Справа № 591/2060/13-к Провадження № 1-кс/591/264/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2013 року м. Суми

Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми Сидоренко А.П., з участю секретаря Косухіної Т.І., прокурора Кононової Л.Ф., слідчого Маркіна О.О., захисника ОСОБА_1, підозрюваного ОСОБА_2, розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу слідчого управління прокуратури Сумської області Маркіна О.О., про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, одруженого, не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий в ОВС слідчого відділу слідчого управління прокуратури Сумської області Маркін О.О. звернувся до суду з клопотанням, узгодженим з прокурором, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_2, яке мотивував тим, що ним проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000053, від 05 березня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України, по якому ОСОБА_2 підозрюється в тому, що у жовтні-листопаді 2012 року за попередньою змовою із ОСОБА_4, ОСОБА_5 і невстановленими працівниками ДПІ у м. Сумах заволодів грошовими коштами державного бюджету в особливо великих розмірах, безпідставно отримавши відшкодування ПДВ у сумі 74 млн. грн. У подальшому з метою приховання їх незаконного походження, грошові кошти у розмірі 11,2 млн. грн. були перераховані на рахунок дружини ОСОБА_2, нібито у якості повернення боргу та надання фінансової допомоги. Посилаючись на наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити вчинення того, у якому він підозрюється, слідчий просить обрати останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, з мотивів наведених в ньому.

Підозрюваний та його захисник просили відмовити в задоволенні клопотання, в зв'язку з недоведеністю обставин, зазначених в ньому, та просять звільнити підозрюваного з-під варти.

Заслухавши думку прокурора, слідчого та захисника, пояснення підозрюваного, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 березня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про те, що ОСОБА_2 у жовтні-листопаді 2012 року за попередньою змовою із ОСОБА_4, ОСОБА_5 і невстановленими працівниками ДПІ у м. Сумах заволодів грошовими коштами державного бюджету в особливо великих розмірах, безпідставно отримавши відшкодування ПДВ у сумі 74 млн. грн. У подальшому з метою приховання їх незаконного походження, грошові кошти у розмірі 11.2 млн. грн. були перераховані на рахунок дружини ОСОБА_2, нібито у якості повернення боргу та надання фінансової допомоги та зазначено правову кваліфікацію за ч. 3 ст. 209 КК України.

07 березня 2013 року ОСОБА_2 був затриманий.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м'яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_2 порушено з метою запобігання ризикам, визначених ст. 177 КПК України, а саме: перешкоджання кримінальному провадженню, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також продовження вчинення того, у якому він підозрюється.

Обґрунтуванням вказаних ризиків є те, що ОСОБА_2 відмовляється надати фактичну адресу знаходження ТОВ "Бест-Трейд-Продакшен", адже за юридичною адресою реєстрації товариства знаходяться гаражі. Крім того проведенням слідчих дій не встановлено місцезнаходження електронного цифрового підпису та печаток, які необхідні для підтвердження законності поданих ним до ДПІ та ПАТ "Банк "Таврика" та ПАТ "Банк "Грант" документів, тоді як і ОСОБА_4 і ОСОБА_6 одноголосно стверджують про передачу електронних ключів, в тому числі і до системи інтеренет-клієнт-банк безпосередньо ОСОБА_2 для оформлення ним фінансово-господарської діяльності підприємств, надання статистичної звітності та відповідних платіжних документів по системі клієнт-банк, а тому ОСОБА_2 може вжити заходів до їх знищення.

Ст. 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання слідчий суддя зобов'язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази обставини, які свідчать про:

1. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

2. Наявність достатніх підстав вважати, що існують хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

3. Недостатність застосування більш м'яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні.

Слідчий суддя зобов'язаний відмовити в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Так, не дивлячись на те, що слідчим та прокурором суд вважає доведено обставину, передбачену п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, в задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки прокурором та слідчим не доведено наявності обставин, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Суд робить такий висновок, оскільки по-перше, слідчим та прокурором не надано жодного доказу на підтвердження обставин знищення або приховання документів та речей, що можуть бути у провадженні речовими доказами.

Відсутність же у органів досудового розслідування за час проведеного досудового слідства відомостей про місцезнаходження документів та речей, а також фактичного місця знаходження ТОВ "Бест-Трейд-Продакшен" не може вважатись підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки позбавлення волі людини не може ставитись в залежність від нездатності правоохоронних органів забезпечити своєчасне та об'єктивне розслідування злочину.

Крім того, суду не надано докази того, що підозрюваний в будь-який спосіб намагався перешкодити встановленню істини у справі шляхом впливу на учасників кримінального провадження, має намір ухилитися від слідства та суду, не виконував процесуальні обов'язки або вчиняв інші злочини. З огляду на зазначене, суд вважає також і не доведеною прокурором або слідчим ту обставину, що жоден з більш м'яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Враховуючи наведене, а також дані, що характеризують особу підозрюваного (має постійне місце проживання, є не судимою особою, одружений), суд вважає зазначені обставини такими, що переважають над характером злочину, у вчиненні якого він підозрюється, а також суворістю покарання, що може бути призначено за його скоєння.

Крім цього, саму по собі можливість призначення покарання у виді позбавлення волі, суд не може вважати достатньою підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою особи.

Так, рішенням Європейського суду з прав людини від 01 червня 2006 року у справі "Мамедова проти Росії", визначено, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою також не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі.

Крім того ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку. У цьому контексті має враховуватися, зокрема особистість обвинуваченого, його моральні переконання і зв'язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування (див. рішення Суду у справі "W" проти Швейцарії).

Якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою обвинуваченої у правопорушенні особи, така особа завжди має бути звільнена після затримання і перебувати на волі до початку судового розгляду її справи (див. рішення Суду у справі "Вемгофф проти Німеччини).

За таких обставин, враховуючи також доводи захисту щодо обставин затримання підозрюваного, приходжу до висновків про те, що вказане клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 193-194 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу слідчого управління прокуратури Сумської області Маркіна О.О. про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом п'яти днів.

Слідчий суддя А.П.Сидоренко