Справа № 357/5713/14-к Головуючий у І інстанції Кошель
Провадження № 11-сс/780/180/14 Доповідач у 2 інстанції Свінціцька
Категорія 12.05.2014

УХВАЛА
Іменем України

12 травня 2014 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого- судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 травня 2014 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Долматово Курчанської області, Росія, українця, громадянина України, освіта серсдня-спеціальна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

25.04.2002 року Білоцерківським міськрайонним судом за ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 188, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 05.06.2002 року Білоцерківським міськрайонним судом за ч. 3 ст.185, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі; 15.08.2002 року Білоцерківським міськрайонним судом за ч.3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі; 31.10.2003 року Білоцерківським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнений з виправної колонії № 4 м. Житомир, 05.02.2010 року по відбуттю строку покарання,

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0002203, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно наданих до суду матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, яке вчинив за наступних обставин:

30.04.2014 року близько 23 години ОСОБА_7 , перебуваючи біля під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_2 , повторно, умисно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, із застосуванням насильства яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_8 , наносячи удари в життєво важливі органи, а саме по голові, заволодів належними останньому мобільним телефоном марки «Nокіа 306» вартістю 900 гривень, мобільним телефоном марки «Samsung» GT5380D» вартістю 1180 гривень зі стартовим пакетом мобільного оператора «Life» вартістю 15 гривень, паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_8 та грошима в сумі 90 гривень, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 2170 гривень.

01.05.2014 ОСОБА_7 висунуто підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

Слідчий СВ Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 травня 2014 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що матеріали кримінального провадження містять дані, що підтверджують підозру у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 KК України. Клопотання слідчого було задоволене з метою запобігання зазначених у клопотанні ризиків, слідчий суддя вважав недоцільним застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Не погоджуючись з прийнятим слідчим суддею рішенням захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області скасувати. Вважав, що слідчим суддею було допущене грубе порушення кримінального процесу, яке виразилось у відсутності обґрунтованих доказів на підтвердження обставин, передбачених ст. 194 КПК України. Також, слідчим суддею не встановлено існування хоча б одного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених в клопотанні.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши надані до суду матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного:

Згідно положень ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому суд у відповідності до положень ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ст. 12 КК України інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України, є тяжким, за його вчинення передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років. ОСОБА_7 , будучи вже раніше судимим за вчинення розбою, підозрюється у вчиненні нового умисного корисливого правопорушення, в ході якого вчинив напад на потерпілого, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, з метою заволодіти його майном. Усе це з врахуванням інших, передбачених ст.ст. 177, 178 КПК України обставин, дає підстави вважати великою вірогідність настання ризику переховування обвинуваченого від суду, а обрання щодо нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя при вирішенні питання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу врахував вищевказані обставини та обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу. За таких обставин доводи апеляційної скарги є безпідставними і не можуть виступати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Зважаючи на наведене судова колегія приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 травня 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді