АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Крим. провадження № 645/2918/14-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/195/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.122 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Харкові кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_10 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Південне, Харківського району, Харківської області, росіянин, громадянин України, із середньою спеціальною освітою, приватний підприємець, пенсіонер, не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2

засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробовуванням 1 рік, з покладенням на нього обов`язків передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_7 матеріальний збиток в сумі 8 071,94 гривень та моральну шкоду в сумі 8 000 гривень.

Як встановив суд, 29 грудня 2013 року приблизно о 16.20 год. ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого в будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово-виниклих неприязнених відносин з господарем магазину ОСОБА_7 , маючи намір на заподіяння тілесних ушкоджень останньому, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти таким чином, наніс один удар головою в область носу ОСОБА_7 , заподіявши потерпілому згідно висновку судово-медичної експертизи № 248-С від 19 березня 2014 року наступні тілесні ушкодження: поєднану закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку та травму кісток носу у вигляді перелому носової кістки з синцем в ділянці перенісся, яка в своєму перебігу ускладнилась та супроводжувалась порушенням носового дихання з обох боків. При цьому, поєднана закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, травма кісток носу у вигляді перелому носової кістки з синцем в ділянці перенісся та з порушенням носового дихання з обох боків спричинила стійку втрату загальної працездатності менш як на одну третину, в розмірі 10 відсотків і відноситься до тілесних пошкоджень середнього ступеня тяжкості.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_10 просить змінити вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_8 на корить ОСОБА_7 матеріальних збитків, а саме, стягнувши з ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 26070,79 гривень. В обґрунтування апеляційної скарги представник потерпілого зазначає, що, на його думку, суд першої інстанції, безпідставно частково задовольнив цивільний позов в частині стягнення майнової шкоди, оскільки в матеріалах кримінального провадження містяться фіскальні чеки, які підтверджуючі витрати на лікування потерпілого. Крім того, представник потерпілого вважає, що суд повинен був стягнути з обвинуваченого витрати, які потерпілий змушений буде зробити для проведення операції.

В запереченнях захисник ОСОБА_12 просить вирок суду залишити без змін, посилаючись на те, що, на його думку, судом першої інстанції були уважно з`ясовані всі обставини та докази позову та суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог майнового характеру на суму, що знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, потерпілого ОСОБА_7 , який підтримав апеляцію свого представника, обвинуваченого та його захисника ОСОБА_9 , які просили залишити без задоволення апеляцію представника потерпілого, а вирок суду без змін, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, та перевіривши доводи апеляційної скарги і заперечення захисника ОСОБА_9 , колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, і ніким не оспорюються, а тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 122 КК України є правильною.

Під час перевірки матеріалів кримінального провадження колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції, всебічно, повно і неупереджено досліджені матеріали кримінального провадження щодо цивільного позову, пред`явленого потерпілим ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_8 , та обґрунтовано визнано можливим частково задовольнити цивільний позов в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди, з наведенням відповідних мотивів прийнятого ним рішення.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 195 ЦК України визначено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому витрати на лікування, придбання ліків.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції задовольняючи цивільний позов частково в частині стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди, обґрунтовано вказав, що згідно отриманої 29 грудня 2013 року ОСОБА_7 консультацією фахівців 30-тої міської клінічної лікарні, йому були призначені медичні препараті: азитрал, біогіл, алерон, аскорутин, гель «Троксевазин» (т.1 а.с. 31).

Проте як видно з наданих потерпілим чеків, придбання саме цих медичних препаратів згідно призначення лікаря, підтверджується лише одним чеком на суму 71,94 гривень. (т. 1 а.с. 83).

Інші чеки, що містяться у матеріалах кримінального провадження, надані потерпілим на загальну суму 1902,85 гривень, свідчать про придбання ним лікарських засобів, які не були призначені лікарем, а тому колегія суддів погоджується з таким рішенням суду про відмову в задоволенні позовних вимог потерпілого в цій частині.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що потерпілим не було надано достовірних доказів щодо витрат на придбання продуктів харчування та пального для транспортного засобу, у зв`язку із отриманням ним тілесних ушкоджень, оскільки суду не було надано доказів, про те, що зазначені у чеках продукти харчування були призначені потерпілому ОСОБА_7 лікарем для посиленого спеціального харчування у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями, а також потерпілий не довів того, що витрати на пальне для транспортного засобу були зроблені саме для переміщення ним до місць лікування.

Що стосується посилань в апеляційній скарзі представника потерпілого щодо витрат, які потерпілий змушений буде зробити в подальшому для проведення операції, то колегія суддів зазначає, що згідно вимог чинного законодавства, суд першої інстанції був позбавлений можливості стягнути матеріальну шкоду, яка може виникнути в майбутньому, при цьому у разі понесення потерпілим матеріальних витрат від злочину, шляхом проведення йому операції, що призведе до втрати працездатності на певний період, то в даному випадку потерпілий має право звернутись до суду із цивільним позов по відшкодуванню йому матеріальної шкоди.

На день розгляду апеляційної скарги таких витрат потерпілий ОСОБА_7 не поніс, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Прохання у апеляційній скарзі про стягнення з обвинуваченого 8000 гривень за юридичні послуги, також, не може бути задоволене, оскільки ця вимога вирішена судом і згідно вироку стягнута з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_7 в повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_10 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2014 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: