Справа № 192/11/14-к
Провадження № 1-кс/192/10/14
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2014 року слідчий суддя СОЛОНЯНСКОГО РАЙОННОГО СУДУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ОСОБА_1 за участю слідчого Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду смт.Солоне клопотання слідчого Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області лейтенанта ОСОБА_2 , погоджене з прокурором прокуратури Солонянського району Дніпропетровської області, про отримання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів,
В С Т А Н О В И В:

Слідчий Солонянського ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 звернувся до суду по внесеному 17 травня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000496 за фактом вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, з клопотанням, погодженим з прокурором прокуратури Солонянського району Дніпропетровської області, про отримання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів, посилаючись на те, що 11 вересня 2007 року ОСОБА_3 шляхом зловживання довірою заволодів грошовими коштами у сумі 20000 доларів США, що станом на 11.09.2007 року, еквівалентно 157800 гривень, які належать ОСОБА_4 .
В ході досудового розслідування потерпілий ОСОБА_5 показав, що 11 вересня 2007 року голова ФГ « ОСОБА_6 » ОСОБА_3 звернувся до нього з проханням дати йому в борг грошові кошти в сумі 20000 доларів США, які він планував використати на власні потреби та на потреби фермерського господарства, при цьому обіцяв повернути зазначені кошти до 14 вересня 2007 року, про що написав власноручно розписку, яку завірив своїм підписом та зазначив дату написання розписки 11 вересня 2007 рік, та запевнив, що в разі їх неповернення, розрахується технікою або майном господарства, зазначивши, що є власником крупорушки в с.Рясне Солонянського району та будь-яких інших боргових зобов`язань у нього немає. По закінченню строку дії розписки кошти не були повернуті, але ОСОБА_3 знову увійшов в його довіру та запевнив, що розрахунок проведе до 20.10.2007 року грошовими коштами або віддасть 100 тон насіння соняшника, надавши другу розписку датовану 05 жовтня 2007 року, але і по закінченню зазначеного у доповненні до розпискі строку він знову не повернув кошти, почав уникати зустрічей, на телефонні дзвінки останнього не відповідав, скосив насіння соняшника та реалізував його. В подальшому йому стало відомо, що ОСОБА_3 не є власником крупорушки, має безліч боргових зобов`язань, техніку та майно фермерського господарства обіцяв передати за борги іншим кредиторам, а строк позовної давності майнових спорів фактично закінчувався, тому він звернувся до Солонянського районного суду Дніпропетровської області, рішенням якого від 16 вересня 2010 року в примусовому порядку стягнуто з ОСОБА_3 157800 гривень, тобто суму еквівалентну 20000 доларів США. При здачі до Солонянського РУЮ виконавчого листа, потерпілому також стало відомо, що декілька кредиторів намагається з нього стягнути великі кошти, якими ОСОБА_3 заволодів аналогічним способом, тобто обманом.
Свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в ході досудового розслідування показали, що ОСОБА_3 в період з 2001 року по 2009 рік займався вирощуванням та збором врожаю з землі, яка належить його фермерському господарству « ОСОБА_6 », яка розташована в с. Промінь, Солонянського району Дніпропетровської області, що підтверджує його платоспроможність та можливість розрахуватись з ОСОБА_4 за взяті у нього кошти в борг, а при одночасному допиті декількох осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , останній показав, що він при позиці грошей у ОСОБА_4 11.09.2007 року не мав наміру їх віддавати. Аналогічні покази дав свідок ОСОБА_10 , а свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .
В зв`язку з неприбуттям без поважних причин в судове засідання представника ІНФОРМАЦІЯ_1 , у володінні якого знаходяться інформація про тимчасовий доступ до якої заявлено клопотання та який належним чином повідомлений про час та місце розгляду клопотання, суд ухвалює розглядати клопотання у відсутність зазначеної особи, оскільки її неявка відповідно до ч.4 ст.163 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання.
Дослідивши надані матеріали кримінального провадження №0000496, заслухавши слідчого, який підтримав клопотання про тимчасовий доступ до документів та їх вилучення, приходжу до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст.159 КПК України тимчасовий доступ до речей та документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі та документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії, та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Згідно положень ч.1 ст.160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів, за винятком зазначених в ст.161 цього кодексу, при цьому слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором, в тому числі і щодо речей та документів, які містять вільні зразки почерку уразі необхідності отримання таких зразків для проведення відповідної експертизи, які самі по собі не є доказом у кримінальному провадженні, проте несуть в собі інформації, що має доказове значення.
Відповідно до вимог ч.2 ст.160 КПК України у клопотанні про тимчасовий доступ до речей та документів повинно бути зазначено речі та документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати, значення речей та документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні, можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та не можливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей та документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю.
З клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів вбачається, що в ньому не зазначені визначені, встановлені ст.160 КПК України обставини: правової кваліфікації кримінального правопорушення, а лише вказана частина та стаття КК України; значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; обґрунтування необхідності вилучення речей і документів; не зазначена та не доведена при розгляді клопотання можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах та документах якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.
Таким чином, слідчим та прокурором в судовому засіданні не доведено обставин, перелічених в п.п. 2. 5, 6,7 ч.5 ст.163 КПК України; значення речей та документів, тимчасовий доступ до яких прохали надати та які самі по собі не є доказом у кримінальному провадженні, але можуть нести інформацію, що має доказове значення, в зв`язку з чим приходжу до висновку, що клопотання слідчого про надання тимчасового доступу до документів та їх вилучення задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-163 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання слідчого Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області лейтенанта ОСОБА_2 , погоджене з прокурором прокуратури Солонянського району Дніпропетровської області, про отримання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1