У х в а л а

і м е н е м
у к р а ї н и

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Коновалова В.М.,

суддів

Канигіної Г.В., Кривенди О.В.,

за участю прокурора

Ковтун Н.Я.,

розглянула в судовому засіданні у
м. Києві 17 квітня 2008 року кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_2 та касаційним поданням прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом апеляційної інстанції, на судові рішення щодо ОСОБА_1 та
ОСОБА_2

Вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26
січня 2007 року засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що не має судимості відповідно
до ст. 89 КК України,

- за ч. 3 ст. 185
КК України із застосуванням ст. 69 КК України на два роки позбавлення волі;

- за ст. 27, ч. 3 ст. 185 КК
України із застосуванням ст. 69 КК України на два роки позбавлення волі;

- за ст. 27, ч. 5 ст. 185 КК
України із застосуванням ст. 69 КК України на три роки позбавлення волі з
конфіскацією майна;

- за ст. 304 КК України на один рік
позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_1 визначено остаточне покарання -
три роки позбавлення волі з конфіскацією майна;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, раніше неодноразово судимого, востаннє
14 червня 2004 року за ч. 2 ст. 190 КК України на п'ять місяців арешту,

- за ч. 3 ст. 185
КК України на три роки позбавлення волі;

- за ч. 5 ст. 185 КК України на сім
років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ст. 304 КК України на два роки
позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_2 визначено остаточне покарання -
сім років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 травня 2007
року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_1 змінено - перекваліфіковано його дії з
ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 185 та з ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 185 КК України відповідно
на ч. 4 ст. 27, ч. 5 ст. 185 та ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 185 КК України.

Призначено ОСОБА_1 покарання за ч. 4 ст. 27, ч. 5 ст. 185 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України - два роки один місяць позбавлення волі з
конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_1 призначено остаточне покарання -
два роки один місяць позбавлення волі з конфіскацією майна.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними у вчиненні, за обставин, викладених у
вироку, таких злочинів.

В ніч з 26 на 27 серпня 2004 року, приблизно о 24-й годині, ОСОБА_1,
вступивши в злочинну змову з ОСОБА_2 та особою, яку визнано неосудною, підбурив
їх на вчинення крадіжки майна потерпілої
ОСОБА_3.

Реалізовуючи цей злочинний намір, ОСОБА_2 разом з особою, яку визнано
неосудною, проникли у житло ОСОБА_3. та викрали майно потерпілої на загальну
суму 63 215 гривень.

В ніч з 28 на 29 серпня 2004 року ОСОБА_1, вступивши в злочинну змову з
ОСОБА_2 та особою, яку визнано неосудною, підбурив їх на вчинення крадіжки
майна потерпілої ОСОБА_4.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_2 разом з особою, яку визнано
неосудною, проникли в житло ОСОБА_4. та викрали її майно на загальну суму 13
640 гривень.

У ніч на 6 березня 2005 року ОСОБА_2, за попередньою змовою з неповнолітнім
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яких засуджено за вчинення цього злочину, викрали з
автомобіля марки “Фіат” НОМЕР_1, що належить потерпілому ОСОБА_7, майно
потерпілого на загальну суму 6 440 гривень.

Вночі 18 червня 2005 року ОСОБА_1, за попередньою змовою з невстановленою
особою, проникли у комірне приміщення, що належить потерпілому ОСОБА_8, звідки
викрали його майно на загальну суму 5 725 гривень.

Вночі 25 червня 2005 року ОСОБА_1, за попередньою змовою з неповнолітнім
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яких засуджено за вчинення цього злочину, проникли у житло
потерпілої ОСОБА_9, звідки викрали її майно на загальну суму 1 846,50 гривень.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_2 посилається на однобічність і неповноту
досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи, зазначає, що його засуджено за злочини, які він не вчиняв,
крім того, посилається на допущені істотні порушення вимог
кримінально-процесуального закону. Просить судові рішення щодо нього скасувати,
а справу - закрити.

У касаційному поданні прокурор посилається на допущені судами істотні
порушення вимог кримінально-процесуального закону, зокрема, на порушення вимог
ст. 277 КПК України; неправильне застосування кримінального закону; призначення
засудженим надмірно м'якого покарання. Просить судові рішення щодо ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 скасувати, а справу - направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора, який просив
частково задовольнити касаційну скаргу та касаційне подання; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги
та подання, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 334 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку
повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з
зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і
мотивів злочину.

Проте, як видно з вироку щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1, суд, визнавши їх винними
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 304 КК України, взагалі не сформулював
обвинувачення у цій частині, не розкрив
суб'єктивної та об'єктивної сторони діяння із зазначенням конкретних
форм і способу втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність, не обґрунтував
юридичної кваліфікації дій підсудних.

Як видно з матеріалів справи, у судовому засіданні ОСОБА_2 та ОСОБА_1
заявляли про застосування до них незаконних методів досудового слідства, проте
суд, поклавши в основу вироку саме показання ОСОБА_1 на досудовому
слідстві, належним чином цих заяв не
перевірив.

Крім того, у судовому засіданні
ОСОБА_1 істотно змінив свої показання, які давав під час проведення досудового
слідства, проте суд, на порушення вимог ст. 334 КПК України, ретельно не
перевірив як ті, так і інші показання, не з'ясував причину зміни показань, не
дав їм у вироку належну оцінку в сукупності з іншими доказами, що є в справі.

На думку колегії суддів, призначаючи ОСОБА_1 покарання за вчинені ним
крадіжки, місцевий суд та суд апеляційної інстанції не в повній мірі врахували,
що підсудний вчинив особливо тяжкий та тяжкі злочини, що саме він був
ініціатором їх вчинення. Не врахували суди і наявності у діях ОСОБА_1 декількох
кваліфікуючих ознак, що свідчить про підвищений ступінь суспільної
небезпечності вчинених злочинів.

У зв'язку цим колегія суддів вважає, що призначене засудженому ОСОБА_1
покарання за злочини, передбачені ст. 27, ч.3 ст. 185; ч.3 ст. 185; ст. 27, ч.5 ст. 185 КК
України за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок його м'якості.

За таких обставин судові рішення щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підлягають
скасуванню, а справа - направленню на новий судовий розгляд, під час якого
необхідно усунути вказані недоліки та постановити судове рішення відповідно до
вимог кримінального кримінально-процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст. 395, 396 КПК
України, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду
України, -

у х в а л и л а:

касаційне подання
прокурора та касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26
січня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 10
травня 2007 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд.

судді:

Коновалов
В.М. Канигіна Г.В. Кривенда О.В