Справа
№ 1-43/ 2008р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2008 року Збаразький районний суд
Тернопільської області

в складі : головуючого ГУДИМИ
І.В.

при секретарі ЖИЛЯК Н.Я.

з участю прокурора СВЕРГУНА
В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
в м. Збаражі справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканця АДРЕСА_1, українця, громадянина України, з
вищою освітою, одруженого, пенсіонер, відповідно до ст. 89 КК України раніше не
судимого, за ч. 2 ст. 364 КК України,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, працюючи директором
ІНФОРМАЦІЯ_3 АДРЕСА_1, як службова особа, яка здійснює організаційно-розпорядчі
та адміністративно-господарські функції, в порушення ст. 10 Декрету Кабінету
Міністрів України № 13-92 від 26.12.1992 року “Про прибутковий податок з
громадян”, яка передбачає, що підприємства, установи і організації усіх форм
власності після закінчення кожного місяця, але не пізніше строку одержання в
установах банків коштів на виплату належних громадянам сум, зобов'язані
перераховувати до бюджету суми нарахованого і утриманого прибуткового податку
за минулий місяць та ч. 2 ст. 19 цього ж Декрету, яка передбачає, що
підприємства зобов'язані своєчасно і в повному обсязі перераховувати до бюджету
суми податку з доходів громадян, що підлягають оподаткуванню у джерела виплати,
впродовж січня 2001 - грудня 2002 років із нарахованих 30389 гривень 45 копійок
прибуткового податку з громадян до бюджету вказаних коштів не перераховував, а
прийняв рішення використати дані кошти на розвиток та господарські потреби
очолюваного ним товариства. Внаслідок вищевказаних дій ОСОБА_1 заборгованість
ІНФОРМАЦІЯ_3 перед державним бюджетом по перерахунку прибуткового податку з
громадян станом на 01.01.2003 року становила 30389 гривень 45 копійок, чим було
спричинено тяжкі наслідки державним інтересам.

Свою вину у скоєному
злочині підсудний ОСОБА_1 визнав повністю і в судовому засіданні пояснив, що
дійсно він, працюючи директором ІНФОРМАЦІЯ_3 АДРЕСА_1, впродовж 2001 - 2002
років, при наявній заборгованості по сплаті до бюджету прибуткового податку,
маючи можливість скоротити її шляхом перерахунку коштів, що надійшли від
реалізації сільськогосподарської продукції, прийняв рішення дані кошти
використати на розвиток та господарські потреби очолюваного ним товариства, а
саме на придбання паливно-мастильних матеріалів, міндобрив, насіння,
виробництво та на закупівлю запасних частин, внаслідок чого станом на
01.01.2003 року виникла заборгованість товариства перед бюджетом на загальну
суму 30389 гривень 45 копійок. Приймаючи
рішення про використання коштів на потреби товариства, а не на сплату
заборгованості перед бюджетом по перерахуванню прибуткового податку, він
виходив із інтересів товариства, оскільки в 2001 - 2002 роках товариство
знаходилося у важкому фінансовому становищі.

Покази підсудного ОСОБА_1 відповідають
фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Таким чином суд приходить до
висновку, що органами досудового слідства дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 364 КК
України, як за ознаками зловживання службовим становищем, тобто умисне, в
інтересах третіх осіб, використання службовою особою службового становища
всупереч інтересам служби, що спричинило інтересам держави тяжкі наслідки,
кваліфіковано вірно.

Обираючи міру покарання підсудному
ОСОБА_1 суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного,
приходить до висновку, що йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення
волі з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, що пов'язана
з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями.
Однак, враховуючи пом'якшуючі його вину обставини, як те, що він повністю
визнав вину у скоєному злочині, щиро кається у вчиненому, активно сприяв
розкриттю злочину, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, суд
приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_1 без відбування
покарання, в зв'язку з чим слід звільнити його згідно ст. 75 КК України від
відбування призначеного покарання з випробуванням. При цьому суд вважає за
необхідне встановити ОСОБА_1 іспитовий строк терміном на 1 рік, покласти на
нього наступні обов'язки, що передбачені ст. 76 КК України, а саме не виїжджати
за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи та повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання і роботи.

На підставі наведеного та
керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

з а с у д и в :

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України і призначити йому покарання у
вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати
посади та займатися діяльністю, що пов'язана з
організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями терміном
на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України
звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням та визначити
іспитовий строк 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України
встановити ОСОБА_1 наступні обмеження:

- не виїжджати за межі
України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи
про зміну місця проживання і роботи.

Міру запобіжного заходу
до вступу вироку в законну силу засудженому ОСОБА_1 залишити без змін -
підписку про невиїзд.

Даний вирок може бути
оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільської області
через Збаразький районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

СУДДЯ : ГУДИМА І
.В.