У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого

Кравченка К.Т.,

суддів за участю
прокурора

Кривенди О.В., Мороза М.А.
Вергізової Л.А.

розглянула
у судовому засіданні у м. Києві 9 жовтня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
апеляційної інстанції на вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської
області від 30 листопада 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської
області від 29 січня 2008 року щодо ОСОБА_1 та інших.

Вироком місцевого суду

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження,

уродженку та жительку с. Нова Осота

Олександрівського району Кіровоградської

області, таку, що не має судимості,

засуджено до позбавлення волі:

- за
ч.2 ст.194 КК України на чотири роки;

- за ч.2 ст.127
КК України на п'ять років;

- за ч.2 ст.186
КК України на чотири роки шість місяців;

- за ч.1 ст.309
КК України на три роки;

- за ч.2 ст.383
КК України на два роки;

- за ст.304 КК
України на два роки.

На підставі ст.70 КК України за
сукупністю злочинів ОСОБА_1 призначено позбавлення волі на п'ять років.

Відповідно
до ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням,
з іспитовим строком три роки.

На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_1
покладено обов´язки
вибачитися перед потерпілими ОСОБА_3та ОСОБА_4., не виїжджати за межі України
без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти цей орган про
зміну місця проживання та роботи і періодично з´являтися для реєстрації;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2року
народження,

уродженку та жительку с. Нова Осота

Олександрівського району Кіровоградської

області, таку, що не має судимості,

засуджено:

- за ч.2 ст.127 КК України до позбавлення
волі на п'ять років;

- за ч.2 ст.186 КК України до
позбавлення волі на чотири роки;

- за ч.1 ст.125 КК України до штрафу в
розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі ст.70 КК України за
сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.127 та ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_2
призначено позбавлення волі на п'ять років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2
від відбування покарання, призначеного за ч.2 ст.127 та ч.2 ст.186 КК України,
звільнено з випробуванням, з іспитовим строком два роки.

Відповідно до ст.76 КК України на
ОСОБА_2 покладено обов´язки вибачитися перед потерпілими ОСОБА_3, ОСОБА_4. та ОСОБА_5., не виїжджати за межі
України без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти цей
орган про зміну місця проживання, навчання чи роботи, періодично з´являтися для реєстрації;

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження,

уродженку
та жительку м. Біла Церква

Київської
області,

таку, що не має судимості,

засуджено:

- за
ч.2 ст.127 КК України до позбавлення волі на п'ять років;

- за ч.1 ст.125
КК України до штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів
громадян.

На
підставі ст.75 КК України ОСОБА_6. від
відбування покарання, призначеного за ч.2 ст.127 КК України, звільнено з
випробуванням, з іспитовим строком два роки.

Відповідно до ст.76 КК України на
ОСОБА_6. покладено обов´язки вибачитися перед потерпілими ОСОБА_3, ОСОБА_4. та ОСОБА_5., не виїжджати за межі
України без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти цей
орган про зміну місця проживання, навчання чи роботи, періодично з´являтися для реєстрації.

Постановлено стягнути із:

- ОСОБА_1
у доход держави 265 грн. 59 коп. витрат на лікування потерпілої ОСОБА_3та 423 грн. 70 коп. судових витрат;

- ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_4. 9 822 грн. завданої матеріальної шкоди;

- ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 у солідарному порядку, на користь ОСОБА_4. 1 188 грн. 45 коп. на
відшкодування матеріальної шкоди;

- ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_4. 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди;

- ОСОБА_2 та
ОСОБА_6, з кожної, на користь ОСОБА_4. по 5 000 грн. на відшкодування моральної
шкоди.

Цивільні позови ОСОБА_5та ОСОБА_7 залишені без розгляду.

Як визнав суд, 13 січня 2005 року,
приблизно об 11 годині, з метою умисного знищення майна, на грунті неприязних
стосунків, ОСОБА_1 підпалила будинок АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_7 і в ньому
проживали ОСОБА_3та ОСОБА_4. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_1, потерпілим було
завдано матеріальну шкоду: ОСОБА_7 на суму 3 199 грн., ОСОБА_3на 2 175 грн., та
ОСОБА_4. на 9 822 грн.

