провадження № 1-кп/200/273/2015 справа № 200/3689/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2015 року квітня восьмого дня Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, одноособово, під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за секретаря ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровськ у залі суду в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 1 2012 04 064 0000852, справу за висунутим обвинуваченням проти:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, народженого у м. Дніпропетровську, українця за національністю, з повною середньою освітою, не одруженого, бездітного, працюючого водієм навантажувача ТОВ «Дніпропластавтомат», який постійно проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів за ст.ст. 186 ч. 1, 296 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:
У м. Дніпропетровську другого вересня 2012 року в темну пору доби близько 20 годин 30 хвилин на вулиці Героїв Сталінграду між будинками 121 та 123 позаду торгівельного кіоску з мотивів явної неповаги до суспільства ОСОБА_5 умисно нарочито буйствував, вступивши у словесну сварку з раніше незнайомим ОСОБА_4 , який був у стані алкогольного сп`яніння, і спонтанно, під нікчемним приводом помсти за нібито нанесену образу, учинив бійку, чим грубо порушив громадський порядок, в обстановці чого ОСОБА_5 , проявляючи особливу зухвалість, стиснутою в кулак рукою завдав ОСОБА_4 фізичного болю не менше як одним ударом в плече, від якого потерпілий упав на землю.

Продовжуючи свої злочинні дії, мобільний телефон марки «Samsung U-600», imei НОМЕР_1 , що випав з кармана шортів ОСОБА_4 після падіння, на його очах ОСОБА_5 з користі умисно підібрав з долу з метою легкої наживи, чим відкрито заволодів чужим майном вартістю 449 гривень 10 коп., яким розпорядився на власний розсуд, залишивши місце вчинення злочину.

Підсудний ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у скоєному, щиросердно розкаявся та засудив вчинене і, будучи допитаним в судовому засіданні, докладно розповів про встановлені вище обставини злочинів. Пояснив суду, що за встановлених досудовим слідством обставин часу й місця увечері біля ТРЦ «Терра» він гуляв зі своїм знайомим ОСОБА_6 , з яким біля хлібного кіоску зустрів сильно сп`янілого раніше їм незнайомого потерпілого. Як вбачається з показань підсудного, розпочата ним словесна сварка переросла в бійку з потерпілим, під час якої підсудний вдарив кулаком потерпілого в плече, від чого той впав. Зі слів підсудного, його знайомий ОСОБА_7 розборонив бійку і одразу їх залишив, а ОСОБА_5 підняв мобільний телефон, що випав з кишені ОСОБА_4 , та пішов з ним в напрямку місця свого проживання, незважаючи на вимоги потерпілого повернути телефон. Підсудний зізнався, що мобільний телефон через деякий час збув знайомому.

Окрім зізнання підсудного, його вина у вчинені злочинів підтверджується сукупністю достатніх даних, здобутих за допомогою зібраних доказів, достовірність яких учасниками судового провадження не заперечується, на підставі чого фактичні обставини у судовому засіданні з`ясовані згідно з істиною у встановленому порядку за частиною третьою статті 349 КПК України.

Зокрема, сторони обвинувачення і захисту не оспорюють визнання речовим доказом мобільного телефону марки «Samsung U 600», вилученого у ОСОБА_8 27.12.2012 під протокол (т. 1 а.с. 48-50), що за imei-кодом НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 51) ідентичний телефону, вказаному потерпілим в протоколі усної заяви про злочин як використовуваному ним для зв`язку за абонентським номером НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 10), дійсна ринкова вартість якого склала 449 гривень 10 коп. за висновком експерта-товарознавця № 721-15 від 17.02.2015 (т. 1 а.с. 165-168). На збут викраденого телефону за 100 гривен вказують відомості очної ставки ОСОБА_9 з ОСОБА_8 , що доводить причетність підсудного до протиправного заволодіння ним в сукупності з пред`явленням потерпілому ОСОБА_4 у присутності понятих 27.12.2012 під протокол за фотографіями ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 64-66), в якому без будь-яких сумнівів і вагань потерплий впізнав того, хто відкрито відібрав цю річ. ОСОБА_5 самостійно описав місце вчинених злочинів, хронологію розвитку конфлікту та спосіб заволодіння майном потерпілого в показаннях, що перевірені на місцевості в ході слідчого експерименту, проведеного під протокол 19.02.2015 з додаванням фототаблиці (т. 1 а.с. 174-184), та які об`єктивно узгоджуються з відомостями протоколу огляду місця події від 02.09.2012 (т. 1 а.с. 18-21), що, згідно з істиною, доводить усвідомлення підсудним перебування у громадському місці в той час, коли сварка з лайкою, яка принижує гідність людини, та учинена бійка неминуче поєднані з грубим порушенням громадського порядку.

Оцінивши показання ОСОБА_5 в суді, достовірність яких підтвердив в судовому засіданні потерпілий, в сукупності з відомостями про спосіб вчинення злочину, предмет корисливого злочинного посягання та обстановку його виявлення, належить дійти переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних підсудним добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно з ст. 18 і ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

У з`ясованій обстановці під час зустрічі потерпілий не вчинив жодної дії, яка б істотно зачіпала інтереси винної особи, а насильство над потерпілим не лише принижувало його особисту гідність, а за спрямованістю дій винної особи з невизначеним прямим умислом було виразом показової неповаги, в загалі, до людської особистості як такої. Відповідно, спонукання винної особи, що знайшли свій зовнішній прояв в її нахабній поведінці, характеризують виключно хуліганські мотиви явної неповаги до суспільства: самоствердження для прояву своєї зверхності і мотив протесту з протиставленням своєї поведінки встановленому громадському порядку.

Крім того, насильницькі дії застосовувалися без мети заволодіння чужим майном, умисел на що у винної особи виник раптово лише після того, як у потерпілого виявилася конкретна річ, внаслідок чого діяння винної особи мають утворювати реальну сукупність, на що звертав увагу судів Пленум Верховного Суду України в п.п. 4, 5 постанови № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності».

Суд за стійким внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному та всебічному дослідженні всіх з`ясованих обставин обвинувачення в їх сукупності, дійшов висновку, що вина ОСОБА_5 і обставини ним скоєного знайшли своє підтвердження в судовому засіданні дослідженими достатніми доказами, а його умисні дії, що виразилися у грубому порушенні громадського порядку у формі буйства та учинення бійки з приниженням гідності людини з мотивів явної неповаги до суспільства, що в поєднанні з побоями супроводжувалося особливою зухвалістю, підлягають кваліфікації хуліганством за ч. 1 ст. 296 КК України, на що звертав увагу судів Пленум Верховного Суду України в п. 5 постанови № 10 від 22.12.2006 «Про судову практику у справах про хуліганство». Наступні умисні дії ОСОБА_5 , що виразилися у відкритому викраденні чужого майна, підлягають кваліфікації грабежем за ч. 1 ст. 186 КК України.

Призначаючи у відповідності до ст. 65 КК України вид і міру покарання, суд, керуючись правосвідомістю, враховує характер множинності умисних злочинних посягань, яку утворюють злочин невеликої тяжкості, що посягає на громадський порядок, та корисливий злочин середньої тяжкості, що посягає на відносини приватної власності, непорушність яких гарантована державою. За повного визнання своєї вини підсудним, який за місцем проживання характеризується задовільно, працює за трудовим наймом, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, до пом`якшуючих покарання обставин суд згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України відносить активне сприяння розкриттю вчинених злочинів та проявлене в судовому засіданні щире каяття.

Відповідно, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням характеру і ступеня тяжкості кожного злочину сукупності, пом`якшуючих покарання обставин, особи винного, його віку і освітньо-кваліфікаційного рівня суд за стійким внутрішнім переконанням в силу ст. 65 КК України знаходить за необхідне призначити покарання, остаточно визначивши з дотриманням правил ст. 70 цього Кодексу його вид і міру, що будуть достатніми для попередження нових злочинів і досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Спираючись на встановлені обставини справи, з урахуванням думки потерпілого, тяжкості вперше вчинених злочинів та у зв`язку з даними про особу винного, слід прийняти до уваги наступну його поведінку, яка вказує на його готовність до самоконтролю і правослухняної поведінки, на підставі чого суд вважає можливим виправлення підсудного без відбування покарання із звільненням від такого згідно з ст. 75 КК України з випробуванням протягом іспитового строку.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні злочинів за ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 296 КК України, призначивши у виді покарання:

за ч. 1 ст. 296 КК України один рік обмеження волі;

за ч. 1 ст. 186 КК України два роки позбавлення волі;

і шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_5 за сукупністю злочинів у виді остаточного покарання два роки позбавлення волі, від відбування якого згідно з ст. 75 КК України звільнити під умовою, що він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину.

Покласти на ОСОБА_5 відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речові докази:

мобільний телефон «Samsung U-600», imei НОМЕР_1 , переданий під розписку ОСОБА_4 на відповідальне зберігання, вважати повернутими у законне володіння за належністю;

протоколи допитів потерпілого, свідків та інші документи про зафіксовані процесуальні дії, зберігати у кримінальній справі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави на розрахунковий рахунок 0004, відкритий УДКС в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська () в ГУДКС України у Дніпропетровській області (МФО 805012), 98 гривень 40 копійок з призначенням платежу: «за послуги Дніпропетровського НДІСЕ, висновок № 721-15 від 17.02.2015», поклавши на рахунок підсудного процесуальні витрати.

Вирок, за виключенням підстав заперечення обставин, дослідження яких під час судового розгляду визнано недоцільним, підлягає оскарженню до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги протягом 30 днів, починаючи з наступного після його проголошення дня, із плином яких набирає законної сили. Копію вироку вручити підсудному та прокурору негайно.
Головуючий