УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/6034/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.81 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
розглянувши у режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 січня 2015 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання
за участю: прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
засудженого ОСОБА_6
встановила:
цією ухвалою в задоволенні заяви засудженого
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, неодруженого, до засудження непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , судимого,
про умовно-дострокове звільнення відмовлено за безпідставністю.
ОСОБА_6 засуджений 25.07.2006 року вироком Корольовського районного суду м. Житомира за ст.ст.152 ч.2, 153 ч.3, 153 ч.3, 186 ч.2, 70 ч.1, 71 КК України до 10 років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 03.10.2006 року вирок змінено та ОСОБА_6 визнано засудженим за ст.ст.152 ч.2, 153 ч.2, 153 ч.3, 186 ч.2, 70 ч.1, 71 КК України до 10 років позбавлення волі.
Засуджений відбуває покарання в Бердичівській виправній колонії №70 (БВК №70) Управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області. Початок строку відбування покарання: 29.10.2005 року; кінець строку: 29.10.2015 року, ? строку покарання відбув 29.04.2013 року.
05.11.2014 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про застосування до нього положень ст.81 КК України та просив умовно-достроково звільнити його від подальшого відбування покарання.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 січня 2015 року в задоволенні заяви засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.
Суд умотивував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_6 за період відбуття покарання зарекомендував себе з негативної сторони, систематично допускав порушення вимог режиму тримання, за що 55 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, які погашені у встановленому законом порядку. Жодного заохочення за час відбування покарання засуджений не має, не працевлаштований, бажання працевлаштовуватись та приймати участь у суспільно-корисній праці не виявляє.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить цю ухвалу суду скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування скарги апелянт вказав, що суд відмовився прийняти та зафіксувати заяву про порушення його прав, чим приховував злочинні дії адміністрації колонії.
Зазначив, що суд призначив захисника за рахунок держави, але він не був присутнім під час судового процесу, чим було порушено його право на захист і не була йому надана правова допомога.
В доповненні до апеляції просить характеристику, яка міститься в його особовій справі, вважати недійсною. Стверджує, що суд шантажував його, змушуючи визнавати вину у злочинах, за які він засуджений і яких він не скоював.
Також вказав, що він з 2012 по 2014 роки працював на виробництві установи, іноді по 2-3 зміни, але заохочення за сумлінне ставлення до праці жодного йому не дали. Всі порушення режиму, за які його притягували до дисциплінарної відповідальності є надуманими та підроблені працівниками адміністрації.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового провадження, перевіривши ухвалу суду в межах, передбачених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до положень п.4 ч.2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, коли судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою.
Як видно з матеріалів судового провадження, 05.11.2014 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до Бердичівського міськрайонного суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (а.с.2).
Ухвалою судді Бердичівського міськрайонного суду ОСОБА_9 від 06.11.2014 року судове засідання за заявою ОСОБА_6 було призначене на 18.11.2014 року (а.с.9). Проте під час даного судового засідання засудженим було заявлено відвід судді ОСОБА_9 (а.с.18).
У подальшому, при розгляді 24.12.2014 року Бердичівським міськрайонним судом заяви ОСОБА_6 про відвід судді, як видно із ухвали суду, приймав участь захисник за призначенням ОСОБА_10 (а.с. 19).
Проте при розгляді 15.01.2015 року заяви ОСОБА_11 по суті, призначений захисник засудженого в судовому засіданні був відсутній.
Враховуючи, що ОСОБА_11 засуджений за вчинення особливо тяжкого злочину, то, на думку колегії суддів, в розумінні положень ч.1 ст. 52 КПК України участь захисника у даному провадженні є обов`язковою, тому доводи апелянта про порушення його права на захист є обґрунтованими.
З огляду на викладене та враховуючи, що дане судове провадження здійснено за відсутності захисника, участь якого є обов`язковою, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд скасовує спірну ухвалу суду та призначає новий розгляд в суді першої інстанції.
При новому розгляді заяви ОСОБА_6 , суду необхідно перевірити всі його доводи, зазначені ним в апеляційній скарзі та доповненні до неї.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 409, 415 КПК України, колегія суддів, -
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити, а ухвалу Бердичівського міськрайоного суду Житомирської області від 15 січня 2015 року скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.
Судді: