Справа № 1-кп/359/75/2015р.
В И Р О К

Іменем України
25 лютого 2015р. Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бориспіль справу по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

за ст. 289 ч.2 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця і мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, військовозобов`язаного, раніше судимого вироком Печерського райсуду м.Києва від 05.06.2003р. за ст.185 ч.2 КК України до 1 року 6-ти місяців позбавлення волі, Постановою Песчанського райсуду Вінницької області від 11.07.2003р. строк покрайня скорочено наполовину на підставі ст. 5 п.г, Закону України «Про амністію», вироком Деснянського райсуду м.Києва від 14.06.2005р. за ст.187 ч.1 КК України до 4-х років позбавлення волі, вироком Дніпровського райсуду м.Києва від 12.01.2009р. за ст.122 ч.1 КК України до 2-х років 6-ти місяців позбавлення волі,

за ст. 289 ч.2 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженку і мешканку АДРЕСА_3 , громадянку України, з середньою освітою, заміжню, непрацюючу, раніше не судимої,

за ст. 289 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та невстановлена слідством особа, попередньо на ім`я ОСОБА_7 (далі ОСОБА_7 ), 12.01.2012р., о 01 год. 30 хв., з метою умисного незаконного заволодіння транспортним засобом, що належить потерпілому ОСОБА_8 , з яким попередньо домовились про зустріч під надуманим приводом продажу, останньому, наркотичних засобів, заздалегідь розподіливши між собою функції перебували в районі 1-го шлюзу в с.Вишеньки Бориспільського району Київської області. Коли потерпілий, на власному автомобілі «ВАЗ-21093, державний номер НОМЕР_1 , в яком також знаходився потерпілий ОСОБА_9 , прибув на вказане місце зустрічі, діючі за заздалегідь обмовленим планом обвинувачена ОСОБА_6 відвела потерпілого в провулок під надуманим приводом продати наркотичний засіб, а ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_4 , з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, з застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, обхопили потерпілого руками за тулуб та повалили на землю, після чого ОСОБА_7 , застосував до потерпілого насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я останнього і яке не було предметом домовленості, у виді ударів руками та ногами по різним частинам тіла потерпілого, спричинивши останньому тілесні ушкодження у виді забоїв м`яких тканин голови і обличчя. В цей час обвинувачений ОСОБА_5 , з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, з застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я свідка ОСОБА_9 , витягнув останнього, з салону вищевказаного автомобіля та відвів до місця де розташовувались обвинувачений ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Після чого всі обвинувачені та ОСОБА_7 на вищевказаному автомобілі відвезли потерпілого та свідка ОСОБА_9 в поле де відпустили, а самі незаконно, за попередньою домовленістю групою осіб з застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, заволоділи вказаним автомобілем, вартістю 35 112 грн., виїхавши з місця скоєння злочину.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні вказаного злочину, визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному та показав, що дійсно 11.01.2012р. при вказаних обставинах за попередньою домовленістю з іншими обвинуваченими та особою на ім`я ОСОБА_7 на незаконне заволодіння автомобілем потерпілого, за надуманим приводом щодо продажу наркотичних засобів, домовились з останнім про зустріч в районі вказаного шлюзу. При цьому, заздалегідь розподіливши ролі, коли потерпілий прибув на вказаному автомобілі на місце зустрічі, обвинувачена ОСОБА_6 відвела потерпілого у провулок, де на останнього в масках чекали він та ОСОБА_7 . Коли обвинувачена та потерпілий прийшли на те місце вони обхопивши потерпілого руками за тулуб, повалили останнього на землю, а ОСОБА_7 , вийшовши за рамки домовленості почав наносити потерпілому удари руками та ногами по різним частинам тіла останнього. В цей час обвинувачений ОСОБА_5 , застосувавши насильство, що не є небезпечним для життя і здоров`я особи, витягнув з салону автомобіля свідка ОСОБА_9 та відтягнув останнього на те місце де ОСОБА_10 наносив удари потерпілому. Через деякий час, на вказаному автомобілі вони відвезли потерпілого та свідка в поле де висадили, а самі незаконно заволоділи вказаним автомобілем і з місця скоєння злочину поїхали.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні також свою вину визнали повністю, щиро розкаялись в скоєному та дали покази, аналогічні показам обвинуваченого ОСОБА_4 .