16 квітня 2006 року, приблизно о 20 годині, ОСОБА_2 та ОСОБА_6, за попередньою змовою
між собою, перебуваючи біля будинку №27 на вулиці Чкалова у с. Нова Осота
Олександрівського району, на грунті особистих неприязних стосунків, умисно
заподіяли ОСОБА_5. легкі тілесні ушкодження.

26 липня 2005 року, у період з 22 до 24
години, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_6, за попередньою змовою між собою, з метою помсти за подружню зраду та з
метою дискредитувати ОСОБА_3, шляхом вибивання вхідних дверей, проникли у
будинокАДРЕСА_2, де знаходилися ОСОБА_3та ОСОБА_4. Металевими прутом і
ланцюгом, скляною пляшкою, а також руками та ногами, засуджені тривалий час
завдавали потерпілим чисельні удари в різні частини тіла. Після цього,
зв'язавши руки ОСОБА_3та ОСОБА_4., повели їх берегом річки, продовжуючи
завдавати удари у різні частини тіла. Крім того, ОСОБА_1 декілька разів
насильно занурювала голову ОСОБА_3у воду.
Внаслідок злочинних дій винних, ОСОБА_3та ОСОБА_4. були заподіяні легкі
тілесні ушкодження.

Цього ж дня, приблизно о 22 годині 30
хвилин, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, перебуваючи
у будинку АДРЕСА_2, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для
здоров`я потерпілих, відкрито заволоділи золотими ланцюжком, кулоном та
сережками, гаманцем з грошима у сумі 600 грн., електропраскою та босоніжками,
що належали ОСОБА_3та ОСОБА_4., завдавши потерпілим збиток на загальну суму 1
232 грн. 50 коп.

26 липня 2005 року, ОСОБА_1,
перебуваючи у своєму домоволодінні на вулиці АДРЕСА_3, у невідомої слідству
особи, незаконно, без мети збуту придбала 204,6 г. особливо-небезпечного
наркотичного засобу - макової соломки, яку незаконно зберігала за вказаною
адресою.

Продовжуючи свої злочинні дій, цього ж
дня, приблизно о 24 годині, ОСОБА_1, перебуваючи біля свого будинку у с. Нова
Осота, з метою штучного створення
доказів обвинувачення, зв'язавши ОСОБА_3руки, насильно напоїла її алкогольним
напоєм та прив'язала до руки потерпілої пакет із маковою соломкою, вагою 204,6
г. Після цього, ОСОБА_1 зателефонувала до міліції та зробила завідомо
неправдиве повідомлення про вчинення злочину потерпілою ОСОБА_3

Крім того, ОСОБА_1, розпалюючи почуття помсти, втягла неповнолітніх ОСОБА_2
та ОСОБА_6. у злочинну діяльність, закликаючи їх до участі у злочинних діях
щодо ОСОБА_3та ОСОБА_4.

Ухвалою Апеляційного суду
Кіровоградської області від 29 січня 2008 року апеляції потерпілої ОСОБА_4. та
її представника ОСОБА_8 залишені без задоволення, апеляції засуджених ОСОБА_1,
захисника ОСОБА_9 в інтересах засуджених ОСОБА_2 і ОСОБА_6 та прокурора -
задоволені частково.

Вирок Олександрівського районного суду
Кіровоградської області від 30 листопада 2007 року змінено.

Пом'якшено призначене ОСОБА_2 та
ОСОБА6покарання та постановлено вважати їх засудженими:

ОСОБА_2 за ч.1 ст.125 КК України до штрафу 510 грн., за ч.2 ст.127 КК України до позбавлення волі
на п'ять років, за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі на чотири роки. На
підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_2 призначено п'ять років
позбавлення волі;

ОСОБА_6. за ч.1 ст.125 КК України до штрафу 510 грн., за ч.2 ст.127 КК
України до позбавлення волі на п'ять років. На підставі ст.70 КК України за
сукупністю злочинів ОСОБА_6 призначено п'ять років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75, 104 КК України ОСОБА_2 та ОСОБА_6. звільнено від
відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки, кожній.
На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_2 та ОСОБА_6. покладено обов'язки
публічно просити вибачення у потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4. та ОСОБА_5, не
виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи.

