Справа № 11-301/2011 Головуючий в 1 інстанції: Постол В.С.
Категорія: ст. 115 ч.1 КК України Доповідач: Гемма Ю.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2011 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Гемми Ю.М.

суддів Раєнка В.І., Сажинова В.В.,

з участю прокурора Чепуріної А.С.,

засудженої ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_1 на вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 08 листопада 2010 року, -

в с т а н о в и л а:

Цим вироком:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженка м. Генічеськ Херсонської області, громадянка

України, в силу ст. 89 КК України така, що не має судимості,

засуджена за ст. 115 ч. 1 КК України на 8 років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі.

Міра запобіжного заходу - тримання під вартою з 01.01.2011 року.

Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Вироком суду ОСОБА_1 визнана винною та засуджена за те, що вона 31 грудня 2009 близько 23 год. 30 хвил., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись у приміщенні будинку, розташованого за адресою: Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Леніна, 134, у ході сварки зі своїм співмешканцем ОСОБА_2, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою умисного вбивства останнього, нанесла ножове поранення в область серця ОСОБА_2, заподіявши проникаюче колото-різане поранення лівої половини області грудної клітини з пошкодженням серця, що супроводжувалося гострою крововтратою, від якого потерпілий помер на місці.

В апеляції з доповненнями засуджена ОСОБА_1 посилається на те, що її необґрунтовано засуджено за ст.115 ч.1 КК України, оскільки у неї не було умислу на вбивство ОСОБА_2, вона, захищаючись від нападу останнього, нанесла ножем удар потерпілому, при цьому перевищила межі необхідної оборони, що підтвердили свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, і ці обставини не були прийняті до уваги судом. Вважає, що показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 про те, що вона спровокувала сварку, є неправдивими, оскільки між ними склалися неприязні стосунки. Стверджує, що досудовому слідстві під примусом слідчого показала як вона нанесла ножем удар ОСОБА_2, як і є неправдивими. Крім того, їй призначено надто суворе покарання, оскільки суд не врахував її вік, стан здоровя, сімейний стан, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій із боку потерпілої. Просить змінити вирок, перекваліфікувавши її дії із ч. 1 ст.115 на ст.118 КК України, та помякшити покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Іншими учасниками судового розгляду вирок щодо ОСОБА_1 в апеляційному порядку не оскаржується.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженої ОСОБА_1 про підтримання доводів своєї апеляції, думку прокурора про залишення вироку без зміни, а апеляції засудженої без задоволення, останнє слово ОСОБА_1, в якому вона просила скасувати вирок, а справу повернути на додаткове розслідування, або змінити вирок, перекваліфікувавши його дії із ч.1 ст. 115 на ст.118 КК України, та помякшити покарання за цим законом із застосуванням ст. 69 КК України, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.323 КПК України вирок суду має бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок тими доказами, які були розглянуті в судовому засіданні, і оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Однак цих вимог закону судом дотримано не було.

Суд, дійшовши висновку, що ОСОБА_1 під сварки вчинила умисне вбивство ОСОБА_2, на порушення вимог ст. 334 КПК України належним чином не мотивував своє рішення, не проаналізував і не дав відповідної оцінки зібраним у справі доказам у їхній сукупності, допустив істотні суперечності у своїх висновках щодо достовірності чи недостовірності тих чи інших доказів, не навів у вироку переконливих мотивів, з яких він взяв до уваги докази обвинувачення, і відкинув інші докази, обмежившись лише загальним посиланням на те, що вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, обґрунтовуючи свій висновок, суд зазначив у вироку, що ОСОБА_1 визнала себе винною частково й показала, що не мала умислу на вбивство ОСОБА_2, і захищаючись нанесла ножем удар останньому.

Ці заперечення ОСОБА_1 проти обвинувачення суд належним чином не перевірив, і у вироку не зазначив переконливі мотиви, з яких ним відкинуті показання ОСОБА_1 та визнано їх недостовірними на спростування її версії події злочину.

Передусім, судом поверхово, неповно й однобічно дослідженні й не отримали належної оцінки показання ОСОБА_1, дані нею як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні.

Так, на досудовому слідстві ОСОБА_1 не визнавала себе винною в предявленому обвинуваченні й показала, що в ході сварки співмешканець ОСОБА_2 накинувся на неї з ножем, розмахуючи їм перед її обличчям. Вона закрилася лівою рукою, і отримала ножове поранення. Після чого, вона вихопила з руки ОСОБА_2 ніж, і захищаючись від нападу остатнього, нанесла йому ножем удар в область грудини зліва. (а.с.124 -130, 143 -145, 146 152, 160 - 162, 169)

Як убачається із протоколу судового засідання, зазначені показання ОСОБА_1, дані нею в якості підозрюваної та обвинуваченої (а.с.264), на порушення вимог ст. 257 КПК України судом взагалі не досліджувалися та не отримали оцінки у вироку. Суд у вироку формально послався на протокол відтворення обстановки і обставин події з участю ОСОБА_1, при цьому не навів у ньому даних на підтвердження чи спростування обставин події злочину, зокрема, показань ОСОБА_1 про те, що вона діяла в стані необхідної оборони з перевищенням її меж.

Також поза увагою суду залишилися показання свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, які підтвердили показання ОСОБА_1 про те, що вона, захищаючись від нападу ОСОБА_2, нанесла ножем удар останньому.

(а.с.120, 121, 263)

Згідно висновку судово-медичної експертизи, у ОСОБА_1 виявлено різану клаптеву рану нижньої третини лівого передпліччя, яка утворилася від дії гострого предмета, можливо леза клинка ножа. (а.с.190)

Висновок цієї експертизи не суперечить показанням ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 вчинив на неї напад, і заподіяв їй ножове поранення руки.

Цей висновок судово-медичної експертизи взагалі не досліджувався судом, і не отримав ніякої оцінки у вироку в сукупністю з іншими доказами. (а.с.264)

З висновків судово-медичних експертиз убачається, що смерть ОСОБА_2 настала від проникаючого колото-різаного поранення лівої половини області грудної клітини з пошкодженням серця, що супроводжувалося гострою крововтратою.

Утворення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_2, можливо за обставин указаних ОСОБА_1 (а.с.30 - 32, 39, 40), і ця обставина не суперечить показанням останньої на досудовому слідстві, на що суд не звернув уваги.

Крім того, у судовому засіданні ОСОБА_1, визнавши себе винною частково, змінила свої показання, і спочатку стверджувала про те, що викрутила руку ОСОБА_2, у якій був ніж, і його же рукою нанесла ножем удар, а потім показала, що ОСОБА_2 сам наткнувся на ніж. (а.с. 262)

Не зважаючи на те, що нею в судовому засіданні були зазначені інші обставини події злочину, ніж ті, на які вона вказувала на досудовому слідстві, суд про це умовчав у вироку, і при розгляді справи не вжив заходів для всебічного дослідження всіх обставин справи в їхній сукупності, які залишилися не перевіреними.

Отже, при наявності таких суперечливих доказів щодо обставин вчинення вбивства ОСОБА_2, суд не зясував причин зміни ОСОБА_1 показань у судовому засіданні та не перевірив її версію події злочину на підтвердження чи спростування її позиції захисту, що вона діяла в стані необхідної оборони з перевищенням її меж, захищаючись від нападу ОСОБА_2.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, висновок суду про вчинення ОСОБА_1 умисного вбивства ОСОБА_2, ґрунтується на однобічному, неповному дослідженні зібраних у справі доказів та є передчасним, оскільки він зроблений без належної перевірки всіх обставин справи й оцінки всієї сукупності доказів, отриманих під час досудового та судового слідства, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, на що правильно вказує апелянт.

Оскільки судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, однобічність і неповноту судового слідства, вирок суду щодо ОСОБА_1 не можна визнати законним й обґрунтованим, він підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд.

При новому судовому розгляді, який має бути проведений із дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, та з урахуванням зазначених вище обставин, суду необхідно повно й усебічно дослідити зібрані у справі докази, перевірити позицію захисту ОСОБА_1 про те, що вона діяла у стані необхідної оборони з перевищення її меж і про застосування до неї недозволених методів слідства, дати належну оцінку доказам і в залежності від установленого прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляцію засудженої ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 08 листопада 2010 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд у цей же суд зі стадії судового розгляду, але в іншому складі суду.

Головуючий:

Судді: