У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Кравченка К.Т.,

суддів

Пошви Б.М., Мороза М.А.

розглянула
в судовому засіданні 1 листопада 2007 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на постановлені щодо нього судові
рішення.

Вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 10 травня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Рені Одеської області,

раніше неодноразово судимого, останній раз

1 червня 2005 року за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 194,

ч. 1 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі

з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

засуджено
за ч. 3 ст. 289 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього
належного йому майна, за ч. 2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі,
за ч. 2 ст. 146 КК України на 1 рік позбавлення волі, а на підставі ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів на 11 років позбавлення волі з конфіскацією
всього належного йому майна. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю
вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком
від 1 червня 2005 року та остаточно визначено 15 років позбавлення волі з
конфіскацією всього належного йому майна.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_2 та ОСОБА_3, судові рішення щодо яких не
оскаржено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Луганської області від 6 жовтня
2006 року вирок залишено без зміни.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 17 вересня 2005
року, за попередньою змовою ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у м. Попасна, під час руху у
автомобілі таксі «Славута» під керуванням ОСОБА_4, застосовуючи насильство,
небезпечне для його життя та здоров'я, а саме накинувши на шию потерпілого
мотузку та здавлюючи її, незаконно заволодів зазначеним автомобілем.

Крім того, у цей же вечір ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відкрито викрали з кишень брюк
ОСОБА_4 гроші у сумі 90 грн., а ОСОБА_2
таємно викрав з автомобіля магнітофон та касети вартістю 158 грн.

Після цього ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поклали зв'язаного ОСОБА_4 у
багажник зазначеного автомобіля, чим умисно незаконно позбавили його волі.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 посилається на однобічність і неповноту досудового та
судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Стверджує, що його винність у вчиненні злочину не доведена, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 його обмовили, на час учинення злочинів у нього є алібі. Зазначає, що
суд допустив істотні порушення кримінально-процесуального законодавства,
зокрема, не надав йому виступити з останнім словом, не викликав у судове
засідання суду апеляційної інстанції. Просить скасувати судові рішення і
закрити справу за відсутністю у його діях складу злочину.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона
задоволенню не підлягає.

З вироку вбачається, що висновок суду про доведеність
винуватості ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного злочину ґрунтується на сукупності
зібраних у справі доказів і є правильним.

Посилання у касаційній скарзі зас0удженого ОСОБА_1 на
однобічність і неповноту досудового та судового слідства,
невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, були предметом
розгляду судів першої й апеляційної інстанцій, та їм дана належна оцінка.
Відповідно до вимог ст. 398 КПК України вони перегляду в касаційному порядку не
підлягають. Отже, при розгляді доводів касаційних скарг колегія суддів виходить
із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Доводи у скарзі засудженого ОСОБА_1
про те, що злочинів він не вчиняв, необґрунтовані і спростовуються розглянутими
у судовому засіданні доказами.

Так, із показань потерпілого ОСОБА_4
убачається, що три пасажири його таксі вчинили напад на нього за обставин,
зазначених у вироку. Серед пред'явлених йому осіб він упізнав ОСОБА_1 як
чоловіка, який сидів на передньому сидінні, ударив його в обличчя, а після
разом з останніми зв'язав та поклав у багажник, забравши з кишень гроші.

Ці його показання на досудовому слідстві підтвердили засуджені у цій же
справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_5 повідомив, що за ним до дому приїхали засуджені на
автомобілі «Славута» під керуванням ОСОБА_1 Під час руху він почув голос із
багажника, і ОСОБА_1 повідомив, що там знаходиться водій цього автомобіля.

Зазначені докази узгоджуються між собою й іншими доказами
у справі та об'єктивно підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, даними протоколів огляду місця події, впізнання, відтворення
обстановки та обставин події, виїмки, очних ставок, висновками судово-медичної,
товарознавчої експертиз та іншими
матеріалами справи.

Дії ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 146 КК України кваліфіковано
правильно.

Апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням
вимог кримінально-процесуального закону. Усі наведені засудженим в апеляції
доводи, які за своїм змістом аналогічні доводам його касаційної скарги,
належним чином перевірено й спростовано.

Твердження у касаційній скарзі ОСОБА_1
щодо порушення його права виступити з останнім словом, перевірялись судом
апеляційної інстанції і не знайшли свого підтвердження, а доводи засудженого
про те, що його не повідомили про дату розгляду справи апеляційним судом,
спростовуються матеріалами справи, оскільки він був викликаний і присутній у
судовому засіданні.

Вивченням матеріалів справи не виявлено порушень
кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування постановлених у
справі судових рішень.

При призначенні ОСОБА_1 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України,
врахував тяжкість вчинених ним злочинів, дані про особу засудженого, обставини
справи, які впливають на ступінь його відповідальності, і обрав покарання, яке
є обґрунтованим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження нових злочинів.

Отже, передбачені ч. 1
ст. 398 КПК України підстави для призначення справи щодо ОСОБА_1 до касаційного
розгляду відсутні.

у х в а л и л а :

у
задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1 відмовити.

С у д д і :

Кравченко К.Т. Мороз М.А. Пошва Б.М.