Зменшено розмір стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_4. із засудженої ОСОБА_1 до 10 000 грн., із
засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_6 до 1000 грн., з кожної.

У решті вирок залишено без зміни.

У касаційному поданні прокурор, не
оспорюючи правильність встановлення фактичних обставин справи та кваліфікацію
дій ОСОБА_1, просить судові рішення щодо
неї скасувати, а справа направленню на новий судовий розгляд через
невідповідність призначеного їй покарання тяжкості вчинених злочинів та даним
про особу засудженої, у зв'язку із м`якістю.

Прокурор вважає, що суд безпідставно
звільнив ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, на думку прокурора, суд
апеляційної інстанції порушив вимоги ст.377 КПК України, оскільки не навів
достатніх підстав для відхилення апеляцій прокурора та потерпілої про м`якість
призначеного ОСОБА_1 покарання.

Заслухавши
доповідача, прокурора, яка підтримала касаційне подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи прокурора, колегія
суддів вважає, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду щодо доведеності винності
і правильності кваліфікації злочинних дій ОСОБА_1 у поданні не оспорюється.

Як убачається із вироку, суд, призначаючи ОСОБА_1 покарання, відповідно до
вимог ст.65 КК України, зробив вірний висновок про призначення засудженій
покарання у виді позбавлення волі.

Обґрунтовуючи своє рішення щодо можливості виправлення ОСОБА_1 без ізоляції її від
суспільства, суд навів сукупність обставин, що істотно знижують ступінь
тяжкості вчинених злочинів, а саме те, що ОСОБА_1 позитивно характеризується за
місцем проживання, раніше злочинів не вчиняла, у вчиненому щиро розкаялася.

Разом із тим, судом, звільнивши ОСОБА_1 від відбування покарання з
випробуванням на підставі ст.75 КК України, не достатньо ураховано тяжкість
вчинених злочинів та конкретні обставини справи, а саме те, що злочини вчинені
ОСОБА_1 відносяться до злочинів середньої тяжкості, тяжких та особливо тяжких,
потерпілими від злочинів є дві особи, одна із яких похилого віку, внаслідок
злочинних дій засудженої ОСОБА_3та ОСОБА_4. залишилися взимку без житла.

З огляду на вказані обставини, рішення
суду про можливість виправлення ОСОБА_1 без ізоляції її від суспільства, не
можна визнати переконливим.

У свою чергу, суд
апеляційної інстанції, на порушення ст.377 КПК України, перевіряючи доводи
апеляцій прокурора та потерпілої про м`якість призначеного ОСОБА_1 покарання,
не спростував вказані доводи та безпідставно відхилив їх.

Крім того, апеляційний суд, призначаючи ОСОБА_2 та ОСОБА_7 покарання за
сукупністю злочинів, не дотримався вимог ч.3 ст.72 КК України, яка передбачає,
що основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів
складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконуються самостійно.

Поза увагою суду апеляційної інстанції
залишилися й положення ст.75 КК України, яка не передбачає можливість
звільнення від відбування основного покарання
у виді штрафу.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що рішення апеляційного суду не можна визнати законним і обґрунтованим,
тому воно підлягає скасуванню.

Під час нового розгляду справи суду
апеляційної інстанції необхідно перевірити доводи апеляцій прокурора та
потерпілої та прийняти правильне і законне рішення.

Керуючись ст.ст.395, 396 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне поданням прокурора, який брав
участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду
Кіровоградської області від 29 січня 2008 року щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_6
скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

С у д д і:

Кравченко К.Т. Кривенда О.В. Мороз М.А.