Справа № 488/6100/13-к 20.03.2015 20.03.2015 20.03.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
20 березня 2015 року апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Корабельного району м. Миколаєва ОСОБА_5 та представника цивільного позивача ОСОБА_6 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 жовтня 2014 року відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого,
який органами досудового слідства обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 , ОСОБА_8
виправданий ОСОБА_7
представник потерпілого ОСОБА_6

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва ОСОБА_7 обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, КК України виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

___________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 11кп/784/19/15р. Головуючий 1-ї інстанції ОСОБА_10
Категорія: ч. 2 ст. 15, ч. 1 cт. 185 КК України Суддя апеляційної інстанції ОСОБА_1

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляції прокурор прокуратури Корабельного району м. Миколаєва ОСОБА_5 просить вирок районного суду скасувати, ухваливши новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним в у вчиненні закінченого замаху на крадіжку, а саме, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1020 грн. на користь держави.

Крім того, в своїй апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 просить в ході апеляційного розгляду повторно допитати обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та представника потерпілого ОСОБА_6 та дослідити записи з камер відеоспостереження.

В своїй апеляції представник цивільного позивача ТОВ «ЕпіцентрК» ОСОБА_6 просить вирок районного суду скасувати, призначивши новий судовий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Узагальнені доводи апеляції.
Свою апеляцію прокурор ОСОБА_5 мотивує тим, що обставини, викладені у вироку суду не відповідають фактичним обставинам справи, а сам вирок є незаконним та необґрунтованим. Посилається на те, що суд, обґрунтовуючи висновок про недоведеність наявності в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення обрав вибірковий підхід до оцінки доказів і послався у вироку на покази обвинуваченого, які повністю не відповідали дійсності та спростовувались під час судового розгляду показами свідків, безпідставно визнаних судом такими, що не доводять винуватості ОСОБА_7 у замаху на крадіжку.

Представник цивільного позивача ОСОБА_6 свою апеляцію мотивує тим, що під час судового розгляду судом були допущені істотні порушення вимог кримінального закону, а вина ОСОБА_7 повністю доведена зібраними по справі доказами.

В запереченнях на апеляції виправданий ОСОБА_7 просить вирок районного суду залишити без змін а апеляції прокурора та представника цивільного позивача без задоволення.

Вважає вирок районного суду законним та обґрунтованими обставини, викладені у вироку такими, що відповідають дійсності.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Органами досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачувався в тому, що 30.06.2012р., він з метою вчинення крадіжки в гіпермаркеті ТОВ «Епіцентр-К», розташованому по проспекту Жовтневому, 234 «в» в м. Миколаєві, шляхом вільного доступу заволодів двома наборами інструментів фірми «Хітачі» та металевою сушаркою для рушників «Класік», які сховав в рулоні утеплювача та намагався винести їх через лінію кас не оплативши їх вартості, однак не довів злочин до кінця, оскільки був затриманій охоронцями на місці для стоянки транспорту.

Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва ОСОБА_17 виправдано за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Виправдовуючи обвинуваченого ОСОБА_17 суд прийшов до висновку, що під час судового слідства не доведено наявності у обвинуваченого злочинного умислу на вчинення таємного викрадення майна.

На думку суду першої інстанції, жоден з досліджених судом доказів не містить достовірних даних на підтвердження вини обвинуваченого у вчинення замаху на таємне викрадення чужого майна.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, прокурора в підтримку доводів апеляції, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 , які просили відмовити в задоволенні апеляцій, представника цивільного позивача в підтримку доводів своєї апеляції, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляцій, частково дослідивши обставини відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд вважає, що апеляції підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Ці вимоги судом першої інстанції не виконані, так як суд першої інстанції дослідженим доказам дав помилкову оцінку.

Апеляційний суд на підставі ч. 3 ст. 404 КПК України частково дослідивши, за клопотанням учасників кримінального провадження, обставини кримінального правопорушення та вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що судом першої інстанції дана невірна оцінка доказам, внаслідок чого, висновки суду не відповідають фактичним обставинам скоєного, що вплинуло на вирішення питання про винуватість обвинуваченого ОСОБА_17 ..

