справа № 208/17/15-к
№ провадження 1-кп/208/180/15
ВИРОК
Іменем України
16 лютого 2015 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:
Головуючого, судді ОСОБА_1 ,
При секретарі ОСОБА_2 ,
Прокурора ОСОБА_3 ,
Потерпілої ОСОБА_4 ,
Обвинуваченого ОСОБА_5 ,
провів судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у місті Дніпродзержинську Дніпропетровській області, за обвинувальним актом за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська, українця, громадянина України, маючого середньотехнічну освіту, не працюючого, холостого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 28.04.2012 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст.309 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча гривень). Вирок набрав_законної сили 16.05.2012 року, штраф не сплачений;
у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого
ч. 1 ст. 186, ч.2 ст.309 КК України,
суд
12.12.2014 року, приблизно о 16:00 годині ОСОБА_5 , знаходячись на автобусній зупинці «н/к Україна», розташованої навпроти будинку №37/16 по проспекту Комсомольському в місті Дніпродзержинську помітив раніше незнайому йому ОСОБА_4 , 1946 року народження, яка є особою пристарілого віку, котра переходила проїзну частину дороги у напрямку зупинки трамваю №1, тримаючи у своїй лівій руці гаманець, в якому знаходилися гроші в сумі 1048 гривень.
Реалізуючи свій спонтанно виниклий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення зазначеного вище гаманця із грошовими коштами, який належав потерпілій ОСОБА_4 , шляхом ривку, із корисливого мотиву, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, розуміючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, приблизно о 16:00 годині 12 грудня 2014 року підійшов ззаду до ОСОБА_4 , яка знаходилась на зупинці трамваю №1, та рукою вихопив із лівої руки останньої гаманець (матеріальної цінності не представляє), в якому знаходились грошові кошти в сумі 1048 (одна тисяча сорок вісім) гривень, які належать ОСОБА_4 , після чого в викраденим майном потерпілої, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном потерпілої на свій розсуд, завдав потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 1048 (одна тисяча сорок вісім) гривень.
Повторно, 12 грудня 2014 року приблизно о 21:00 годині ОСОБА_5 , знаходячись в будинку №14 «А» по проспекту Комсомольському в місті Дніпродзержинську, умисно незаконно для власного вживання без мети збуту придбав у малознайомого на ім`я ОСОБА_6 за 100 грн. наркотичну речовину «опій» об`ємом 1,5 мл, який знаходився в медичному шприці об`ємом 2,5 мл. Вказаний медичний шприц з наркотичною речовиною «опій», об`ємом 1,5 мл. ОСОБА_5 поклав до правої зовнішньої кишені своєї куртки та почав незаконно зберігати для власного вживання без мети збуту.
В той же день, тобто 12 грудня 2014 року приблизно о 21:20 годині ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку №13 «1» по проспекту Комсомольському в місті Дніпродзержинську, був зупинений працівниками міліції та при проведенні огляду на підставі добровільної згоди останнього, у присутності 2 понятих, у ОСОБА_5 , з правої зовнішньої кишені куртки було вилучено одноразовий медичний шприц об`ємом 2,5 мл., із рідиною коричневого кольору об`ємом 1,5 мл., яка є особливо небезпечним наркотичним засобом «опій ацетильований», обіг якого заборонений, маса якого у перерахунку на суху речовину складає 0,0375 г. Даний наркотичний засіб ОСОБА_5 незаконно умисно придбав та незаконно зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту.
Вчиненні ОСОБА_5 діяння містять склад кримінальних правопорушень, а саме:
- за ч. 1 ст. 186 КК України, як умисні дії, що виразилися у відкритому викрадення чужого майна (грабіж);
- за ч. 2 ст. 309 КК України, як умисні дії, що виразилися у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину за пред`явленим йому обвинувальним актом у повному обсязі, кваліфікацію його дій органом досудового слідства не оспорював та суду пояснив, що дійсно 12.12.2014 року він знаходився у відділені Приватбанку біля України, де побачив потерпілу, яка знімала гроші. В той же день, 12.12.2014 року він пішов на зупинку трамваю біля України у м. Дніпродзержинську, де побачив потерпілу ОСОБА_4 яка йшла до трамвая, тримаючи у своїй руці гаманець. Тоді в нього виник умисел на заволодіння гаманцем, так як він розумів, що там знаходяться гроші потерпілої, тому несподівано для потерпілої він підійшов ззаду, та вирвав з її руки гаманець і втік. Гаманець він викинув, а гроші в сумі 1048 гривень, які були в ньому витратив на свої нужди, крім суми 137 гривень, яку в нього було вилучено в подальшому співробітниками міліції.
Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_4 у розмірі 911 гривень на відшкодування матеріальної шкоди визнає у повному обсязі, також визнає вимоги щодо відшкодування потерпілій і моральної шкоди на суму 3000 гривень, яку зобов`язується сплатити.
Також 12.12.2014 року він у знайомого на ім`я ОСОБА_6 придбав для власної потреби опій 1,5 мл. за 105 гривень, який був поміщений у одноразовий шприц. Коли він виходив з будинку по пр. Комсомольському у м. Дніпродзержинську, то він був зупинений співробітниками міліції, які за його особистою згодою у присутності понятих виявили в нього зазначений шприц з опієм, який він придбав для власної потреби і мети збуту не мав.
На даний час у скоєному він кається, просить суд врахувати його каяття та визнання вини, і призначити не суворе покарання та розглядати справу згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, що є його добровільною позицією.
Потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що дійсно 12.12.2014 року вона знаходячись у відділенні Приватбанк біля України, у м. Дніпродзержинську, побачила обвинуваченого на якого звернула увагу, так як останній спостерігав як вона отримувала гроші в касі. Після цього вона пішла на зупинку Україна, де побачив трамвай пішла до нього з метою їхати додому, при цьому тримаючи гаманець у руці. Несподівано для неї, ззаду підійшов обвинувачений, який з її руки вирвав її гаманець, в якому знаходилися гроші в сумі 1048 гривень, та втік. В подальшому їй співробітниками міліції було повернуто суму 137 гривень, тому прохає стягнути з обвинуваченого на свою користь 911 гривень у відшкодування матеріальної шкоди. Також внаслідок стресу та нервування, в неї погіршився стан здоров`я, крім того вона повинна були витратити багато часу внаслідок прийняття участі у слідчих діях та в суді, внаслідок чого їй завдано моральну шкоду в розмірі 3000 гривень, яку вона також прохає стягнути з обвинуваченого на свою користь.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, кваліфікованого за ч. 2 ст. 186, ч.2 ст.309 КК України, погоджуючись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, прокурор та потерпіла не заперечували щодо встановлених обставин, суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого за інкримінованим його кримінальним правопорушенням, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд приходить до висновку що діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 скоєні ним 12.12.2014 року, мали місце і містять склад кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 186 КК України, та ч.2 ст.309 КК України, в яких він винен.
З врахуванням зазначеного, за скоєні кримінальні правопорушення передбачені ч.1ст. 186, ч.2 ст.309 КК України, обвинувачений ОСОБА_5 підлягає покаранню.
При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд виходить з вимог ст.. 65 КК України, обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.
Згідно до вимог ст. 67 КК України, обставиною що обтяжує покарання за скоєнні злочини ОСОБА_5 , є скоєння злочину щодо особи похилого віку.
Згідно до вимог ст.. 66 КК України, обставинами що пом`якшують покарання за скоєні кримінальні правопорушення вчиненого ОСОБА_5 , є визнання обвинуваченим своєї вини у повному обсязі, його щире каяття.
Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, тяжкість скоєного злочину, згідно до вимог ст.. 12 КК України, особу обвинуваченого, який раніше судимий, має не зняту та непогашену судимість у передбаченому законом порядку, його характеризуючи данні, що за місцем мешкання характеризується посередньо, його відношення до скоєного, а саме визнання вини, каяття у скоєному, який не має постійної роботи, не одружений, не має на утриманні осіб, скоїв злочин відносно особи похилого віку, не відшкодував шкоди потерпілій, крім суми 137 гривень, яка була вилучена та повернута під час досудового слідства, суд приходить до висновку, що достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових злочинів з його сторони, є покарання у вигляд позбавлення волі.
На підставі вище зазначеного та керуючись вимогами ч 3 ст. 349, ст..ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
Визнати винуватим ОСОБА_5 , у скоєні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 186, ч.2 ст.309 КК України.
Призначити ОСОБА_5 покарання:
-за ч. 1 ст. 186 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки і шість місяців;
-за ч.2 ст.309 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, поглинув менш суворе покарання призначене ОСОБА_5 більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточно покарання за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 309 КК України, до відбуття у вигляді позбавлення волі строком на два роки і шість місяців.
Строк відбуття ОСОБА_5 призначеного покарання за даним вироком рахувати з дня його затримання.
Забіжний захід обраний відносно ОСОБА_5 , у вигляді особисто зобов`язання , - залишити без змін, до набрання вироком законної чинності.
- (т. 1 а.с. 35-36, 60-61): гаманець, гроші в сумі 137 гривень повернуті потерпілій ОСОБА_7 залишити у потерпілій;
- (т. 1 а.с. 112-113): одноразовий медичний шприц об`ємом 2,5 мл з опієм 1.5 мл- переданий в камеру зберігання речових доказів Заводського РВ (квитанція № 000436) знищити.
Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_7 :
- 911 (дев`ятсот одинадцять) гривень 00 копійок на відшкодування матеріальної шкоди;
- 3000 (три тисячі) гривень на відшкодування моральної шкоди.
Згідно до вимог ч. 3 ст. 72 КК України, покарання у вигляді штрафу за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 28.04.2012 року - складенню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області, протягом 30 днів з дня його проголошення, через місцевий суд, з підстав передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що Вирок суду не набрав законної сили.

Копію вироку вручити засудженому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1