Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при секретарі ОСОБА_5,

розглянувши в судовому засіданні 26 березня 2015 року в м. Києві кримінальне провадження № 0000041 щодо

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Луцьк Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за ст. 408 ч. 1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7,

засудженого ОСОБА_4,

в с т а н о в и л а :

у касаційній скарзі зі змінами до неї прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, - ОСОБА_8 просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_4 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону допущені судом апеляційної інстанції. Вважає, що призначене ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 75 КК України не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі внаслідок м'якості, зазначаючи, що суд апеляційної інстанції уваги не звернув і належним чином не перевірив доводи апеляційної скарги прокурора та безпідставно залишив вирок суду першої інстанції без зміни.

Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 26 вересня 2014 року ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за ст. 408 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі статей 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік і на нього покладено відповідні обов'язки.

Вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за те, що він, будучи призваним ІНФОРМАЦІЯ_2 10 квітня 2014 року на військову службу відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно 16 липня 2014 року з метою ухилитися від проходження військової служби самовільно залишив місце служби - розташування табірного збору військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 27 листопада 2014 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без зміни, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора про обґрунтованість касаційної скарги, доводи засудженого про заперечення проти касаційної скарги та законність і обґрунтованість судових рішень, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Обґрунтованість засудження ОСОБА_4 та правильність кваліфікації його дій за ст. 408 ч. 1 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов'язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом'якшують і обтяжують покарання.

Доводи касаційної скарги про неправильність застосування ст. 75 КК України та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі засудженого внаслідок м'якості не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не спростовують висновки суду першої інстанції щодо призначеного ОСОБА_4 покарання.

При призначені ОСОБА_4 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу та обставини, що пом'якшують його покарання.

Так, суд першої інстанції врахував те, що злочин, у вчинені якого ОСОБА_4 визнано винним і засуджено, є злочином середньої тяжкості, особу засудженого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності. Щире каяття ОСОБА_4 та його активне сприяння розкриттю злочину визнано обставинами, що пом'якшують покарання, а обставин, що обтяжують покарання встановлено не було. Врахував місцевий суд і факт загибелі двоюрідного брата засудженого - ОСОБА_6 у зоні АТО (а.с. 54) та те, що ОСОБА_4, будучи єдиною дитиною в сім'ї, одночасно є і єдиним джерелом забезпечення батьків.

Врахувавши, всі зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано призначив засудженому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, а прийняте рішення належним чином мотивував. При цьому суд першої інстанції обґрунтовано визнав ряд обставин такими, що пом'якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і з врахуванням особи винного дають підстави для звільнення засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Отже, покарання засудженому призначено судом першої інстанції відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, призначене йому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

При розгляді апеляційної скарги прокурора суд апеляційної інстанції її доводи перевірив і своє рішення належним чином мотивував, погодившись із рішенням суду першої інстанції про можливість виправлення засудженого ОСОБА_4 без реального відбування призначеного йому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України. З таким рішенням апеляційного суду погоджується і колегія суддів. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, також не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги, скасування ухвали суду апеляційної інстанції та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції не знаходить.

Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 27 листопада 2014 року щодо ОСОБА_4 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, зі змінами до неї - без задоволення.

Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3