У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого-судді

Міщенка С.М.

суддів

Коротких
О.А., Федченка О.А.

за участю прокурора

Матюшевої О.В.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 24 червня 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Апеляційного суду м. Києва від
12 березня 2008 року.

Вироком Подільського районного суду м.
Києва від 14 грудня 2007 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, громадянина України, раніше судимого:

- 13.03.2002 року за ст. 309 ч. 1 КК України

на 1 рік позбавлення волі;

- 05.09.2006
року за ст. 296 ч. 1 КК України

на 5 місяців арешту, звільненого 19.10.2006 року на підписку про невиїзд,-

засуджено
за ч. 1 ст. 186 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі статей 75 і 76 КК України
ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком
2 роки та покладено на нього відповідні обов'язки.

Згідно з вироком, ОСОБА_1 визнано
винним у тому, що 2 вересня 2007 року, приблизно о 3 год. ночі, перебуваючи у
стані алкогольного сп'яніння та знаходячись біля буд. АДРЕСА_1, він відкрито
заволодів мобільним телефоном «Нокія 1112» з сім-картою до нього, що належав потерпілому ОСОБА_2, заподіявши
шкоду на загальну суму 710 грн.,

Вироком Апеляційного суду м. Києва від
12 березня 2008 року вказаний вирок Печерського районного суду м. Києва від 14
грудня 2007 року щодо ОСОБА_1 в частині призначеного покарання скасовано, за
ст. 186 ч. 1 КК України засудженому призначено 1 рік позбавлення волі, а в
решті залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1,
за її змістом, просить вирок апеляційного суду змінити, призначити йому
покарання, не пов'язане з позбавленням волі, посилаючись на неправильне
застосування кримінального закону, зокрема те, що апеляційним судом не було
враховано його щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди,
позитивну характеристику та те, що він на обліку у нарколога та психіатра не
перебуває та має постійне місце роботи.

Заслухавши доповідача, думку
прокурора про залишення вироку без зміни, а касаційної скарги без задоволення,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів
вважає, що скарга засудженого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з вироком, ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за вчинення грабежу
за ч. 1 ст. 186 КК України з призначенням реального покарання в межах санкції
цього закону. Призначаючи засудженому
реальне покарання апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що
висновок суду першої інстанції про можливість його виправлення без відбування
призначеного покарання суперечить вимогам закону та встановленим у справі
обставинам.

Підстав не погодитися із таким висновком апеляційного суду у колегії суддів
немає, бо як вбачається із матеріалів справи, звільнивши ОСОБА_3 від
призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, суд першої інстанції не
врахував тяжкість вчиненого злочину, особу засудженого та те, що він раніше
двічі судимий, але на шлях виправлення не став.

Висновки апеляційного суду засудженим у касаційній скарзі не спростовані,
тому колегія суддів вважає вирок цього суду законним і обгрунтованим, бо він
повністю відповідає вимогам ст. 65 КК України.

З урахуванням наведеного, керуючись
статтями 394-395 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок
Апеляційного суду м. Києва від 12 березня 2008 року щодо нього - без зміни.

СУДДІ :

Міщенко С.М. Коротких О.А. Федченко О.С.