Лебединський районний суд Сумської області
Справа № 1-175/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2011 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - Бакланова Р. В.

при секретарі Вєчканова С. В.,

за участю: прокурора - Радковського В.П.

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залi суду в м. Лебединi справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 Зачатівка Дніпропетровської області, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючої робочою ТОВ «Крук», мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимої в порядку ст. 89 КК України, -

по ст. 166 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Підсудна ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5. Ст.ст. 6, 8, 12 Закону України „Про охорону дитинства передбачено, що „ ...Кожна дитина має право на охорону здоровя, рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а батьки, або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Батьки або особи, які їх заміняють несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоровя, фізичний і духовний розвиток, навчання, за невиконання та ухилення від виконання батьківських обовязків відповідно до закону, а також відповідальність за відмову від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоровю...

Статтями 150, 180 Сімейного кодексу України передбачено, що „... батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток; поважати дитину, утримувати дитину до досягнення нею повноліття...

Проте порушуючи вимоги зазначеного законодавства, ОСОБА_1 належним чином не виконувала свої батьківські обовязки по відношенню до своїх дітей, у звязку з чим неодноразово вона притягалася до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 184 КУпАП України.

Проте, не зробивши належних висновків з адміністративних покарань, проведення профілактичних співбесід службами у справах дітей Лебединського МВ ГУМВС, Лебединської РДА та директорами шкіл, ОСОБА_1 тривалий час вихованням свого сина а наглядом за станом його здоровя не займалася.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обовязків, з 29.01.08 її неповнолітній син ОСОБА_3 перебуває на обліку у дитячого лікаря психіатра у звязку з захворюванням: психопатологічний розлад особистості (соціальний розлад особистості), яке у відповідності до висновків судово медичної експертизи є надбаним захворюванням, потребує постійного нагляду та постійної своєчасної медичної допомоги, так як викликає в подальшому розвиток тяжкого стану організму що є тяжкими наслідками.

Допитана у судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 свою вину визнала повністю, суду пояснивши, що вона через зайнятість на роботі мало приділяла уваги синові, до школи сам не хоче ходити. У скоєному розкаялася.

Вчиненні підсудною дії суд вважає за необхідне квалiфiкувати за ст. 166 КК України, так як вона скоїла злісне невиконання обовязків по догляду за дитиною, тобто злісне невиконання батьками обовязків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.

Враховуючи обставини, що помякшують покарання та істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудної, а саме те, що вона позитивно характеризується по місцю роботи, сприяла розкриттю злочину, суд вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України при призначенні покарання по ст. 166 КК України та при призначенні покарання перейти до іншого, більш м'якого виду основного покарання не зазначеного в санкції статті за цей злочин.

Також суд вважає за необхідне призначити покарання не повязане з позбавленням волі оскільки її можливо виправити без ізоляції від суспільства.

Суд вважає, що обрана підсудній міра покарання буде необхідною і достатньою для її виправлення та попередження нових злочинів.

Мiру запобіжного заходу, обрану у вiдношеннi підсудної ОСОБА_4, суд вважає за необхідне, залишити підписку про невиїзд.

На пiдставi наведеного, керуючись ст.ст. 323, 324, 299 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні злочину передбаченого ст. 166 КК України i призначити покарання по цьому закону, з застосуванням ст. 69 КК України, у виді одного року виправних робіт з відрахуванням в доход держави 10% заробітку.

Міру запобіжного заходу залишити підписку про невиїзд.

На вирок суду може бути подана апеляцiя до апеляцiйного суду Сумської областi протягом 15 дiб з моменту проголошення через Лебединський районний суд Сумської областi.

Суддя:

ОСОБА_5