Справа № 351/1174/13-к
Провадження № 1-кп/351/61/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року
м. Снятин

Снятинський районний суд
Івано-Франківської області

у складі: головуючого-судді
- Боднарук М.В.,

cекретаря
- Лакусти М.З.,

з участю: прокурора
- Якубовської Г.Ф.

захисника
- ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Снятині
кримінальне провадження про
обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
уродженця та жителя АДРЕСА_1, українця,
з освітою середньою, одруженого, не
працюючого, згідно ст.89 КК України
раніше не судимого, громадянина
України,-

за ст. 185 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив таємне
викрадення чужого майна при слідуючих
обставинах:

В лютому 2013 р. обвинувачений ОСОБА_2
продав ОСОБА_4 три металічні цистерни
ємністю 10 м. куб., що знаходились в
АДРЕСА_2, що належать ОСОБА_5 без згоди
та відома останнього на земельній
ділянці, яку орендує останній біля
колишнього сокодавочного цеху бувшої
а/ф «Дружба» за 5 500 грн., які 12.03.2013 р.
ОСОБА_4 розпилив та здав на пункт
прийому металобрухту в с. Хутір -
Будилів Снятинського району.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_2 вину в скоєному
не визнав пояснивши суду, що 11.03.1998 р.
купив в а/ф «Дружба» цистерни: цистерну
термос ємністю 3 м. куб., 1 шт. цистерну 5
м. куб. - 2 штуки та цистерну 10 м. куб. - 8
шт., які знаходились біля приміщення
олійного цеху, бувшої а/ф «Дружба»
Снятинського району, на бетонних
підставках, які він передав на
зберігання своєму зятеві ОСОБА_19, який
на той час працював завідуючим олійним
цехом оскільки в 2003 р. виїхав на роботу
за кордон звідки повернувся в 2012 р. В
лютому 2013 р. вирішив продати останні
цистерни, що залишились цистерни - 10 м.
куб. 3 шт. і одну 5 м. куб. за 5 500 грн.
ОСОБА_4, який пізніше розпилив їх та
здав на металолом. Цистерн, що належали
ОСОБА_5 не брав.

Не дивлячись на невизнання своєї
вини обвинуваченим його вина
доводиться показами потерпілого,
свідків, письмовими документами.

- показаннями потерпілого ОСОБА_5
про те, що весною 2011 р. купив 3 металічні
цистерни -10 м. куб. в ОСОБА_6, які
знаходилися біля колишнього олійного
цеху а/ф «Дружба» звідки їх переставив
на земельну ділянку, яку він орендує в
ОСОБА_7, що знаходиться неподалік, на
територію колишнього сокодавочного
цеху і вони лежали на землі. 12.03.2013 р.
побачив, що цистерни відсутні на місці,
а тому написав заяву в Снятинський РВ
УМВС в якій повідомив про крадіжку
цистерн. Пізніше стало відомо, що його
цистерни продав обвинувачений іншим
особам, які їх порозпилювали і здали на
металолом.

- показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_6,
ОСОБА_9, про те, що ОСОБА_6 16.02.2011 р. купив
три металічні цистерни ємністю 10 м. куб.
в приватного підприємця ОСОБА_10, які
привіз, та зберігав на території
бувшого олійного цеху а/ф «Дружба»
співвласником якого він є. 22.04.2011 р. він
продав дані цистерни потерпілому
ОСОБА_5 за 15 000 грн., що підтверджується
товарним чеком, після чого останній
переставив дані цистерни на земельну
ділянку, яку він орендує, що
знаходиться неподалік, цистерни
лежали на землі . В квітні 2013 р. йому
зателефонував потерпілий ОСОБА_5 і
сказав, що цистерни хтось викрав про що
повідомили Снятинський РВ УМВС. Крім
даних цистерн біля бувшого олійного
цеху а/ф «Дружба» знаходилась ще одна
цистерна і ніяких більше цистерн на
території не було на час коли він
привіз цистерни від попереднього
власника.

- показаннями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_11
про те, що ОСОБА_12 в лютому 2013 р.
дізнався, що в обвинуваченого ОСОБА_2 є
чотири металічні цистерни 10 м. куб., які
останній продає. Під час зустрічі із
ОСОБА_2 домовились про ціну і
заплативши йому 5 000 грн. після чого
пізніше цистерни порізали на
металолом, і здали на пункт прийому
металобрухту. Про те, що цистерни
належали ОСОБА_5 не знали.

-показаннями ОСОБА_13 про те, що на
території бувшого сокодавочного цеху

а/ф «Дружба» знаходились три металічні
цистерни, що належали ОСОБА_5 і 12.03.2013 р.
проходячи мимо побачив як невідомі
особи розпилюють на металолом цистерни
і коли він спитав чому вони це роблять,
вони відповіли, що купили їх в
обвинуваченого ОСОБА_2 і він повважав,
що ОСОБА_5 продав цистерни ОСОБА_2.
Пізніше довідався що це не так.

-показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що
в 2011 р. працював неподалік і бачив 3

цистерни, що знаходились на території
бувшого сокодавочного цеху і бачив, що
їх накривав ОСОБА_5 поліетиленовою
плівкою, із цього та з розмов із іншими
людьми знав, що ці цистерни належать
ОСОБА_5.

- показаннями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17

про те, що в 1998 р. обвинувачений купив
металічні цистерни, які знаходились
біля бувшого олійного цеху а/ф
«Дружба». Свідок ОСОБА_17 зимою 2013 р.
бачила 4 цистерни неподалік приміщень
бувшого олійного та сокодавочного
цеху.

- із свідоцтва про державну реєстрацію
фізичної особи підприємця, накладної
від

16.02.2011 р., товарного чека (а.с.17)
вбачається, що приватний підприємець
ОСОБА_10 16.02.2011 р. продав 3 металічні
ємності об'ємом 10 м. куб. ОСОБА_6, які
22.04.2011 р. були продані останнім
потерпілому ОСОБА_5

- із показань потерпілого ОСОБА_5
свідків ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
протоколу огляду місця події
вбачається, що дані цистерни
зберігалися біля приміщення бувшого
олійного цеху співвласником якого є
ОСОБА_6, а пізніше були переставлені на
земельну ділянку, яку орендує
потерпілий ОСОБА_18, біля приміщення
колишнього сокодавочного цеху, де були
розпилені свідками ОСОБА_4, ОСОБА_11 та
здані на металолом в пункт прийому
металобрухту в с. Хутір- Будилів
Снятинського району.

При таких доказах суд не може
в'язати до уваги показань
обвинуваченого ОСОБА_2 в тому, що він
продав ОСОБА_4 свої цистерни, які
придбав в 1998 р. так як його показання
спростовуються вищевказаними
доказами.

Суд вважає, що показання потерпілого
ОСОБА_5, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 є послідовними та
правдоподібними і такими, що
відповідають об'єктивним обставинам
справи. Підстав в потерпілого
оговорити обвинуваченого суд не
вбачає, так як із їх показань
вбачається, що між ними нормальні
взаємовідносини.

При таких доказах суд вважає, що
винність обвинуваченого в скоєнні
злочину передбаченого ст.185 ч.1 КК
України доведена повністю і дії його
слід кваліфікувати за ст.185 ч.1 КК
України так як він вчинив таємне
викрадення чужого мана.

Обираючи покарання обвинуваченому
суд враховує тяжкість скоєного
злочину, особу обвинуваченого. До
пом'якшуючих обставин суд відносить
позитивну характеристику з місця
проживання. З врахуванням скоєного та
особи обвинуваченого суд вважає, за
можливе обрати йому покарання в
вигляді штрафу, яке на думку суду буде
відповідати тяжкості скоєного та особі
обвинуваченого і буде достатнім для
перевиховання обвинуваченого.

Суд вважає, що цивільний позов слід
залишити без розгляду як того просить
потерпілий ОСОБА_5 про що подав до суду
заяву.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 368,370, 371 КПК України, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним за ст.185 ч.1
КК України та покарати на 850 грн. штрафу.

Цивільний позов залишити без
розгляду.

Вирок може бути оскаржено до
апеляційного суду протягом 30 днів з
дня проголошення через Снятинський
районний суд.

Головуючий: підпис

В.о. Голови Снятинського
районного суду
Боднарук М.В.