У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_14
суддів:ОСОБА_15, ОСОБА_16
при секретарі за участю прокурора захисника засудженого ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_6, ОСОБА_7,
розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 001177, за обвинуваченням

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, в силу ст. 89 КК України такого, що не має судимості,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 20 червня 2014 року ОСОБА_7 засуджено:

· за ч. 1 ст. 115 КК України до позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;

· за ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України до позбавлення волі строком на 13 років.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_7 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у виді 13 років позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 10 вересня 2014 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.

У касаційній скарзі, засуджений ОСОБА_7 порушує питання про скасування вироку районного суду та ухвали апеляційного суду з направленням справи на нове розслідування. Посилається при цьому на неповноту та однобічність слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування кримінального закону. Вказує також, що органами досудового слідства не було доведено його участі у вчиненні злочинів за які його засуджено, а також на те, що було порушено його право на захист, оскільки його захисник при апеляційному розгляді справи був відсутній.

За вироком суду, ОСОБА_7 засуджено за те, що він, 26 грудня 2013 року, близько 2 години 30 хвилин в будинку АДРЕСА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та реалізуючи свій злочинний намір направлений на позбавлення життя за допомогою ножа, умисно наніс ОСОБА_8 три удари ножем в область грудної клітки, спричинивши останньому три проникаючі поранення від яких ОСОБА_8 помер на місці події. Після цього з метою безперешкодного зникнення з місця події, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та реалізуючи свій злочинний намір направлений на позбавлення життя за допомогою ножа, умисно наніс ОСОБА_9 два удари ножем в передню частину тулуба та шість різаних ран непроникаючого характеру в область спини, проте з причин, які не залежали від його волі, не зміг довести свій злочинний намір, направлений на умисне вбивство ОСОБА_9 до кінця.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_6, які підтримали касаційну скаргу, пояснення прокурора ОСОБА_18 яка підтримала касаційну скаргу засудженого частково, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що така не підлягає задоволенню з таких підстав.

Засудженим ОСОБА_7 у касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень щодо нього у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та однобічністю і неповнотою досудового та судового слідства. Проте, зазначені обставини були предметом розгляду судів першої й апеляційної інстанцій, та їм дана належна оцінка. Відповідно до вимог ст. 433 КПК України, вони перегляду в касаційному порядку не підлягають. Тому, при розгляді доводів касаційної скарги засудженого ОСОБА_7, колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судами.

Зокрема винність ОСОБА_7 підтверджується показаннями засудженого ОСОБА_7, відповідно до яких, на ґрунті конфлікту із потерпілими, він наніс ОСОБА_8 не менше двох ножових поранень в область грудей, після чого наніс не менше трьох ножових поранень потерпілому ОСОБА_9 в область тулуба; показаннями потерпілого ОСОБА_9, відповідно до яких, йому несподівано почав наносити ножові поранення ОСОБА_7, після чого він втік із місця події; показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, відповідно до яких, вони дійсно разом із засудженим ОСОБА_7 та потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_8, розпивали спиртні напої у помешканні ОСОБА_9; показаннями свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13; протоколом огляду місця події будинку від 26.12.2013 року із ілюстративною таблицею до нього; протоколами медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп'яніння №39, №40 та № 79 від 26.12.2013 року, відповідно до яких, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_7 на час огляду, знаходились в стані алкогольного сп'яніння; протоколом огляду місця події, приміщення кухні в будинку по АДРЕСА_1 від 28.12.2013 року; протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 від 27.12.2013 року, де останній показує як наносив ножові поранення потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9; копією лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_8 № 131 від 27.12.2013 року; висновками судово-медичного експерта № 131 від 27.12.2013 року та № 7 від 06.03.2014 року про тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_8 та ОСОБА_9; висновками судово-медичного експерта № 8 та № 14 від 20.03.2014 року щодо можливості утворення тілесних ушкоджень у потерпілих за механізмом, указаним ОСОБА_7 у слідчих експериментах; висновками судово-цитологічних експертиз № 006 та № 5 від 21.01.2014 року, відповідно до яких, кров на ручці ножа, могла походити від потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9; висновком експерта № 21 від 14.02.2014 року, відповідно до якого, металевий предмет у вигляді пластини та предмет схожий на клинок ножа, вилучені на місці події, раніше складали єдине ціле - ніж; висновками експерта № 3 та № 4 від 17.01.2014 року, відповідно до яких, наскрізні пошкодження на одязі потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9, утворені внаслідок дії гострого плаского предмета із ріжучою робочою частиною; висновками експерта № 20 та № 17 від 11.02.2014 року, відповідно до яких, різані пошкодження на одязі потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9, утворені клинком ножа, вилученим на місці події; актом амбулаторної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 21 від 03.02.2014 року щодо ОСОБА_7 та іншими доказами, які узгоджуються між собою, зібрані із дотриманням вимог КПК у зв'язку із чим судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок про можливість прийняття цих доказів.

Зазначені у касаційній скарзі ОСОБА_7 доводи про те, що висновки в цій частині не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки він вчинив злочин захищаючись, є необґрунтованими, оскільки суд, у відповідності до вимог процесуального закону, дав оцінку вищевказаним доказам, ґрунтуючись на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, навівши у вироку мотиви прийнятого рішення та спростувавши зазначені засудженим доводи.

Доводи засудженого про порушення його права на захист спростовуються матеріалами кримінального провадження, з яких вбачається, що 26 грудня 2013 року обвинуваченому ОСОБА_7 був призначений захисник ОСОБА_6., який приймав участь у всіх слідчих діях під час досудового слідства (т. 1 а.с. 165). 21 березня 2014 року обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6. були ознайомлені з матеріалами досудового слідства, про що свідчить протокол про надання підозрюваному ОСОБА_7 та його захиснику доступу до матеріалів досудового розслідування (т. 2 а.с. 218), та їм було вручено копію обвинувального акта (т. 1 а.с. 21). 25 березня 2014 року під час розгляду справи в суді ОСОБА_7 була вручена пам'ятка про права та обов'язки, з якою ОСОБА_7 ознайомився та вказав, що права та обов'язки йому, як обвинуваченому, зрозумілі, клопотань ним не заявлено. Під час розгляду справи, як в суді першої так і апеляційної інстанцій, інтереси ОСОБА_7 представляв захисник, що підтверджується журналами судових засідань.

За встановлених судом фактичних обставин, дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України КК України кваліфіковано правильно, підстав для їх перекваліфікації колегія суддів не вбачає.

Даних, які б свідчили, що у справі неправильно застосовано кримінальний закон, не виявлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання ОСОБА_7 призначено з дотриманням загальних засад, передбачених ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, даних про особу засудженого, його ролі, характеру посягання та інших обставин, і є справедливим.

Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для зміни судових рішень щодо ОСОБА_7, колегією суддів не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги засудженого немає.

Керуючись статтями 433, 434, 442, 436 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 20 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 10 вересня 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, і оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ ________________

ОСОБА_15 ОСОБА_14 ОСОБА_16