АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/504/15 Справа № 205/7102/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

03 березня 2015 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2015 року, якою у задоволенні клопотання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богуслав Київської області, громадянина України,

про звільнення від покарання у зв`язку з хворобою-відмовлено,

за участю прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 .

В апеляції захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, оскільки рішення суду є незаконним та необґрунтованим, та вказує на неповноту судового розгляду. Свої апеляційні вимоги захисник обґрунтовує тим, що у засудженого ОСОБА_7 встановлено діагноз: ВІЛ-інфекція,1-У клінічна стадія. ЗЗТБ ( 02.2011 р.) після перенесеного лівобічного туберкульозного плевриту, категорія 5.1. Орофарингіальний кандидоз. Герпетична інфекція: герпес симплекс 1 тип ( 04.2014 р.). Хронічний гепатит С. Псоріаз. Нейродерміт. ЛСН 0. ВІЛ-інфекція, 1-У клінічна стадія як захворювання підпадає під Перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 р. Однак, судом першої інстанції зазначене не враховано.

Як вбачається з матеріалів провадження засуджений ОСОБА_7 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про звільнення його від подальшого відбуття покарання призначеного вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 27 вересня 2002 року у виді довічного позбавлення волі. Своє клопотання ОСОБА_7 обґрунтовує тим, що йому встановлено медичний діагноз ВІЛ-інфекція, а зазначене захворювання включено в Перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014

Відмовляючи в задоволенні зазначеного клопотання, суд першої інстанції своє рішення обґрунтував тим, що на підставі проведеного обстеження засудженого ОСОБА_7 спеціальна лікарська комісія дійшла висновку, про те, що враховуючи анамнез, дані клініко-лабораторних обстежень і об`єктивного огляду засудженого, загальний стан здоров`я пацієнта, засуджений ОСОБА_7 за станом здоров`я та його діагноз не підпадають під Перелік захворювань, які підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, а ознаки хвороби, що перешкоджають останньому відбувати покарання, відсутні.

В суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_6 підтримав свою апеляцію та просив задовольнити її в повному обсязі з підстав зазначених в ній.

Прокурор просив апеляцію залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, оскільки на його думку, підстави для звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання відсутні.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, міркування прокурора, пояснення захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 84 КК України, вирішуючи питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, крім осіб, які захворіли на хронічну душевну хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

При цьому, захворювання на тяжку хворобу є підставою для звільнення особи від покарання або від подальшого його відбування лише у випадку, якщо ця хвороба не лише за своєю тяжкістю, а й за характером перешкоджає відбуванню покарання, тобто коли подальше відбування покарання загрожує її життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків.

Виходячи з матеріалів, які були предметом дослідження суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд прийшов до обґрунтованого висновку що підстав для звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання на підставі ст. 84 КК України, не вбачається.

Так, з довідки виданої начальником відділу по контролю за виконанням судових рішень Дніпропетровської ВК (№89) вбачається, що ОСОБА_7 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі за скоєння тяжких та особливо тяжких злочинів, зокрема за особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи (п.п.4,6 ч. 2 ст. 115 КК України -вбивство вчинене з особливою жорстокістю та з корисливих мотивів).

Відповідно до висновку спеціальної лікарської комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, ОСОБА_7 за станом здоров`я не підпадає під зазначений перелік, також у висновку зазначено, що загальний стан здоров`я пацієнта (відносно задовільний, стабільний).

Крім того, як вбачається з характеристики наданої адміністрацією установи, в якій відбуває покарання засуджений, останній характеризується негативно та як зазначає адміністрація, засуджений ОСОБА_7 потребує постійного пильного контролю за його поведінкою.

Таким чином, рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального та кримінального закону, а також на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав. У зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404,405,407 КПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2015 року, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від покарання у зв`язку з хворобою-відмовлено, залишити без змін.

Апеляцію захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення їй копії ухвали, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції.

судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4