Крім особистого визнання вина обвинувачених, в скоєні вищевказаного злочину, підтверджується, в порядку ст.349 ч.3 КПК України даними постанов про приєднання до справи в якості речових доказів мобільних телефонів обвинувачених та роздруківок розмов з вказаних телефонів, та телефонів інших співучасників а також телефонограми про те, що викрадений автомобіль знайдено і останній перебуває на території Бориспільського МВВС.

Таким чином, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, скоїли злочин, передбачений ст.289 ч.2 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, повторно, також скоїв злочин, передбачений ст.289 ч.2 КК України.

При призначенні обвинуваченим, виду і міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особи винних, обставини, що обтяжують та пом`якшують їх відповідальність.

Рецидив злочину обтяжує відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 .

Разом з тим, приймаючи до уваги, що всі обвинувачені щиро розкаялись в скоєному, що помякшує їх відповідальність, потерпілий претензій до них не має і тяжких наслідків від скоєного не настало, суд вважає, що виправлення всіх обвинувачених, можливе без ізоляції від суспільства і їм слід призначити покарання у виді позбавлення волі, звільнивши, на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання, з випробуванням, з іспитовим терміном та з застосуванням обмежень, встановлених ст.76 КК України.

Підстави для застосування додаткової міри покарання у виді конфіскації майна, суд не вбачає.

Відповідно до ст.100 КПК України, речові докази по справі, що належать обвинуваченим та потерпілому слід залишити в останніх, ті, письмові докази залишити при матеріалах кримінального провадження, а інші знищити.

Судові витрати відсутні, цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України,

суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 , визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ст.289 ч.2 КК України і призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 , від відбування покарання, з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

На підставі ст.76 КК України, зобовязати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання, без дозволу останньої не виїжджати за межі України на постійне місце проживання та повідомляти інспекцію про зміну місця свого проживання, роботи, або навчання.

ОСОБА_5 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ст.289 ч.2 КК України і призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

На підставі ст.76 КК України, зобовязати засудженого ОСОБА_5 періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання, без дозволу останньої не виїжджати за межі України на постійне місце проживання та повідомляти інспекцію про зміну місця свого проживання, роботи, або навчання

ОСОБА_6 , визнати винною в скоєнні злочину, передбаченого ст.289 ч.2 КК України і призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засуджену ОСОБА_6 від відбування покарання, з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст.76 КК України, зобовязати засуджену ОСОБА_6 , періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання, без дозволу останньої не виїжджати за межі України на постійне місце проживання та повідомляти інспекцію про зміну місця свого проживання, роботи, або навчання

Запобіжний захід, засудженим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , до вступу вироку в законну силу, змінити з утриманні під вартою на особисте зобов`язання з покладенням обов`язків прибувати за викликом працівника органу внутрішніх справ, прокурора чи суду на визначений ними час, та повідомляти вищевказаних службових осіб про зміну свого місця постійного чи тимчасового проживання, звільнивши їх з-під варти в залі суду, а засудженій ОСОБА_6 , обрати у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків прибувати за викликом працівника органу внутрішніх справ, прокурора чи суду на визначений ними час, та повідомляти вищевказаних службових осіб про зміну свого місця постійного чи тимчасового проживання,

Речові докази по справі: автомобіль ВАЗ, копію державного акту та сім-картку «Лайф», що належать потерпілому, повернути останньому, плеєр з клавішами, дисплеєм та навушниками, ключі, магніт, мобільний телефон «Нокія-1202-2» з сім карткою «Лайф», кріплення до телевізора, чоловічі кросівки, чоловічі черевики, дві пари чоловічих туфель, комбінезон та кепку повернути засудженому ОСОБА_5 , мобільний телефон «Нокія-1800» з сім-карткою - повернути засудженій ОСОБА_6 , речові докази, що вилучені у ОСОБА_11 , крім медичних препаратів за постановою від 14.03.2012р. повернути останній, зазначені медичні препарати, а також гумовий кіойк знищити, мобільний телефон «Нокія-1208», з сім-карткою повернути засудженому ОСОБА_4 , а квитанцію ломбарду та роздруківку телефонних розмов залишити при матеріалах кримінального провадження.+

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Київської області через Бориспільський міськрайсуд протягом 30 днів з дня оголошення.

Суддя ОСОБА_1