні впевнено впізнав ОСОБА_1, як
чоловіка, якого він із напарником
ОСОБА_6 затримали вночі з 21 на 22 квітня
2013 року в приміщенні станції високого
тиску при спробі викрадення кабельної
продукції. Про виявлений факт вони
доклали старшому зміни, який викликав
працівників міліції. По приїзду
оперативної групи, за їх участю в
присутності понятих і ОСОБА_1 в
приміщенні станції високого тиску
слідчим був оглянутий кабель. В ході
огляду в присутності їх та понятих,
обвинувачений пояснив, що саме цей
мідний кабель він намагався викрасти.
Цей кабель в ході огляду було
сфотографовано.

Разом із цим, аналогічні показанням
свідка ОСОБА_7 надав показання
допитаний безпосередньо у судовому
засіданні свідок ОСОБА_6, який показав,
що раніше із обвинуваченим знайомий не
був. Додав, що працює охоронцем в ВАТ
«Точмаш» позмінно. В його обов'язки
входить охорона та обхід території та
заводу ВАТ «Точмаш». Територія заводу
ВАТ «Точмаш» є охоронюваною, по всьому
периметру огороджена забором висотою
приблизно 2 метри, в деяких місцях забір
обнесений колючою проволокою. В ніч з 21
на 22 квітня 2013 року він заступив на
зміну разом зі своїм напарником ОСОБА_7
Приблизно в першій ночі 22 квітня 2013
року вони обходили територію заводу
ВАТ «Точмаш», в районі приміщення
станції високого тиску почули шум -
кроки по металу, у зв'язку з чим,
вирішили перевірити. Після чого,
відкрили навісний замок на вхідних
дверях приміщення станції та увійшли у
будівлю. Там, вони зрозуміли, що шум
виходить від стін, де розташовані
електрощити, тоді вони обійшли щити з
різних сторін та побачили
обвинуваченого ОСОБА_1, у якого були
брудна одежа та руки, а поряд з ним на
полу лежав кабель. На їх питання, ОСОБА_1
пояснив, що дізнався про те, що на
заводі є кабель та проник туди з метою
крадіжки. В судовому засіданні
впевнено впізнав ОСОБА_1, як чоловіка,
якого він із своїм напарником
затримали вночі з 21 на 22 квітня 2013 року
в приміщенні станції високого тиску
при спробі викрадення кабельної
продукції. Відразу ж доклали про це
старшому зміни, який викликав
працівників міліції. По приїзду
оперативної групи, в їх присутності, а
також в присутності понятих і ОСОБА_1 в
приміщенні станції високого тиску
слідчим був оглянутий кабель, при цьому
обвинувачений пояснив, що саме цей
кабель він намагався викрасти. Цей
кабель в ході огляду було
сфотографовано.

При цьому, обвинувачений в судовому
засіданні не заперечував проти
показань свідків і пояснив, що саме
ОСОБА_6 і ОСОБА_7 дійсно в ніч з 21 на 22
квітня 2013 року затримали його в
приміщенні станції високого тиску
заводу «Точмаш». Представились йому
охоронцями заводу та викликали
міліцію.

Крім того, як вбачається із протоколу
огляду від 22 квітня 2013 року, наданого
прокурором у судовому засіданні, ст.
слідчим СВ Київського РВ ДМУ ГУМВС
України в Донецькій області в
приміщенні станції високого тиску ВАТ
«Точмаш», розташованого за адресою: м.
Донецьк, вул.. Жмури», 1 оглянутий
добровільно наданий кабель, який в ході
огляду вилучено. При цьому, в ході
огляду ОСОБА_1 пояснив, що саме цей
кабель він намагався вкрасти із
приміщення станції високого тиску,
після того, як проник на територію
заводу «Точмаш». До протоколу огляду
додається фото таблиця, на якій
зафіксовано кабель. При цьому
прокурором в судовому засіданні надано
заяву ОСОБА_1, відповідно до якої він
надає співробітникам міліції до огляду
вкрадений ним кабель. Обвинувачений
ОСОБА_1 при пред'явленні йому цієї зави
не заперечував, що добровільно
власноруч писав її робітникам міліції.

Відповідно до гарантійної розписки
ОСОБА_8, написаної ним особисто 22 квітня
2013 року, останньому переданий на
зберігання оглянутий та вилучений
згідно до протоколу огляду від 22 квітня
2013 року кабель.

Розмір матеріальної шкоди на загальну
суму 1417 гривень 50 копійки, спричиненої
ВАТ «Точмаш» внаслідок злочинних дій
обвинуваченого підтверджується
довідкою про спричинені збитки ВАТ
«Точмаш».

Разом із цим, під час судового розгляду
зазначеного провадження в судовому
засіданні були досліджені речові
докази - кабель, переданий під
гарантійну розписку ОСОБА_8

При цьому, ОСОБА_1 впізнав цей кабель та
пояснив, що саме цей кабель лежав біля
нього, в той час, коли охоронці заводу
затримали його в приміщенні станції
високого тиску. Більш того,
обвинувачений пояснив, що саме цей
кабель він добровільно надав слідчому
для огляду в присутності понятих та
охоронців заводу, і він повністю
співпадає із відображенням на
фотографії у фото таблиці, доданої до
протоколу огляду. Проте, не зміг
пояснити, чому в протоколі огляду від 22
квітня 2013 року, який він добровільно
підписав зазначено, що цей кабель він
намагався вкрасти.

Отже, з аналізу наведених вище доказів,
встановлених судом обставин
вбачається, що показання представника
потерпілого ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_6 і
ОСОБА_7 є переконливими та
послідовними, узгоджуються між собою
та підтверджуються сукупністю
наведених вище доказів. При цьому, не
довіряти показанням представника
потерпілого та свідків у суду не має
жодних підстав, оскільки, як
встановлено у судовому засіданні, ані
ОСОБА_4, ані ОСОБА_6 і ОСОБА_7 до подій 22
квітня 2013 року із ОСОБА_1 знайомі не
були, проти чого не заперечував у
судовому засіданні обвинувачений,
неприязних стосунків між ними не було,
а тому поводів для наговору ними
обвинуваченого, не встановлено. Тим
більше їх показання ОСОБА_6 і ОСОБА_7
повністю узгоджуються із протоколом
огляду, відповідно до якого вилучено
кабель, який ОСОБА_1 таємно намагався
викрасти із приміщення станції
високого тиску заводу «Точмаш», але був
затриманий на місці скоєння злочину
вище вказаними свідками із поличним.

Тому, суд визнає показання свідків
ОСОБА_7 і ОСОБА_6, якими вони повністю
викрили ОСОБА_1 у вчиненні
інкримінованого останньому злочину за
викладених у вироку обставинах, а також
показання представника потерпілого
ОСОБА_4 достовірними, переконливими,
правдивими та приймає їх до уваги.

Разом із цим, доводи ОСОБА_1 щодо
невизнання ним своє вини у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 15 ч. 2, 185 ч. 3
КК України, а саме в частині того, що у
нього був відсутній умисел на
викрадення кабелю, на територію заводу
ВАТ «Точмаш» він проник просто
подивитися, чи дійсно його розбирають,
до приміщення станції високого тиску
він проник, оскільки пішов дощ та не
намагався викрасти кабель, суд до уваги
не приймає, вони розцінюються судом, як
спосіб уникнути відповідальності за
вчинене ним правопорушення, оскільки
такі доводи є надуманими, не логічними
та такими, які не заслуговують на увагу,
так як повністю спростовуються
об'єктивно встановленими у судовому
засіданні фактичними обставинами і
наведеними вище доказами у їх
сукупності, прийнятими судом до уваги.

З урахуванням наведених вище доказів
та об'єктивно встановлених обставин у
їх сукупності, суд приходить до
переконання, що діяння, яке
інкриміноване ОСОБА_1 дійсно мало
місце, воно містить склад
кримінального правопорушення,
передбаченого ст.. ст. 15 ч. 2, 185 ч. 3 КК
України і обвинувачений винен у їх
скоєнні, а його винуватість також є
безперечно доведеною в ході судового
розгляду.

Даючи юридичну оцінку діям
обвинуваченого, суд вважає, що дії
ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ст..
ст.. 15 ч. 2, 185 ч. 3 КК України, так як він
своїми умисними діями вчинив
закінчений замах на таємне викрадення
чужого майна (крадіжку), поєднане з
проникненням в інше приміщення, тобто
виконав всі дії, які вважав необхідними
для доведення злочину до кінця, але з
причин, що не залежали від його волі, не
довів свій злочин до кінця, тому він
підлягає покаранню за вчинення такого
кримінального правопорушення.

При призначенні ОСОБА_1 покарання суд,
відповідно до ст. 65 КК України, бере до
уваги ступінь тяжкості вчиненого ним
злочину, особу винного та обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання.

Так, відповідно до вимог ст.. 12 КК
України кримінальне правопорушення,
інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_1,
відноситься до категорії тяжких
злочинів.

При цьому суд враховує, що
обвинувачений ОСОБА_1 протягом
судового розгляду свою вину у вчиненні
інкримінованого правопорушення не
визнав і не покаявся у скоєному, а тому
обставин, що пом'якшують його покарання
не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 67 КК України,
обставиною, що обтяжує покарання
обвинуваченого, суд визнає рецидив
злочинів.

Разом із цим, суд враховує, що
обвинувачений раніше неодноразово
судимий, судимість не знята і не
погашена у встановленому законом
порядку, на шлях виправлення не став і
знову вчинив умисний тяжкий злочин. На
час вчинення цього кримінального
правопорушення суспільно корисною
працею не займався і не працював, на
обліку в психоневрологічному та
наркологічному диспансерах не стояв,
за місцем проживання характеризується
із задовільної сторони.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу обвинуваченого та
обставини, що обтяжують його покарання,
наведені вище, суд приходить до
переконання, що виправлення
обвинуваченого і попередження
вчинення ним нових злочинів, можливо
тільки в умовах ізоляції від
суспільства, і вважає, що ОСОБА_1 має
бути призначене покарання у вигляді
позбавлення волі строком на 3 роки 6
місяців, оскільки саме таке покарання,
на думку суду, буде найбільш необхідним
і достатнім для його виправлення та
попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК
України за правилами, передбаченими в
частинах першій - третій цієї статті,
призначається покарання, якщо після
постановлення вироку в справі буде
встановлено, що засуджений винен ще в
іншому злочині, вчиненому ним до
постановлення попереднього вироку. У
цьому випадку в строк покарання,
остаточно призначеного за сукупністю
злочинів, зараховується покарання
відбуте повністю або частково за
попереднім вироком, за правилами,
передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до вироку Київського
районного суду м. Донецька від 22 квітня
2013 року ОСОБА_1 засуджено за ст. 395 КК
України до покарання у вигляді 4
місяців арешту.

Відповідно до довідки Калінінської
виправної колонії управління
державної пенітенціарної служби
України в Донецькій області № 27
засуджений ОСОБА_1 відповідно до вироку
Київського районного суду м. Донецька
від 22 квітня 2013 року відбував покарання
у зазначеній установі. Початок строку 22
квітня 2013 року, кінець строку - 22 серпня
2013 року. На підставі ухвали Київського
районного суду м. Донецька від 14 червня
2013 року, вибув до СІЗО м. Донецька 11
серпня 2013 року.

Судом встановлено, що вказане
кримінальне правопорушення ОСОБА_1
вчинив до постановлення попереднього
вироку Київського районного суду м.
Донецька від 22 квітня 2013 року, тому
йому має бути призначене остаточне
покарання за сукупністю злочинів
відповідно до вимог ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК
України, тобто за сукупністю злочинів
шляхом поглинання менш суворого
покарання більш суворим, зарахувавши в
строк покарання призначеного
остаточно відбуте повністю покарання
за попереднім вироком.

До набрання вироком законної сили
запобіжний захід, обраний у відношенні
ОСОБА_1 у вигляді утримання під вартою у
Донецькому слідчому ізоляторі УДПтСУ в
Донецькій області - вважати
продовженим.

Строк відбування покарання ОСОБА_1 слід
рахувати відповідно до протоколу
затримання від 22 квітня 2013 року з
моменту його затримання, тобто - з 22
квітня 2013 року.

Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100
КПК України слід вирішити наступним
чином:

- кабель, який знаходиться відповідно
до гарантійної записки у ОСОБА_8 -
повернути ВАТ «Точмаш», як законному
володільцю.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальних витрат у кримінальному
провадженні немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 349, 369-371, 373-376 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ст. ст. 185 ч. 3, 15
ч. 2 КК України і призначити йому
покарання за ст. 15 ч. 2, 185 ч.3 КК України у
вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців
позбавлення волі із відбуванням
покарання в кримінально-виконавчій
установі.

На підставі ст. ст. 70 ч. 4, 72 КК України за
сукупністю злочинів, шляхом поглинання
менш суворого покарання більш суворим
та остаточно визначити ОСОБА_1
покарання у вигляді 3 (трьох) років 6
(шести) місяців позбавлення волі із
відбуванням покарання в
кримінально-виконавчій установі,
зарахувавши до призначеного покарання
за даним вироком, повністю відбуте
ОСОБА_1 покарання за вироком Київського
районного суду м. Донецька від 22 квітня
2013 року у вигляді 4 (чотирьох) місяців
арешту.

До набрання вироком законної сили
запобіжний захід, обраний у відношенні
ОСОБА_1 залишити без зміни - утримання
під вартою у Донецькому СІЗО УДПтСУ в
Донецькій області.

Строк відбування покарання ОСОБА_1 слід
рахувати відповідно до протоколу
затримання від 22 квітня 2013 року з
моменту його затримання, тобто - з 22
квітня 2013 року.

Речові докази - кабель, який
знаходиться відповідно до гарантійної
записки у ОСОБА_8 - повернути ВАТ
«Точмаш», як законному володільцю.

Вирок суду набирає законної сили після
спливу тридцятиденного строку,
встновленого ст. 395 КПК України для його
оскарження. Подання апеляційної скарги
на вирок суду зупиняє набрання ним
законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку
ст.395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути
подано через Київський районний суд
міста Донецька протягом тридцяти днів
з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст.376 КПК України
негайно після його проголошення
вручається обвинуваченому та
прокурору і не пізніше наступного дня
після ухвалення надсилається учаснику
судового провадження, який не був
присутнім в судовому засіданні.

Суддя
І.Г.Ополинська