ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 2322/1615/12

20 квітня 2015 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Золотоноша кримінальну справу по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Кривоносівка, Золотоніського р-ну, Черкаської обл., освіта середня, не одруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 29.07.2008р. Золотоніським міськрайонним судом Черкаської обл. за ч.1 ст. 310 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік; 2) 21.01.2009 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області, за ч.2 ст. 307, ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі, в силу ст. 71 КК України частково приєднано не відбуте покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 місяці, 08.04.2011р. постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси звільнений умовно-достроково, не відбутий термін 1 рік 13 днів;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця м. Фастів, Київської області, освіта середня, одруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_2 , раніше судимого: 14.02.2006р. Шевченківським районним судом м. Києва за ч.5 ст. 185 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 22.06.2011р. постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси звільнений умовно-достроково, не відбутий термін 2 роки 1 місяць 15 днів;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,-

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 будучи раніше судимими, на шлях виправлення не стали та в період умовно-дострокового звільнення від покарання, за попередньою змовою між собою вчинили новий умисний злочин, а саме 21 січня 2012р. біля 20 год. 30 хв. знаходячись в с. Хрестителево, Чорнобаївського р-ну, Черкаської обл. в житловому будинку ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, діючи узгоджено, відкрито, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що виразилося в нанесенні ударів в область голови, утримуванні потерпілого та нанесенні ОСОБА_6 ножем подряпин м`яких тканин в задній частині шиї, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_8 згідно висновку судово-медичної експертизи № 166 від 09.02.2012р. були заподіяні тілесні ушкодження у виді подряпин м`яких тканин шиї, забій м`яких тканин нижньої щелепи зліва, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, заволоділи особистим майном ОСОБА_8 , а саме: пневматичним пістолетом іноземного виробництва марки «А-101 4.5мм (ВВСL)» в комплекті з шкіряною кобурою вартістю з урахуванням відсотків зносу 640,00 грн.; стартовим пістолетом іноземного виробництва у комплекті з шкіряною кобурою вартістю з урахуванням відсотків зносу 280.00 грн.; мобільним телефоном марки «Nokia-1800», в комплекті з стартовим пакетом «Київстар» вартістю з урахуванням відсотків зносу 334,60 грн.; мобільним телефоном марки «Nokia-1800», в комплекті з стартовим пакетом «Київстар» вартістю з урахуванням відсотків зносу 334,60 грн.; відеокамерою марки «SONY HDR-SR7E» вартістю з урахуванням відсотків зносу 4 837,00 грн.; двома пластиковими банківськими електронними картками АБ «Укргазбанк» вартістю 50,00 грн. кожна на суму 100,00 грн.; грошима в сумі 1 500 грн., після чого з місця вчинення злочину зникли, завдавши потерпілому ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 12 863,20 грн.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 винним себе визнав частково, а саме за ч.2 ст. 186 КК України визнав себе винним повністю, а у вчиненні розбійного нападу із застосуванням та погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого з метою заволодіння його майном за ч.2 ст. 187 КК України вину не визнав та показав, що із ОСОБА_7 він познайомився під час відбуття покарання у ВК № 62 та після звільнення умовно-достроково підтримували дружні відносини. 21.01.2012р., попередньо домовившись із ОСОБА_7 у вечірній час, вони поїхали в с. Хрестителево, Чорнобаївського р-ну, Черкаської обл. до його знайомого ОСОБА_8 щоб позичити грошей на погашення банківського кредиту. Приїхали до ОСОБА_8 після 18 год. в с. Хрестителево. ОСОБА_8 запропонував повечеряти, де вони на кухні пили пиво та вживали горілку. Він попросив ОСОБА_8 позичити йому гроші в сумі 1 500 грн., на що ОСОБА_8 відмовив, як відмовив їм переночувати в будинку, запропонувавши літню кухню. Потім він попросив позичити їм 200 грн. на таксі до м. Золотоноша, на що ОСОБА_8 також відмовив. Після чого він ударив ОСОБА_8 в область обличчя та із його куртки випав маленький ніж, яким він злегка провів із-заді по шиї потерпілого. Цим ножем потерпілому ОСОБА_8 він не погрожував, та більше не демонстрував ним перед потерпілим. Після чого ОСОБА_8 сказав взяти гроші на кухні у бушлаті 1 500 грн., що він і зробив. Потім він запитав у ОСОБА_8 , де є ключі від сейфа, на що останній сказав, що у великій кімнаті. Він взяв ключі та відкрив сейф, але там нічого цінного не було, крім якихось паперів. На тумбочці в кімнаті він забрав 2 пістолети. Крім того він забрав 2 мобільні телефони, відеокамеру, 2 банківські картки та 1 500 грн. ОСОБА_7 ударів потерпілому не наносив, а лише був частково очевидцем його дій. Частину грошей він віддав ОСОБА_7 , як свій борг, відеокамеру здав до ломбарду в м. Золотоноша за 650 грн., один пістолет загубив, а інший повернув потерпілому, один мобільний телефон був вилучений в будинку за місцем проживання його матері в с. Кривоносівка, а інший він продав ОСОБА_9 . Винним він себе визнає за ч.2 ст. 186 КК України та розкаюється у скоєному.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_7 винним себе за ч. 2 ст. 187 КК України не визнав та показав, що із ОСОБА_6 він познайомився у ВК № 62, де вони відбували покарання. 20.01.2012р. вони зустрілися із ОСОБА_6 в м. Золотоноша та він в нього переночував. 21.01.2012р. ОСОБА_6 попросив його допомогти матері в с. Кривоносівка по господарству та під вечір з`їздити до його знайомого в с. Хрестителево, щоб позичити гроші. Біля 18 год. вони приїхали до ОСОБА_8 , з яким він раніше знайомим не був. По дорозі вони купили пиво. У ОСОБА_8 вони вечеряли. Він особисто не горілки не вживав, а лише пиво. Він чув, як ОСОБА_6 просив у ОСОБА_8 гроші, але останній відмовив. Коли та як саме ОСОБА_6 наносив удари потерпілому він не бачив, так як виходив на вулицю. Коли повернувся до будинку, то побачив на шиї у ОСОБА_8 подряпини. Ножа у ОСОБА_6 він не бачив. Коли вони виходили до таксі, то бачив у пакеті у ОСОБА_6 відеокамеру та ще якісь речі, які ОСОБА_6 сказав, що поверне потерпілому. ОСОБА_6 передав йому 600 грн. як борг. Визнавальні покази він в ході досудового розслідування та при затриманні дав під тиском працівників міліції, які застосовували до нього фізичне насильство та заволоділи його особистими речами. На підставі його скарг на дії працівників ОСОБА_10 РВ порушено кримінальні провадження та внесено до ЄР досудових розслідувань. При проведенні впізнання із потерпілим ОСОБА_8 , останній його не впізнав, як особу, яка була в нього в будинку 21.01.2012р. та заволоділа його речами. ОСОБА_11 на стадії судових дебатів визнав себе винним за ч.2 ст. 186 КК України, показавши, що він визнає себе винним у вчиненні грабежу, оскільки усвідомлює, що став співучасником злочину, скоєного ОСОБА_6 та допомагав йому в цьому. Просить не призначати йому сувору міру покарання.