Апеляційним судом встановлено, що 30 червня 2012 року близько 12 год. 50 хв. ОСОБА_17 прибув до будівельного гіпермаркету ТОВ «Епіцентр К», розташованому по пр. Жовтневому, 234 «в» в м. Миколаєві, де перебуваючи в торгівельній залі, керуючись корисливим умислом, направленим на протиправне таємне заволодіння чужим майном, взяв з торговельних стелажів два набори шуруповертів марки «ХІТАЧІ» вартістю 1215 грн. за кожний та одну сушарку для рушників вартістю 675 грн., а всього майна на загальну суму 3105 грн.

Прямуючи до кас розрахунку за товар, ОСОБА_17 сховав вказане майно в рулоні утеплювача та не розрахувавшись за нього на касі, вийшов з території торгівельного центру, намагаючись в такий спосіб довести свій умисел на заволодіння чужим майном до кінця.

Втім, на прилеглій до супермаркету території автомобільної стоянки, ОСОБА_17 було зупинено працівниками служби охорони та при перевірці рулону утеплювача в ньому було виявлено вищевказане неоплачене майно, яке останній намагався таємно викрасти, але не довів свій умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Ці обставини підтверджуються наступними доказами.

Так, допитаний в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_17 заперечував свою причетність до скоєння кримінального правопорушення та пояснив, що 30.06.2012 року він знаходився в приміщенні супермаркету «Епіцентр», так як хотів придбати утеплювач, шпаклівку, сушарку для рушників та ударну дриль. Він придбав два мішка шпаклівки та утеплювач і після розрахунку направився до пр. Жовтневий, щоб викликати таксі.

Як товар, який він хотів придбати, але не придбав, опинився в утеплювачі, поясни не зміг.

Вважає, що в утеплювачі товару не було, а всі докази сфабриковані працівниками супермаркету, тому що у нього раніше були конфлікти із працівниками та керівництвом магазину з приводу повернення неякісного товару на велику суму грошей.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення, його вина підтверджується наступними доказами.

Свідок ОСОБА_18 під час розгляду апеляції пояснив, що він 30.06.2012 року знаходився на службі і забезпечував безпеку ТОВ «Епіценр- К». До нього звернулася ОСОБА_11 та пояснила, що з її відділу чоловік взяв два шуруповерти, але товар на протязі певного часу не оплачений через касу і назвала прикмети цього чоловіка.

Через оператора ОСОБА_19 за допомогою камер спостереження цей чоловік був знайдений на автостоянці і він підійшов до його, представився та попросив показати чек на оплату товару. В чеку значилася оплата утеплювача та двох мішків сипучих матеріалів.

Він запитав цього чоловіка, яким виявився ОСОБА_17 , за шуруповерти і він відповів, що вони знаходяться у дружини, яку він очікує.

На автостоянку також підійшов працівник міліції і ОСОБА_20 .

Він запропонував ОСОБА_17 зателефонувати дружині та з`ясувати в якому вона відділі знаходиться. Він комусь телефонував але дружина ні до лінії кас, ні на паркову не підходила. Не було її і в приміщенні супермаркету.

Прощупавши утеплювач він виявив у ньому щось тверде і після цього працівник міліції разом з ОСОБА_17 пішли до кімнати працівника міліції і туди ж прикотили візок з товаром, де залишили його в коридорі під наглядом.

Після чого викликали оперативну групу, яка зафіксувала, що в утеплювачі знаходилися два шуруповерта і сушарка, які намагався вкрасти ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_11 при апеляційному розгляді підтвердила, що ОСОБА_17 у відділі, де вона працювала представником фірми, брав два шуруповерта і з ними направився в напрямку до кас. Коли певний час товар не був оплачений, вона звернулася до охоронців з проханням відшукати покупця і назвала його прикмети.

ОСОБА_17 виявили на парковкі з утеплювачем, який він оплатив, а шуруповерти так і залишилися не оплаченими. Потім ці шуруповерти і сушарку виявили в утеплювачі.

Свідок ОСОБА_21 при апеляційному розгляді пояснив, що влітку 2012 року він знаходився на робочому місці на посту відеоспостереження і до його звернулися працівники магазину з проханням за допомогою камер відшукати покупця і назвали прикмети. За цими прикметами він відшукав покупця, яким виявився ОСОБА_7 , на вулиці біля каси № 17, але шуруповертів по касі проплачено не було. Деордієв розрахувався за утеплювач і два мішки штукатурки.

