Галицький районний суд Івано-Франківської області
Справа № 1-174/10
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2010 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого судді - Мельника 1.1,

секретаря - Матейко О.С.

прокурора - Головашкіна В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Галичі справу про обвинувачення

ОСОБА_1, 19 травня

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 та жительки м. Бурштина, вул. Січових Стрільців, 9/40, Галицького району Івано-Франківської області, українка, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружена, на утриманні одна неповнолітня дитина, працюючої приватним підприємцем, несудимої, громадянинки України, за ст. 172 ч. 1 КК України, -

встановив:

ОСОБА_1, будучи субєктом підприємницької діяльності вчинила грубе порушення трудового законодавства, а саме, використовувала найману працю двох працівників без належного оформлення трудових відносин з ними при слідуючих обставинах:

ОСОБА_1, будучи субєктом підприємницької діяльності використовуючи найману працю і маючи при цьому передбачені законодавством права та обовязки щодо найманих працівників, грубо порушуючи вимоги ст.ст. 24, 48. 115 КЗпП України та ст. 30 Закону України «Про оплату праці», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій. Діючи умисно, з метою ухилення від загальнообовязкових платежів до бюджету, без будь-якого оформлення трудових відносин та не зробивши передбачених законодавством про працю записів у трудових книжках. 01 серпня 2010 року прийняла на роботу продавцем у свій магазин „Ідеал, який знаходиться по вул. Січових Стрільців в м. Бурштині Галицького району ОСОБА_2, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_4 9/40, та, в січні 2008 року прийняла на роботу технічним працівником ОСОБА_3, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_5 і по даний час використовує найману працю вказаних працівників.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 свою винність в пред'явленому обвинуваченні визнала повністю і суду пояснила, що 16 березня 2005 року вона зареєструвалася фізичною особою підприємцем в Галицькій РДА і з того часу займається підприємницькою діяльністю- роздрібною торгівлею не продовольчих товарів по даний час.

В 2000 році вона побудувала приміщення в м. Бурштині по вул. Січових Стрільців Галицького району і через певний період, приблизно в 2002 році облаштувала там торговий павільйон-магазин „Ідеал, в якому здійснює роздрібну торгівлю промислових товарів. В її магазині до 13 жовтня 2010 року укладення трудових угод працювало двоє працівників. Продавець - ОСОБА_2, яку вона прийняла на роботу 1 серпня 2010 року та технічний працівник ОСОБА_3М, яку вона прийняла на роботу в січні 2008 року. Даних працівників ОСОБА_1 звільнила 12 жовтня 2010 року через те, що вони не виконували належним чином своїх обовязків. Трудових договорів ОСОБА_1 з ними не укладала, оскільки хотіла пересвідчитися в їхній порядності, так, як мала негативний досвід з попередніми працівниками. У трудових книжках жодних записів їм також не робила.

ОСОБА_2 працювала з 01.08.2010 року по змінно через два тижні з ОСОБА_4Ю, заробітну плату отримувала в сумі 500 гривень на місяць, в залежності від відпрацьованого часу. Заробітну плату підсудна виплачувала ОСОБА_2 особисто готівкою. З ОСОБА_4, яка працює в магазині „Ідеал з квітня 2010 року укладений трудовий договір.

З січня 2008 року без укладення трудового договору в її магазині працювала технічним працівником ОСОБА_3

11 жовтня 2010 року державним інспектором праці ОСОБА_5 в неї було проведено перевірку дотримання вимог трудового законодавства під час якої й було виявлено, що ОСОБА_2В та ОСОБА_3. працюють в неї без оформлення трудових відносин. В даний час з ОСОБА_3 укладено трудовий договір, а ОСОБА_2 в її магазині більше не працює.

Усвідомлює, що допустила порушення трудового законодавства, у вчиненому розкаюється і просила не застосовувати до неї надто суворого покарання. Вважає за недоцільне досліджувати інші, наявні в справі докази, оскільки не оспорює фактичних обставин справи і вину свою визнає повністю.

Заслухавши пояснення підсудної, міркування прокурора, який теж вважає недоцільним дослідження інших доказів суд вважає, що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ст. 172 ч. 1 КК України, оскільки вона, будучи субєктом підприємницької діяльності, вчинила грубе порушення трудового законодавства, а саме, використовувала найману працю двох працівників без належного оформлення трудових відносин з ними. Вину свою у вчиненому підсудна визнала повністю.

Призначаючи підсудній покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, що судиться вперше, у вчиненому розкаюється, має на утриманні одну неповнолітню дитину.

Обставин, що обтяжують покарання підсудній, судом не встановлено.

Як особа за місцем проживання ОСОБА_1В характеризується позитивно.

З врахуванням вищенаведених обставин, які пом'якшують покарання підсудній, що в сукупності істотно знижує фактичну ступінь тяжкості вчиненого злочину і ступінь небезпечності її як особи для суспільства, суд вважає за можливе призначити їй покарання у вигляді штрафу.

Керуючись ст.ст. 323, 324, 327 КПК України суд, -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винною за ст. 172 ч. І КК України і призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 600 грн.

Запобіжний захід відносно засудженої до вступлення вироку у законну силу залишити підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 15 діб з часу проголошення вироку, а для засудженої в цей же строк, з часу вручення їй копії даного вироку через Галицький районний суд.

Суддя: ОСОБА_6Мельник