У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:

головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Вус С.М. і Таран Т.С.,

за участю прокурора Опанасюка О.В.

розглянула
в судовому засіданні в м.Києві 5 лютого 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Макарівського районного суду
Київської області від 27 вересня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду
Київської області від 10 січня 2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, судимий 14.11.2005 р. за ст. ст.185 ч.3, 289 ч.2 КК України
на 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України його від відбування
покарання звільнено з випробуванням упродовж трьохрічного іспитового строку.
Постановою від 30.03.2006 р. рішення про звільнення від відбування покарання
скасовано,

засуджений за ч.2 ст.289 КК України на 6
років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.71 КК України за
сукупністю вироків частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком
і призначено ОСОБА_1 остаточне покарання
у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 10 січня 2007 року вирок
щодо ОСОБА_1 залишений без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винуватим
у тому, що він, перебуваючи в стані
алкогольного сп¢яніння, 30 березня 2006 року близько 18 години з подвір'я гр.ОСОБА_2, що по
АДРЕСА_1, незаконно заволодів автомобілем ГАЗ-31029 вартістю 12852 грн 25 коп.,
що належить ОСОБА_3. На викраденому
автомобілі ОСОБА_1 поїхав в с.Ситняки Макарівського району Київської області,
де пошкодив автомобіль, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду.

У касаційній скарзі та доповненні до неї
засуджений ОСОБА_1 посилається на те, що вину його не доведено, автомобілем він
користувався за згодою власника. Вважає, що було порушено його право на захист,
оскільки він не був ознайомлений з матеріалами справи, хоча подавав відповідні
заяви. Крім того зазначає, що ухвала апеляційної інстанції написана від руки нерозбірливим почерком і не
придатна до читання, що також порушує його право на захист. З цих підстав
просить постановлені щодо нього судові рішення змінити, пом'якшити призначену
міру покарання, зарахувати в строк відбування покарання час тримання під
вартою, або скасувати судові рішення, а справу направити на новий судовий
розгляд.

Заслухавши доповідача, думку прокурора,
який не підтримав касаційну скаргу засудженого, але вважає, що вирок суду щодо
ОСОБА_1 необхідно змінити, виключивши з його мотивувальної частини рішення про
визнання обставиною, що обтяжує покарання засудженого - рецидив злочину,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що підстави для її задоволення відсутні, однак в порядку ст.395
КПК України з мотивувальної частини вироку необхідно виключити рішення про
визнання обставиною, що обтяжує покарання засудженого - рецидив злочину.

Висновок суду про доведеність винності
ОСОБА_1 у повторному незаконному заволодінні транспортним засобом
підтверджується сукупністю доказів, які у встановленому
кримінально-процесуальним законом порядку зібрані, належно досліджені та
оцінені судом.

Порушень кримінально-процесуального закону у ході досудового слідства та
судового розгляду справи, які б ставили під сумнів законність та
обґрунтованість постановлених щодо ОСОБА_1 судових рішень, не допущено.

Оскільки, відповідно до вимог ст.398 КПК України, касаційний суд не
перевіряє вироки місцевих судів на предмет неповноти, однобічності досудового
та судового слідства або невідповідності висновків суду фактичним обставинам
справи, то колегія суддів виходить з фактичних обставин, установлених судом.

Стосовно доводів засудженого ОСОБА_1 про
порушення його права на ознайомлення зі всіма матеріалами справи, то вони є
необґрунтованими. Як убачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_1
неодноразово ознайомлювався з матеріалами справи під час розгляду справи
місцевим та апеляційним судами, однак відмовлявся надати про це розписку, що
підтверджується актами працівників районного та апеляційного судів.

Щодо доводів засудженого ОСОБА_1 у
касаційній скарзі на порушення його права на захист через непридатність до
читання ухвали апеляційної інстанції, то таке порушення було усунено і копію
належно виготовленої ухвали апеляційної інстанції йому було направлено 18
грудня 2007 року.

Разом з тим, колегія суддів вважає
необхідним в порядку ст.395 КПК України виключити з мотивувальної частини
вироку щодо ОСОБА_1 рішення про визнання обставиною, що обтяжує покарання
засудженого - рецидив злочину.

Згідно з Приміткою до ст.289 КК України, під незаконним заволодінням
транспортним засобом, вчиненим повторно, слід розуміти вчинення таких дій
особою, яка раніше вчинила незаконне заволодіння транспортним засобом або
злочин, передбачений ст.ст.185,186,187,189-191,262,410 КК України.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 раніше був засуджений за ст.81
КК України(1960 р.) та ст.185,289 КК України (2001 р.) і ці судимості є
підставами для кваліфікації його дій за ознакою повторності. Відповідно до ч.4
ст.67 КК України, якщо будь-яка з
обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини
Кримінального Кодексу України як ознака злочину, що впливає на його
кваліфікацію, суд не може ще раз врахувати її при призначенні покарання як
таку, що його обтяжує.

Всупереч цим вимогам закону суд, кваліфікувавши дії ОСОБА_1 за ознакою
повторності, незаконно врахував рецидив злочинів як обставину, яка обтяжує його
покарання, а тому з мотивувальної частини вироку необхідно виключити рішення
про визнання обставиною, що обтяжує покарання засудженого - рецидив злочину.

Виключення з вироку щодо ОСОБА_1
рецидиву злочину, як обставини, що обтяжує покарання, не може являтись
підставою для пом'якшення йому покарання, оскільки сама по собі вона не мала
вирішального значення для визначення виду та міри покарання засудженому.

Питання про зарахування у строк
відбування покарання засудженому ОСОБА_1 його попереднього ув'язнення не є
предметом розгляду касаційної інстанції і може бути вирішене судом, який
постановив вирок, в порядку, передбаченому ст.ст.409,411 КПК України.

Керуючись ст.ст.394-396 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

В порядку ст.395 КПК України вирок Макарівського районного суду Київської
області від 27 вересня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області
від 10 січня 2007 року щодо ОСОБА_1 змінити, виключити з мотивувальної
частини вироку посилання на рецидив злочинів, як на обставину, яка обтяжує його
покарання.

В решті вирок залишити без зміни.

С У Д Д І
:

Федченко О.С. Вус С.М. Таран Т.С.