Провадження №1-кп/761/985/2015
В И Р О К
іменем України
06 серпня 2015 року
Шевченківський районний суд міста Києва у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю :

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007657 від 02 липня 2015 року,

за обвинуваченням ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Єнакієве Донецької області, громадянки України, із середньою освітою, не одруженої, не працюючої, раніше не судимої, проживаючою за адресою : АДРЕСА_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 ,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України ,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_6 вчинила таємне викрадення чужого майна ( крадіжку ) за наступних обставин :

Так, 28 червня 2015 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 приїхала за адресою: АДРЕСА_3 , де зустрілась та познайомилась з ОСОБА_4 , який в подальшому запросив її за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_4 . Перебуваючи за вказаною адресою ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вживали алкогольні напої, після чого лягли відпочивати. 28 червня 2015 року приблизно 06 годині 00 хвилин ОСОБА_6 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , прокинулась та поряд із собою, на дивані, побачила ОСОБА_4 , який в цей час відпочивав. Зрозумівши, що вона перебуває за місцем мешкання ОСОБА_4 , ОСОБА_6 вирішила їхати додому та під час того як збиралась, помітила на підлозі мобільний телефон марки «Nokia X6». В цей момент у ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_4 відпочиває, а більше в квартирі нікого немає, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони несуть таємний характер, взяла мобільний телефон марки «Nokia X6» ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 2000 гривень, в якому знаходилась сім картка оператору мобільного зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, та поклала його до своєї сумки.

Після чого ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 2000 гривень 00 копійок.

Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка ).

14 липня 2015 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_6 , в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України укладено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним.

У відповідності до даної угоди ОСОБА_6 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, щиро кається в скоєному, завдана потерпілому матеріальна шкода в сумі 2000 гривень 00 копійок повністю відшкодована під час досудового розслідування. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_6 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваній ОСОБА_6 .

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним про примирення.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення укладену 14 липня 2015 року між ним та підозрюваною ОСОБА_6 .

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди про примирення дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій ОСОБА_6 узгоджену в угоді міру покарання.

Захисник ОСОБА_5 просив затвердити угоду про примирення.

Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні також просила вказану угоду про примирення з потерпілим від 14 липня 2015 року затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України в обсязі підозри, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_6 беззастережно визнала себе винною, згідно із ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_4 повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винною ОСОБА_6 , цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 та п. 1 ч.5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України .

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим та підозрюваною, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_6 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а відповідно, такі дії ОСОБА_6 кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України, за якою належить призначити їй узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд ,-

ЗАСУДИВ :

Затвердити угоду про примирення , укладену 14 липня 2015 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя : ОСОБА_1