11-кп/775/230/2015(м)
266/1890/14-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі кримінальне провадження №0000216 за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_6 на вирок Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 6 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Букачевци Івано-Франківської області, громадянина України, не судимого, працюючого двірником у ЖЕКу №3 м.Маріуполя, що мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та засуджено за ст.118 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням (іспитовим строком 1 рік), з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_6 9858,35 грн. на відшкодування витрат на поховання ОСОБА_9 , 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_6 про стягнення на її користь суми щомісячного довічного утримання у виді 1/2 частки пенсії загиблого чоловіка залишено без розгляду.

Вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_8 засуджено за те, що 12 лютого 2014 року, близько 21 години 20 хвилин, разом з ОСОБА_9 вживали спиртні напої у будинку АДРЕСА_1 . В зазначений час ОСОБА_9 , діючи навмисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень з невстановлених мотивів, утримуючи в руці предмет з тупою поверхнею, наніс 2 удари в область голови ОСОБА_8 , після чого, подавивши волю останнього до опору та взявши його за капюшон куртки, став утримувати та продовжувати наносити йому множинні удари в область тулуба, в результаті чого спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-морзкової травми, оскольчатого дірчастого переламу луски правої скроневої кістки із зсувом, забою-струсу головного мозку, забою м`яких тканин правої скронево-тім`яної області, забитої рани тім`яної області справа, забито-рваної рани бічної поверхні шиї зліва, множинних крововиливів поперекової області і грудної клітки зліва, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

ОСОБА_8 з метою здійснення захисту своїх законних прав та інтересів від суспільно-небезпечного посягання з боку ОСОБА_9 , маючи достатні підстави побоюватися за своє життя, як особа, що обороняється, розуміючи, що заподіяння йому тілесних ушкоджень у даний момент не закінчиться, тримаючи в правій руці металеву каструлю, яку підняв з підлоги, переслідуючи мету навмисного вбивства ОСОБА_9 , діючи при перевищенні меж необхідної оборони, при явній невідповідності заподіяної шкоди і небезпеки посягання, приблизно в 21 годині 30 хвилин, умисно завдав не менше 14-ти ударів в область голови та тулуба останнього, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синців на верхніх і нижніх віках обох очей, крововиливи в сполучну оболонку лівого й правого очей, чотири рани в області перенісся й на лобі в центрі й праворуч, рани з зовнішнього краю правої брови, рани в правій тім`яно-скроневій області, рани в правій тім`яно-потиличній області, дві рани в тім`яно-скроневій області, відкритий многооскольчатий перелом кісток склепіння черепа в центрі тім`яно-потиличної області, крововиливів під м`які мозкові оболонки на всім протязі лівої і правої півкуль головного мозку й мозочка.

Смерть ОСОБА_9 настала в результаті відкритого многоскольчатого перелому кісток склепіння черепа із крововиливами під оболонки в речовину головного мозку, що ускладнився набряком головного мозку, ознаками енцефалопатії, вогнищами гострої емфіземи та дістелектазів у легенях, дистрофічними змінами у внутрішніх органах.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_6 , фактично не оспорюючи встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 , доведеності винуватості останнього та кваліфікації його дій, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на певний строк без звільнення його від відбування покарання з випробуванням, стягнути з обвинуваченого 9858,35 грн. на відшкодування витрат на поховання її загиблого чоловіка, 782,32 грн. в якості щомісячного довічного утримання, 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом не було враховано, що обвинувачений не визнав себе винним, не розкаявся, наявність обставин, що обтяжують покарання, а саме вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та проти особи похилого віку, а тому звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України вважає безпідставним та необґрунтованим. Вказує, що стягнутий судом з обвинуваченого на її користь розмір моральної шкоди є надто замалим, таким, що не відповідає характеру та об`єму завданих їй моральних страждань, також суд безпідставно, в порушення вимог ст.1200 ЦК України, не стягнув з ОСОБА_8 на її користь суму щомісячного довічного утримання, так як вона є непрацездатною особою, а загиблий ОСОБА_9 був єдиним годувальником в родині, з яким вони вели сумісне господарство.

Захисник ОСОБА_7 у своїх запереченнях на апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а вирок місцевого суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, потерпілу ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, виступи обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_7 та прокурора, які вважали судове рішення законним і обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, а вирок суду слід змінити в частині вирішення цивільного позову з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

Проаналізувавши зібрані у провадженні докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку у вироку, суд обґрунтовано визнав винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України, та відповідно кваліфікував дії останнього.

