Провадження 1-кс/127/6812/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2013 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді Михайленка А.В.,

при секретарі Наконечній А.В.,

за участю прокурора Гоменюк О.В.,

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на незаконне затримання, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_1 звернулася в інтересах ОСОБА_2 на незаконне затримання, мотивуючи свої вимоги тим, що на досудовому слідстві перебували матеріали завершеного досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000063, внесене до ЄРДР від 05.02.2013 року, за підозрою ОСОБА_2, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України.

Трьохмісячний строк досудового розслідування має закінчитись 06.12.2013 року. Від 25 жовтня 2013 року вона надіслала слідчому лист, в якому заздалегідь попередила про своє відрядження за межі країни, як то передбачає ч. 2 ст. 47 КПК України, та з проханням призначати необхідні дії із її підзахисною ОСОБА_2 лише в її присутності (до або після відрядження). Крім того, було узгоджено про виконання вимог ст. 290 КПК України з 25.11.2013 року.

25.11.2013 року ОСОБА_2 повідомила слідчого про прибуття разом із адвокатом на ознайомлення із матеріалами справи на 17:00 годину 26.11.2013 року, та слідчий жодним чином не повідомив про існування вже двох ухвал про привід, про затримання.

В зазначений час ОСОБА_2 разом із адвокатом прибули до приміщення ВМВ УМВС України у Вінницькій області, де на першому поверсі зафіксували свою явку в журналі обліку доставлених, відвідувачів та запрошених. Незнаючі про існування двох судових рішень вона разом із з ОСОБА_2 свідомо, не переховуючись прийшли до слідчого на ознайомлення із матеріалами провадження. Останній, подзвонив до оперуповноважених, які надали для ознайомлення ухвали суду. З дорученням на виконання ухвали оперуповноважений ознайомитись не дав, сказав, що їх стосується резолютивна частина судового рішення про затримання. Крім того, оперуповноважений не представився, його прізвище дізнались через декілька днів - Хімич. На зауваження, про складання в її присутності протоколу затримання, оперуповноважений СКР 2-го ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області зауважив, що вона у цьому приймати участь не буде. На телефон вона зафіксувала як співробітники СКР порушували право на захист, обмежуючи ОСОБА_2 на конфіденційну співбесіду із адвокатом, що гарантовано законодавством (відеозапис для огляду буде надано в судовому засіданні).

І після зауважень, що затримання провадиться за участю адвоката, ОСОБА_2 провели в інший кабінет, а з часом дізналась про участь безкоштовного адвоката при затриманні. ОСОБА_2 від захисту обраного нею адвоката не відмовлялась, по-друге, фінансових ускладнень для укладення договору із захисником у ОСОБА_2 також немає, та остання не виявляла бажання на представлення її інтересів іншим адвокатом.

Крім того, одним із грубих порушень затримання є фактичний час затримання. Згідно із матеріалами, з ухвалою суду про затримання ОСОБА_2 ознайомлена в 17:45 26.11.2013 року. Фактично з цього часу остання була обмежена в вільному пересуванні, проте вона покинула приміщення райвідділу після 19:00 години, а протоколи про затримання склали ще пізніше. Тому вважає, що затримання є незаконним та просила визнати дії оперуповноважених СКР 2-го ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області неправомірними щодо затримання ОСОБА_2, порушення прав на захист та перешкоджання адвокатської діяльності.

В судовому засіданні заявник скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ній, просила її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги, оскільки немає жодних порушень норм діючого законодавства.

Дослідивши матеріали, на підставі яких обґрунтовується скарга, заслухавши пояснення заявника, думку прокурора, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 206 КПК України передбачено загальні обовязки судді щодо захисту прав людини, зокрема, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобовязати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобовязаний постановити ухвалу, якою має зобовязати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для зясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобовязаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тобто дана стаття передбачає захист прав людини, яка тримається під вартою. Як вбачається з ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2013 року ОСОБА_2 змінено міру запобіжного заходу з особистого зобов"язання на домашній арешт. Тобто, остання не перебуває під вартою, а знаходиться під домашнім арештом.

Діючим кримінально-процесуальним уодексом не передбачена можливість самостійного оскарження затримання особи.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що скарга є необгрунтованою, а тому не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на незаконне затримання.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: