Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2370/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.03.15 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

представника адміністрації

Черкаської виправної колонії ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси в режимі відеоконференції із Черкаською виправною колонією (№62) подання адміністрації Черкаської виправної колонії (№62) Управління ДПтСУ в Черкаській області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у м. Канів Черкаської області, громадянин України, освіта неповна середня, засуджений 13.08.2013 року Черкаським районним судом Черкаської області за ст. ст. 307 ч.2, 69, 309 ч.1, 321 ч.1, 70 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.07.2014 року на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» наполовину скорочено невідбуту частину покарання, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 відбуває покарання у виді позбавлення волі в Черкаській виправній колонії (№62) за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 13.08.2013 року.

Початок строку покарання 13.08.2013 року. Кінець строку покарання 16.12.2015 року.

Невідбута частка строку покарання станом на 30.03.2015 року становить 8 місяців 16 днів.

Адміністрація ЧВК (№62) звернулася до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 у зв`язку із тим, що він за час відбуття покарання зарекомендував себе з позитивного боку, до праці відноситься позитивно, має одне заохочення, стягнень не має і таким чином сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково, пояснивши, що повністю розкаявся у вчиненому злочині, та виправився за час відбуття покарання. Наявне заохочення отримав за виконання робіт по благоустрою відділення.

Представник ЧВК (№62) підтримав подання та пояснив, що ОСОБА_4 за час відбуття покарання має одне заохочення, стягнень не має, характеризується позитивно, та наявні всі підстави для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Прокурор заперечував проти задоволення подання адміністрації ЧВК (№ 62) та вважав, що відсутні правові підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, оскільки за час відбуття покарання з 13.08.2013 року має лише одне заохочення.

Суд, заслухавши прокурора, представника ЧВК (№62), засудженого, вивчивши матеріали подання та особової справи ОСОБА_4 виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому під сумлінною поведінкою слід розуміти свідоме і беззаперечне дотримання засудженим умов відбування покарання та виконання всіх обов`язків покладених на нього нормативно-правовими актами. Вона передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, але й те, що засуджений подає позитивний приклад поведінки для інших засуджених. Не можна вважати сумлінною поведінкою лише формальний факт відсутності у засудженого не знятих чи не погашених заходів стягнення, оскільки дотримання порядку та умов відбування покарання є обов`язком засудженого.

Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків, покращення кількісних та якісних показників виконуваної роботи. Воно передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, а також відшкодування збитків завданих злочином.

В той же час як вбачається з матеріалів подання та особової справи засуджений ОСОБА_4 відбуваючи покарання з 2013 року, на виробництві працевлаштований не був та має лише одне заохочення за благоустрій відділення, однак при цьому допускав і порушення умов утримання, а саме 04.04.2014 року палив у строю, за що з ним була проведена бесіда виховного характеру.

Сам лише стан здоров`я ОСОБА_4 не може бути підставою для умовно-дострокового звільнення, а крім того за матеріалами особової справи засудженого йому двічі Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 06.06.2014 року та Придніпровським районним судом м. Черкаси 03.10.2014 року було відмовлено у звільненні від покарання у зв`язку із хворобою.

За таких обставин суд приходить до висновку, що на даний час ОСОБА_4 не довів свого виправлення, оскільки його сумлінна поведінка та ставлення до праці за весь період відбутого покарання не носять системного характеру та не дають правових підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні подання адміністрації Черкаської виправної колонії (№62) про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 13.08.2013 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1