Він про це повідомив старшому зміни і він з працівником міліції підійшли до ОСОБА_22 та запитали про шуруповерти, на що він відповів, що вони у дружини, яка за них розрахується.

Оскільки дружини не знайшли, то працівник міліції запропонував ОСОБА_22 пройти до кімнати охорони, а він покотив візок з товаром і старший зміни йшов рядом з ним.

Потім охоронець допоміг працівнику міліції завести ОСОБА_22 до кімнати охорони, так як останній чинив спротив.

Він пішов на своє робоче місце і від працівників міліції узнав, що в рулоні утеплювача були знайдені два шуруповерти і сушарка для білизни.

Свідок ОСОБА_13 під час розгляду апеляції показав, що влітку 2012 року він як працівник ВДСО був на службі в гіпермаркеті « Епіцентр» і до нього звернулася дівчину з відділу продажу про те, що не оплачені два шуруповерти, які взяті з її відділу.

Він зі старшим зміни підійшли до чоловіка, яким виявився ОСОБА_22 і запитали його про оплату шуруповертів, на що він відповів, що вони знаходяться у дружини, яка їх оплатить. Коли дружини за допомогою відеокамер в залі магазину не знайшли, то запросили ОСОБА_22 до кімнати охорони. В коридорі перед кімнатою охорони ОСОБА_22 почав кричати, що йому потрібно йти до дружини, почав махати руками, вдарив його двічі в шию, впирався, намагався втекти і він вимушений був одягти на його кайданки. Після цього викликали оперативну групу.

Візок знаходився в коридорі перед кімнатою охорони.

До приїзду оперативної групи приїхали дружина ОСОБА_22 і її батько, які пропонували залагодити конфлікт та пропонували йому гроші в закордонній валюті.

В утеплювачі були виявлені два шуруповерти та сушарка, про що слідчим був складений протокол.

Ці свідчення, в частині замаху на викрадення чужого майна ОСОБА_7 , співпадають між собою та підтверджуються даними відеозапису з камер спостереження, де чітко видно, який товар загружався на візок ОСОБА_7 в різних торгових відділах і саме частина цього товару була виявлена в рулоні утеплювача, який придбав ОСОБА_7 , що підтверджує його причетність до скоєння кримінального правопорушення.

З урахуванням сукупності досліджених доказів, суд вважає доведеною вину ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ст. ст. 15 ч.2, 185 ч.1 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Що стосується тверджень обвинуваченого про те, що всі доказами сфабриковані працівниками супермаркету, які підкинули йому шуруповерти і сушарку, то вони є надуманими і не заслуговують на увагу.

Ніхто із допитаних свідків не підтвердив, що раніше знав і бачив ОСОБА_7 і чув про його конфлікт з адміністрацією супермаркету до його затримання 30 червня 2012 року.

В матеріалах кримінального провадження також відсутні будь-які дані, що такий конфлікт був.

Сам характер встановлених обставин, а саме: що сушарка та два набори шуруповертів, які ОСОБА_7 вивіз із торгових відділів супермаркету виявилися не заплаченими та виявленими в рулоні утеплювача і свідчать про направленість умислу обвинуваченого на таємне викрадення чужого майна.

Невизнання обвинуваченим своєї вини, суд розцінює як засіб захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання згідно вимог ст. ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, що ним скоєно злочин середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, пом`якшуючі покарання обставини знаходження на його утриманні малолітньої дитини.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 81 КПК України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про задоволення апеляції прокурора та частковому задоволенні апеляції представника.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409 та 420 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Апеляцію прокурора прокуратури Корабельного району м. Миколаєва ОСОБА_5 , задовольнити, а апеляцію представника цивільного позивача ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 жовтня 2014 року, відносно ОСОБА_7 , скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_17 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. ст. 15 ч. 2, 185 ч. 1 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 60-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 1020 грн.

Речові докази: два набори шуруповертів та одну сушарку, залишити в розпорядженні гіпермаркету ТОВ «Епіцентр-К», а СD-R-диск «memorex» із камер відео спостереження гіпермаркету від 30 червня 2012 року зберігати в матеріалах справи.

Вирок вступає в силу з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі трьох місяців.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3