Справа №486/2391/14-к 15.04.2015 15.04.2015 15.04.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000820 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_5 на вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 лютого 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Южноукраїнська Миколаївської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Провадження № 11кп/784/249/15 Головуючий першої інстанції: ОСОБА_9

Категорія: ч.1 ст.125 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1 .

Потерпілий ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання у вигляді виправних робіт строком на 1 рік кожному. Також просить задовольнити його цивільний позов про відшкодування моральної шкоди та стягнути з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на його користь по 5000 грн. з кожного.

Вироком суду ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в сумі 510 грн. кожному.
Цим же вироком ухвалено залишити без розгляду цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування своїх вимог потерпілий ОСОБА_5 посилається на невідповідність призначеного вироком покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особам обвинувачених внаслідок своєї м`якості. Зауважує, що обвинувачені не відшкодували всю заподіяну шкоду, не вибачилися, не розкаялися у вчиненому. На його думку, з урахуванням заробітної плати обвинувачених, сума призначеного штрафу замала та сприятиме вчиненню обвинуваченими нових злочинів. Також потерпілий вважає, що суд 1-ої інстанції безпідставно залишив його цивільний позов про відшкодування моральної шкоди без розгляду. Стверджує, що до початку судового розгляду подав цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. При цьому учасники кримінального провадження проти розгляду вказаного позову не заперечували і суд ухвалив його розглядати. Під час судового розгляду обвинувачені відшкодували йому майнову шкоду, тому він підтримав свій цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди.

Судом 1-ої інстанції встановлено, що 28.11.2014р. близько 22 год. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , знаходячись біля магазину «Везунчик» поруч з житловим будинком АДРЕСА_2 , зустріли свого знайомого ОСОБА_5 , якому ОСОБА_7 пред`явив претензії відносно давнішнього боргу. Між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на ґрунті неприязних відносин, умисно нанесли ОСОБА_5 декілька ударів головою, кулаками та ногами в область голови та тулубу, чим спричинили йому легкі тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми в потиличній ділянці голови зліва, синців та поверхневої забійної рани в ділянці обличчя, саден на задній поверхні шиї та на лівій боковій поверхні грудної клітини та вибитого першого зуба на верхній щелепі зліва.

Дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 судом 1-ої інстанції кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Обираючи обвинуваченим вид та міру покарання, суд 1-ої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, особу винних, які раніше не судимі, характеризуються позитивно, обставину, що пом`якшує покарання, їх щире каяття.

Заслухавши доповідь судді, потерпілого на підтримку своєї апеляційної скарги, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу частково, скасувати вирок в частині залишення цивільного позову потерпілого без розгляду, з направленням кримінального провадження в цій частині на новий розгляд в суд 1-ої інстанції, обвинувачених, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили вирок суду 1- ої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що не оспорюється.

При призначені покарання обвинуваченим суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував: ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про особу винних, які раніше не судимі, характеризуються позитивно, їх щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання. При цьому обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачені добровільно відшкодували потерпілому матеріальну шкоду в повному обсязі, що підтверджується заявою останнього від 10.02.2015р. (а.с. 21).

З журналу судового засідання від 10.02.2015р. та технічного носія інформації вбачається, що обвинуваченні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судових дебатах вибачилися перед потерпілим ОСОБА_5 .

Зазначене підтверджує бажання обвинувачених виправити ситуацію, належну критичну оцінку ними своєї поведінки, визнання своєї провини, що свідчить про щире каяття обвинувачених.

Зі змісту п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» вбачається, що із врахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання, зокрема, особам, які вперше вчинили злочини, які щиро розкаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завданні збитки тощо.

Враховуючи у сукупності наведені вище обставини, колегія суддів вважає, що суд 1-ої інстанції призначив обвинуваченим покарання, яке є необхідним та достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Тому доводи потерпілого ОСОБА_5 щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинувачених внаслідок своєї м`якості є безпідставними.

Разом з тим, слушними є доводи потерпілого ОСОБА_5 про незаконне залишення судом 1-ої інстанції без розгляду його позову про відшкодування моральної шкоди.

Так, згідно ч. 1 ст. 128 КК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 347 КПК України, судовий розгляд починається з оголошення прокурором короткого викладу обвинувального акта, якщо учасники судового провадження не заявили клопотання про оголошення обвинувального акта в повному обсязі.

Як вбачається з журналу судового засідання від 23.01.2015р. та технічного носія інформації, потерпілий в судовому засіданні 23.01.2015р. під час підготовчих дій, передбачених ст. ст. 342 - 344 КПК України, подав цивільний позов до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , тобто до початку судового розгляду. При цьому суд ухвалив долучити вказану позовну заяву до матеріалів кримінального провадження та для ознайомлення з нею учасників судового провадження відклав розгляд справи до 10.02.2015р.

Проте, в судовому засіданні 10.02.2015р. в порушення вимог ч. 3 ст. 347 КПК України, суд не надав потерпілому, який був присутнім, слово для оголошення свого цивільного позову, та безпідставно залишив його без розгляду.

Колегія суддів вважає, що безпідставне залишення цивільного позову потерпілого без розгляду є відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення про відшкодування потерпілому завданої злочином шкоди.

Згідно з вимогами п. 3 ч.1 ст. 409 КПК України однією з підстав для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду 1-ої інстанції і призначає новий розгляд у суді 1-ої інстанції, якщо встановлені порушення, передбачені п. п. 2.3,4,5,6.7 ч.2 ст. 412 КПК України.

У даному кримінальному провадженні встановлені порушення ч.1 ст. 412 КПК України в частині вирішення судом 1-ої інстанції цивільного позову потерпілого, що є підставою для скасування вироку в цій частині. Проте, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості вирішити цивільний позов потерпілого по суті, як ставить питання потерпілий в апеляційній скарзі, оскільки позов потерпілого не був предметом дослідження в суді 1-ої інстанції, а залишений без розгляду. Проте, виходячи з обґрунтованості доводів потерпілого про порушення права потерпілого на відшкодування шкоди у кримінальному провадженні, та з огляду на положення ч. 6 ст. 9 КПК України та загальні засади кримінального провадження про верховенство права та законність судового рішення, даний вирок в частині залишення без розгляду цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в цій частині в суді 1-ої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині залишення без розгляду цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 скасувати і в цій частині кримінальне провадження направити на новий розгляд в суді 1-ої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині даний вирок стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча

Судді