ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження № 0001349 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, освіта середня, незаміжня, має на утриманні малолітню дитину, не працюючої, раніше судимої: 05.03.2009 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі з іспитовим строком один рік, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 ; в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України;

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_4 13 квітня 2014 року близько 14 години 30 хвилин зустрілася з ОСОБА_5 на проспекті Миру у м. Дніпропетровську, з яким познайомилась в соціальній мережі «Мамбо» та поїхала кататись на автомобілі «Дача», державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , по місту Дніпропетровську. Приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_4 сказала, що бажає вжити слабоалкогольні напої та попрохала ОСОБА_5 зупинитись біля магазину і купити їй слабоалкогольні напої. ОСОБА_5 погодився, зупинився біля магазину на проспекті Миру та вийшов до нього. ОСОБА_4 в той час залишилась в автомобілі. Далі, ОСОБА_4 , будучи сама у зазначеному автомобілі, вирішила подивитись на речі, які знаходяться в автомобілі, і помітила гроші, відео реєстратор та сонцезахисні окуляри. В цей момент у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, з корисливою зацікавленістю, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, вкрала майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: грошові кошти в сумі 4 000 гривень, відео реєстратор, вартістю 889 гривень, сонцезахисні окуляри, вартістю 100 гривень. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 поклала вищезазначені речі у свою сумочку чорного кольору, після чого вийшла з автомобіля та розпорядилась майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 4 989 гривень.
ОСОБА_4 свою вину визнала повністю, пояснила суду, що 13 квітня 2014 року вона дійсно, перебуваючи в автомобілі «Дача», державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , з яким обвинувачена ОСОБА_4 познайомилась в соціальній мережі «Мамбо», вирішила подивитись на речі, що знаходяться в автомобілі. Побачивши грошові кошти в розмірі 4 000 гривень, відео реєстратор, вартістю 889 гривень, та сонцезахисні окуляри, вартістю 100 гривень, у ОСОБА_4 раптово виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Поклавши вищевказані викрадені речі в свою сумочку чорного кольору, ОСОБА_4 вийшла з автомобіля, доки потерпілий ОСОБА_5 за її проханням купував в магазині по проспекту Миру у м. Дніпропетровську для неї слабоалкогольні напої, з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим вищезазначеним майном на власний розсуд.
Про винність ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого їй діяння, суд робить висновок виходячи з наступних доказів: протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.04.2014 року (а.п. 5), протоколу огляду від 13.04.2014 року (а.п. 7-12), в ході якого виявлені та вилучені речі, що визнані речовими доказами по кримінальному провадженню (а.п. 18-19), протоколу пред`явлення особи впізнання від 14.04.2014 року (а.п. 14-17), копії документів, що підтверджують вартість та кількість викраденого майна (а.п. 20, 26, 27), документів, що характеризують особу обвинуваченої (а.п. 41-47).
Інші докази, здобуті в ході досудового слідства не досліджувались в судовому засіданні, в зв`язку з визначенням порядку та об`єму дослідження доказів, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки свідчення ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ніким не заперечуються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), тобто в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
При призначенні виду та розміру покарання, необхідного та достатнього для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, яка свою вину визнала повністю, має на утриманні малолітню дитину, що суд відносить до пом`якшуючої її покарання обставини.
Враховуючи викладене, суд вважає можливим виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, з застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши обвинувачену від відбування призначеного судом покарання з випробуванням.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 на день набрання чинності Закону України «Про амністію в 2014 році» від 08.04.2014 року має малолітню дитину доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якої не позбавлена батьківських прав. На підставі зазначеного, обвинуваченій ОСОБА_4 роз`яснено право на звернення до суду з клопотанням про застосування Закону України «Про амністію в 2014 році» від 08.04.2014 року, однак остання цим правом не скористалась. Клопотань про застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 щодо застосування до неї Закону України «Про амністію в 2014 році» від 08.04.2014 року - не надходило.
Питання про речові докази, суд вважає за необхідне вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, Законом України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, зі змінами, внесеними згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо застосування амністії в Україні" від 06.05.2014 року, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винною в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання, якщо засуджена протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Речові докази: сонцезахисні окуляри у чохлі чорного кольору, відео реєстратор «KARBONN», № К, які передані на зберігання до камери схову Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області повернути власнику потерпілому ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляція в судову палату по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1