Ухвала іменем україни Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Зубара В.В.,

суддів:
Матієк Т.В., Шилової Т.С.,

за участю прокурора Гошовської
Ю.М.,

захисника ОСОБА_7,

засудженого ОСОБА_2,

розглянула в судовому засіданні в м.
Києві 09 вересня 2014 року кримінальну
справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_2 на вирок
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 18 червня 2013 року
та ухвалу Апеляційного суду Київської
області від 09 жовтня 2013 року.

Вказаним вироком

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,
такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 4 ст. 190 КК до покарання у
виді позбавлення волі на строк
8 років з конфіскацією усього майна,
що належить йому на праві власності.

Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди - 790 500 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 09 жовтня 2013 року зазначений
вирок суду в частині вирішення
цивільного позову потерпілих ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 скасовано, а матеріали в цій
частині направлено на новий судовий
розгляд в порядку цивільного
судочинства.

Згідно з вироком суду ОСОБА_2 засуджено
за те, що він в період часу з 19 липня 2008
року до 26 серпня 2008 року зловживаючи
довірою, під приводом допомогти ОСОБА_4
отримати у власність земельні ділянки
загальною площею 22 га в с. Хмільна
Бузівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області шляхом обману заволодів її
грошовими коштами у особливо великих
розмірах на загальну суму 790 500 грн.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_2
ставить питання про зміну судових
рішень та просить застосувати
положення статей 69, 75 КК. Своє прохання
обґрунтовує тим, що суд при призначенні
покарання належним чином не врахував
даних про його особу та обставин, які
пом'якшують його покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
засудженого та його захисника, які
підтримали доводи касаційної скарги,
думку прокурора, який просив судові
рішення залишити без зміни,
перевіривши матеріали справи й
обговоривши наведені у скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню на таких підставах.

Висновок суду про доведеність
винуватості ОСОБА_2 у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 4 ст. 190 КК, засуджений
у касаційній скарзі не оспорює.

Що стосується доводів засудженого про
те, що призначене йому покарання не
відповідає тяжкості вчиненого злочину
та його особі внаслідок суворості, то
вони не ґрунтуються на матеріалах
справи.

Відповідно до вимог ст. 65 КК суд
призначає покарання, враховуючи
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винуватого і обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання.

Як убачається з вироку, суд при
призначенні покарання ОСОБА_2 у межах,
передбачених санкцією ч. 4 ст. 190 КК, у
відповідності з вимогами зазначеної
норми Закону, врахував ступінь
тяжкості вчиненого злочину,
(відповідно до ст. 12 КК України
відноситься до особливо тяжких
злочинів), обставини його вчинення,
відсутність обставин що пом'якшують
покарання засудженому, дані про його
особу (раніше не судимий в силу ст. 89 КК,
не працює, за місцем проживання
характеризується позитивно, під час
досудового слідства ухилявся від суду
та перебував в розшуку, має двох
неповнолітніх дітей).

Твердження засудженого про
неврахування судом в якості обставин,
які пом'якшують його покарання, -
визнання вини і активне сприяння
розкриттю злочинів є безпідставними,
оскільки ОСОБА_2 в ході досудового
слідства та в суді вину не визнавав,
показання про обставини скоєння
злочину давати відмовився. У справі
також відсутні дані про перебування
на утриманні засудженого батька та
двох дітей, часткове відшкодування
спричиненої потерпілому шкоди.

Колегія суддів, з урахуванням всіх
обставин справи, вважає обране
покарання справедливим, таким, що
сприятиме виправленню засудженого і
попередженню вчинення ним нових
злочинів, а тому підстав для
задоволення скарги засудженого і
пом'якшення покарання не вбачає.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи
вирок місцевого суду, у тому числі, за
апеляційною скаргою засудженого,
відповідно до вимог ст. 377 КПК 1960 року
ретельно перевірив викладені у ній
доводи, й визнав їх необґрунтованими,
навівши в ухвалі докладні мотиви
прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог кримінального
процесуального закону, які були б
підставами для зміни або скасування
судових рішень, не встановлено.

Керуючись статтями 394-396 КПК 1960 року,
пунктами 11, 15 розділу ХI «Перехідні
положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2
залишити без задоволення, а вирок
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 18 червня 2013 року
та ухвалу Апеляційного суду Київської
області від 09 жовтня 2013 року щодо
ОСОБА_2 - без зміни.

Судді:

___________________ _____________________ ________________

Т.С. Шилова В.В. Зубар Т.В. Матієк