А тому висновки суду в цій частині щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого і правильності кваліфікації його дій, які не оскаржуються в апеляційній скарзі, згідно до ст.404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції належним чином врахував самі обставини вчиненого кримінального правопорушення, його ступінь тяжкості, поведінку та дії самого потерпілого, від яких він став інвалідом, дані про особу обвинуваченого, який не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та сприяння розкриттю злочину, його похилий вік, призначив йому покарання в рамках санкції закону України про кримінальну відповідальність, та з врахуванням зазначених обставин обґрунтовано звільнив ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, що є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, цілком відповідає вимогам ст.ст.50,65,75 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, ОСОБА_8 , будучи юридично необізнаною людиною, фактично визнав себе винуватим, не оспорюючи обставин вчиненого ним кримінального правопорушення та механізму завданих як з його боку, так й з боку потерпілого дій, висловив жаль з приводу цієї події, а тому суд правильно, відповідно до ст.66 КК України, визнав це в якості обставини, що пом`якшує покарання. Також судом правильно було не визнано в якості обставини, що обтяжує покарання, знаходження ОСОБА_8 в момент вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, так як це не було напряму пов`язано з мотивом та обставинами вчиненого останнім злочину, а тому доводи потерпілої про це та безпідставність звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, не є слушними.

Виходячи зі змісту ст.ст.127, 128, 129 КПК України, потерпілий у кримінальному провадженні має право заявити цивільний позов, який розглядається за правилами визначеними КПК України, а у визначених випадках з застосуванням норм ЦПК України.

Як вбачається з вироку, суд відповідно до ст.1201 ЦК України, задовольнив позовні вимоги потерпілої про відшкодування витрат на поховання її загиблого чоловіка ОСОБА_9 , рішення суду в цій частині в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому згідно ст.404 КПК України апеляційним судом не перевіряється.

Також суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про заподіяння потерпілій ОСОБА_6 злочинними діями обвинуваченого моральної шкоди, правильно, відповідно до вимог ст.129 КПК України, ст.ст.23,1167 ЦК України встановив розмір суми, яка підлягає стягненню, мотивувавши належним чином це рішення у вироку. Цей розмір в сумі 10000 грн. відповідає характеру та об`єму фізичних та моральних страждань потерпілої, є розумним та справедливим відповідно до фізичних та матеріальних можливостей обвинуваченого, а тому доводи апеляційної скарги про його збільшення є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Разом з тим, суд першої інстанції, в порушення зазначених вимог КПК України, залишив позовні вимоги ОСОБА_6 про стягнення на її користь суму щомісячного довічного утримання у вигляді ? частки пенсії потерпілого ОСОБА_9 без розгляду, чим істотно порушив кримінальний процесуальний закон, а тому згідно ст.ст.409,412 КПК України, вирок суду підлягає зміненню, а рішення в цій частині скасуванню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» передбачено, що жінки мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років. Як було правильно встановлено судом, потерпіла ОСОБА_6 1946 року народження, тобто досягла пенсійного віку та отримує пенсію, що вона й не заперечує.

Згідно довідки з Пенсійного фонду України, потерпілий ОСОБА_9 на момент смерті отримував пенсію в розмірі 1564 грн. (а.п.114), що фактично дорівнює встановленому в Україні мінімальному розміру пенсії та прожитковому мінімуму, а тому не можна визнати той факт, що потерпіла була на утриманні ОСОБА_9 , а він був її годувальником.

Крім цього судом встановлено, що потерпіла тривалий період часу перебувала в роз`їздах, з чоловіком не проживала, що свідчить про те, що вона є матеріально незалежною та може самостійно себе прогодувати.

Отже, на думку колегії суддів, позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення на її користь суми щомісячного довічного утримання у вигляді ? частки пенсії загиблого ОСОБА_9 є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни вироку в іншій частині, у провадженні не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06 квітня 2015 року щодо ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову змінити.

Вирок Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06 квітня 2015 року щодо ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 про стягнення на її користь суму щомісячного довічного утримання у вигляді ? частки пенсії її загиблого чоловіка ОСОБА_9 скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення на її користь суми щомісячного довічного утримання у вигляді ? частки пенсії її загиблого чоловіка ОСОБА_9 відмовити.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області