Справа № 183/848/15
№ 1-кп/183/222/15
В И Р О К
іменем України
20.02.2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянув у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000082 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кулевчі Варненського району Челябінської області, громадянина України, не одруженого, освіта середня, маючого на утриманні неповнолітню дитину, солдата військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , не судимого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:
01 квітня 2014 року наказом №27 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 (дислокується у АДРЕСА_2 ) солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду гранатометника 1 парашутно-десантного взводу 3 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону.
Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.
03 грудня 2014 року так і в подальшому солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 під час мобілізації на особливий період, умисно не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд у м. Дніпропетровську, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного стану не заявляв.
04 лютого 2015 року солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 та заявив про себе.
Таким чином, у період з 03 грудня 2014 року по 04 лютого 2015 року, солдат ОСОБА_4 не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин тривалістю понад один місяць.
У підготовчому судовому засіданні між прокурором та ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої під час досудового розслідування підозрюваний повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, взяв зобов`язання беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, прокурор та підозрюваний узгодили покарання за ч. 3 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком 2 роки. Керуючись ст. 58 КК України сторони приходять до висновку, що покарання у виді службового обмеження для військовослужбовця буде необхідним і достатнім покаранням для його виправлення та попередження нових злочинів, у зв`язку з чим погоджуються призначити ОСОБА_4 замість позбавлення волі строком 2 роки - службове обмеження для військовослужбовців строком 2 роки з відрахуванням в дохід держави щомісячно 15% із суми грошового забезпечення останнього.

У підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженого покарання між ним та ОСОБА_4 .
У обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам Розділу VI КПК України.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 встановленою та його дії кваліфікуються як нез`явлення вчасно на службу до військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць за ч. 3 ст. 407 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд вважає за необхідне призначити узгоджену між сторонами міру покарання за ч. 3 ст. 407 КК України, оскільки ОСОБА_4 з`явився із зізнанням, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, за місцем мешкання та служби характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374, 376, 475 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 407 КК України.

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 16 лютого 2015 року між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та ОСОБА_4 .

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком 2 роки.

На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 58 КК України призначити ОСОБА_4 замість позбавлення волі строком 2 роки - службове обмеження для військовослужбовців строком 2 роки з відрахуванням в дохід держави щомісячно 15% із суми грошового забезпечення останнього.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1