АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/391/15 Справа № 693/172/15-к Категорія: ч. 1 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддів секретаря судового засідання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні, на вирок Жашківського районного суду Черкаської області від 25 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, приватного підприємця, раніше судимого 24 жовтня 2014 року Жашківським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді штрафу,

засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання приєднано частково не відбуте покарання, призначене за вироком Жашківського районного суду Черкаської області від 24.10.2014 року у виді штрафу в сумі 345 грн. та остаточно призначено до відбування покарання у виді 2-х років позбавлення волі та штрафу в сумі 345 грн.; на підставі ч. 3 ст. 72 КК України виконання вироку в частині сплати штрафу вирішено виконувати самостійно; на підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він 10 жовтня 2014 року близько 21 год. в АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу з автомобіля «ВАЗ-2101», який належав ОСОБА_8 й водійські двері якого були не зачинені, викрав автомагнітолу «SHUTLE SUD-380» вартістю 382 грн. в комплекті із USB флеш накопичувачем «Transend 4 GB» вартістю 97 грн. 85 коп., чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 475 грн. 85 коп.

Не погоджуючись з вироком місцевого суду прокурором у кримінальному провадженні подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок Жашківського районного суду Черкаської області від 25 лютого 2015 року змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання. Просить виключити з резолютивної частини вироку посилання на призначення покарання із застосуванням ч. 4 ст. 70 й 72 КК України та вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, й на підставі ст. 75 КК України звільненим від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, а також з покладенням на нього обов`язків передбачених, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, прокурор вважає, що вирок Жашківського районного суду від 25.02.2015 підлягає зміні через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Вказує, що при призначенні покарання суди повинні суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад його призначення, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій ст. 70 КК України, призначається покарання, якщо після поставлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Однак, Жашківський районний суд зазначені вимоги закону не врахував та при призначенні покарання ОСОБА_7 помилково застосував положення ч. 4 ст. 70 КК України, приєднавши до призначеного за новим вироком покарання частково не відбуте покарання, призначене за вироком Жашківського районного суду Черкаської області від 24.10.2014 року у вигляді штрафу 345 грн., й остаточно призначив до відбуття покарання у вигляді 2 років позбавлення волі та штрафу у розмірі 345 грн. Тобто в порушення вимог ст. 72 КК України приєднав до призначеного за новим вироком покарання невідбуту частину покарання за попереднім вироком, яка не підлягає складанню та виконується самостійно. Крім того, судом при призначенні покарання ОСОБА_7 допущено протиріччя, оскільки в резолютивній частині вказаного вироку зазначено, що на підставі ч. 3 ст. 72 КК України виконання вироку в частині сплати штрафу виконувати самостійно

Вказані вище вимоги чинного законодавства судом першої інстанції не враховані, внаслідок чого допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосовано закон, який не підлягає застосуванню.

В судовому засіданні прокурор апеляційну скаргу підтримав з мотивів, які в ній указані.

ОСОБА_7 своєю заявою просив розглянути апеляцію прокурора без його участі. Вказав, що не має заперечень проти апеляції прокурора.

Потерпілий телефонограмою повідомив, що також просить розглянути апеляцію прокурора без його участі.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні, підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій ст. 70 КК України, призначається покарання, якщо після поставлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зазначені вимоги закону виконав не в повному обсязі. Прокурор цілком слушно вказує, що при призначенні обвинуваченому покарання суд безпідставно застосував окремі положення закону про кримінальну відповідальність, які не підлягали застосуванню.

Зокрема, суд безпідставно застосував положення ч. 4 ст. 70 КК України, помилково вбачаючи, що покарання у виді штрафу за вироком Жашківського районного суду Черкаської області від 24.10.2014 року має бути приєднане до покарання, призначеного за цим вироком. Для такого приєднання немає підстав. Адже застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України має місце тоді, коли суд розглядає по суті кримінальне провадження щодо певного злочину, який вчинений до іншого вироку суду щодо цієї ж особи за інший злочин, знаючи про цей вирок. Однак у даному кримінальному провадженні ситуація зовсім інша. По суті розглядається кримінальне провадження щодо більш пізнього у часі злочину, тоді як щодо більш раннього за часом злочину вже є чинний вирок.

Також, як слушно вказує прокурор, не підлягають застосуванню й положення ст. 72 КК України щодо правил складання покарань, адже без застосування судом положень ст. ст. 70, 71 КК України, що є непотрібним, вказівка на положення ст. 72 КК України є зайвою в принципі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Жашківського районного суду Черкаської області від 25 лютого 2015 року змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання на призначення покарання із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 й ст. 72 КК України, та вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, й на підставі ст. 75 КК України звільненим від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, а також з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :