Дата документу Справа № 310/6752/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/54/15 Головуючий в 1-й інстанції
Категорія ст.186 ч.1 КК України ОСОБА_1 Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні (в режимі відео- конференції) кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003848, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 вересня 2014 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, не працюючого, інваліда 3 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 23.02.2010р. Долгінцевським районним судом м.Кривий Ріг за ч.1 ст.14, ч.2 ст.305, ч.2 ст.307, ст.70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений 29.05.2013р. умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 9 місяців 7 днів,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні зазначає, що суд, в порушення вимог ч.4 ст.71 КК України, призначив обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання, яке є меншим від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Тому просить вирок в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.186 КК України у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст.ст.71, 81 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Долгінцевського районного суду м.Кривий Ріг від 23.02.2010р., остаточно призначити 1 рік 10 місяців позбавлення волі.

Крім того, до початку апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 подав клопотання про застосування до нього Закону України Про амністію у 2014 році, оскільки він являється інвалідом 3 групи та хворий на СНІД.

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 вересня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.186 КК України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Долгінцевського районного суду м.Кривий Ріг від 23.02.2010р., остаточно призначено 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили відносно обвинуваченого ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взятий під варту в залі суду.

Початок строку відбування покарання обчислюється з 23.09.2014р.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:
прокурор підтримала апеляційну скаргу частково та просила її задовольнити, а у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України Про амністію у 2014 році просила відмовити, мотивуючи тим, що дія цього Закону не поширюється на обвинуваченого, оскільки він вчинив злочин після набрання чинності цим Законом;

обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні. Крім того, просив задовольнити його клопотання і застосувати до нього Закон України Про амністію у 2014 році, оскільки він являється інвалідом 3 групи та хворий на СНІД.

Вислухавши доповідача, учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги прокурора, а також клопотання обвинуваченого про застосування до нього амністії, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а клопотання обвинуваченого про застосування до нього Закону України Про амністію у 2014 році не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вироку ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину за наступних обставин.

09 серпня 2014 року, приблизно, о 12 годині ОСОБА_7 , знаходячись біля кафе Баракуда, розташованого на Приморській площі по вул.Горького в м.Бердянську Запорізької області, побачив велосипед GIANT, який належить ОСОБА_8 , після чого у нього виник умисел на таємне викрадення вказаного майна. Відразу після цього ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з метою таємного викрадення чужого майна, підійшов до вказаного велосипеду вартістю 6000 грн., взяв його та поклав собі на плече.

Після цього, продовжуючи свій злочинний умисел, разом з майном ОСОБА_7 намагався зникнути з місця скоєння злочину, але його дії були помічені ОСОБА_8 , який почав вимагати від нього припинити злочинні дії. ОСОБА_9 розуміючи, що його злочинні дії помічені, не реагуючи на вигуки потерпілого, утримуючи при собі вказане майно, зник з місця вчинення злочину, тим самим відкрито заволодів велосипедом GIANT, який належить ОСОБА_8 , чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 6000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи та не оскаржуються в апеляційній скарзі.

Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ст.186 ч.1 КК України, що також не оскаржується в апеляційній скарзі.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції у відповідності зі ст.65 КК України врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що впливають на покарання.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді одного року позбавлення волі (з урахуванням в достатній мірі всіх обставин, зазначених у ст.65 КК України), відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі винного, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

В апеляційній скарзі прокурор, ставлячи питання про скасування вироку у частині призначеного покарання за вчинений злочин, в той же час просить при постановленні нового вироку призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.186 КК України у виді 1 року позбавлення волі, тобто призначити обвинуваченому теж саме покарання, що й призначене судом першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що зазначена вимога (призначення того ж самого покарання, що й призначене судом першої інстанції) є безпідставною.

Доводи прокурора про неправильне застосування кримінального закону при призначенні покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України є обґрунтованими.

Відповідно до положень ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним. Законним є рішення, яке ухвалене судом згідно з нормами матеріального права.

Однак ці вимоги закону не були взяті судом до уваги.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 був засуджений вироком Долгінцевського районного суду м.Кривий Ріг від 23.02.2010р. до 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ухвали суду 29.05.2013р. ОСОБА_7 був звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 1 рік 9 місяців 7 днів.

Після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 згідно вироку 09 серпня 2014 року вчинив новий злочин, тобто вчинив новий злочин протягом невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до положень ч.4 ст.81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст.71, 72 цього Кодексу.

Згідно ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, при цьому остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Однак суд першої інстанції всупереч положенням ст.71 КК України призначив ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків менше ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора в цій частині підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України підлягає скасуванню з постановленням у цій частині нового вироку та призначенням покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Долгінцевського районного суду м.Кривий Ріг від 23.02.2010р., до покарання, призначеного за вироком, який оскаржується.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України Про амністію у 2014 році, оскільки він являється інвалідом 3 групи та хворий на СНІД, є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.12 Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014р. дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили злочини після набрання чинності цим Законом.

Закон України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014р. набрав чинності 19.04.14р., а обвинувачений ОСОБА_7 згідно вироку вчинив злочин 09 серпня 2014 року, тобто після набрання чинності цим Законом, тому дія цього Закону на нього не поширюється.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

присудила:

апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України Про амністію у 2014 році залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 вересня 2014 року відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України скасувати.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ст.186 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Долгінцевського районного суду м.Кривий Ріг від 23.02.2010р., остаточно призначити покарання 1 рік 10 місяців позбавлення волі.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4