Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
21 травня 2015 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої - ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу заступника прокурора Рівненської області ОСОБА_7 на вирок Острозького районного суду від 23 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Світловодськ, Кіровоградської області, жительки АДРЕСА_1 , яка обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення за ч.2 ст.191 КК України;

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 , обіймаючи посаду голови дільничної виборчої комісії дільниці №560581 територіального виборчого округу №155 в с.Ілляшівка Острозького району Рівненської області, під час проведення виборів Президента України у 2014 році, будучи службовою особою, оскільки виконувала організаційно-розпорядчі функції, пов`язані з організацією та функціонуванням діяльності дільничної виборчої комісії, та являючись відповідно до п/п ж п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» посадовою особою інших державних органів, тобто суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, вчинила заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем при наступних обставинах.

ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами, зокрема, грошовим утриманням та преміальними коштами заступника голови дільничної виборчої комісії дільниці №560581 ОСОБА_8 , який здійснював свої повноваження на платній основі, в окружній виборчій комісії територіального виборчого округу №155 отримала по розрахунково-платіжних відомостях за травень та червень 2014 року грошові кошти в сумі 1614 грн. 73 коп., що призначались для видачі ОСОБА_8 , якими незаконно заволоділа та розпорядилась на власний розсуд, спричинивши при цьому потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на вказану суму.

Вироком Острозького районного суду від 23 лютого 2015 року ОСОБА_6 засуджена зач.2 ст.191 КК України на один рік обмеження волі з позбавленням права обіймати посаду голови дільничної виборчої комісії чи займатися певною діяльністю на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Відповідно до п.3,4 ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтись для реєстрації до органів кримінально-виконавчої інспекції.

В поданій на вирок суду апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_6 за ч.2 ст.191 КК України до обмеження волі на строк один рік з позбавленням права обіймати посаду голови дільничної виборчої комісії строком на один рік. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.76 КК України.

Винність ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованому їй злочині встановлена сукупністю зібраних у справі доказів, яким судом першої інстанції дана належна оцінка.

Дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані судом за ч.2 ст.191 КК України.
Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України в кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого нею злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, та вірно призначив їй за ч. 2 ст. 191 КК України покарання у виді обмеження волі строком один рік з позбавленням права обіймати посаду голови дільничної виборчої комісії чи займатися певною діяльністю строком в один рік.

Колегія суддів вважає, що прохання прокурора в апеляційній скарзі про скасування вироку в частині призначеного покарання і постановлення вироку суду апеляційною інстанцією та призначення ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.191 КК України у виді обмеження волі на строк один рік з позбавленням права обіймати посаду голови дільничної виборчої комісії строком на один рік є безпідставним, оскільки суд першої інстанції призначив покарання, яке просить призначити прокурор.

Суд першої інстанції, взявши до уваги особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується позитивно, щиро розкаялася у вчиненому, раніше не судима, відшкодувала завдану шкоду, визнав, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, та застосував до неї ст. 75 КК України, тобто звільнив її від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених п.п.3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України

Звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком, суд допустив не правильне застосування закону про звільнення особи від відбування покарання.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» ( із змінами, внесеними від 10.12.2004 р, від 12.06.2009р., від 06.11.2009 р. ) судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.

При звільненні з випробуванням від відбування основного покарання суд відповідно до ст. 77 КК може призначити додаткові покарання: штраф (за умови, що він передбачений санкцією закону, за яким засуджується особа); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу. Додаткові покарання підлягають реальному виконанню, про що суд зазначає в резолютивній частині вироку.

Відповідно до вимог ст.413 КПК України не застосування закону України, який підлягає застосуванню тягне за собою скасування вироку.

Колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з постановленням нового вироку в зв`язку з неправильним звільненням обвинуваченої від відбування покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 405,407, 413, 420, КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заст. прокурора Рівненської області ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Острозького районного суду від 23 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_6 , засудженої за ч.2 ст.191 КК України на один рік обмеження волі з позбавленням права обіймати посаду голови дільничної виборчої комісії чи займатися певною діяльністю на строк один рік, в частині звільнення її від відбування покарання скасувати.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання призначеного судом.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками судового розгляду протягом трьох місяців з моменту його проголошення судом апеляційної інстанції

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2 .