Крім визнання вини підсудними ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, їх винність повністю стверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- даними протоколів допиту потерпілого ОСОБА_8 , в ході досудового слідства та в судовому засіданні 24.12.2012р., що є в матеріалах справи (т.1 а.с. 78-79, т.2 а.с. 296), які були досліджені судом, оскільки допитати потерпілого ОСОБА_8 є неможливим в судовому засіданні у зв`язку із його смертю, що стверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 135 від 10.05.2013р. (т.3 а.с. 118). У вищевказаних протоколах допиту потерпілого ОСОБА_8 зазначено, що ОСОБА_6 у другій половині січня 2012р. приїжджав до нього із його знайомою Ларисою, а тому його він знав, а із ОСОБА_7 до 21.01.2012р. він знайомий не був. 21.01.2012р. до нього в с. Хрестителево приїхали ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який при знайомстві представився ОСОБА_12 Вони принесли із собою дві пляшки пива та він їм запропонував повечеряти. Вони сиділи на кухні, де вживали також спиртне. ОСОБА_6 попросив у борг 200 грн. на таксі, але він відмовив так як знав, що гроші йому повернуті не будуть, як відмовив і в послузі переночувати в нього в будинку. Це їм не сподобалося та ОСОБА_7 заламав йому руки та повалив на ліжко та сказав, «давай гроші», він боявся, щоб його не били, сказав, що у бушлаті є 1 500 грн., які вони можуть забрати. ОСОБА_6 забрав гроші, а ОСОБА_7 його утримував. Потім ОСОБА_6 побачив сейф та запитав де ключі, на що він їм указав місце та ОСОБА_6 пішов до сейфа, а ОСОБА_7 його продовжував утримувати та наніс йому пару ударів в область голови. ОСОБА_6 відкрив сейф та сказав, що там нічого немає та взяв у кімнаті відеокамеру та мобільний телефон. ОСОБА_6 сказав ОСОБА_7 щоб той його відпустив та підійшовши до нього ударив ногою по нозі та маленьким ножем легко провів по заду його шиї. Після чого вони поїхали на таксі, а він ліг спати. На другий день він не став звертатися до міліції із заявою так як не був впевнений, що їх затримають. Один пістолет та мобільний телефон йому повернуто. Також в нього було забрано 2 пістолети, кобуру, 2 мобільні телефони, пластикові картки «Укргазбанку». Цивільний позов в судовому засіданні 24.12.2012р. він не підтримував;

- показами свідка ОСОБА_13 , даними в судовому засіданні, яка показала, що ОСОБА_6 є її рідним сином. Вона також пояснила, що ОСОБА_9 приніс до неї додому мобільний телефон, який йому передав син, та що цей телефон син забрав у ОСОБА_8 в с. Хрестителево. Телефон марки «Нокія» вона видала працівникам міліції. Крім телефона в її будинку ніяких речей більше не вилучалося. Вона підтвердила, що у сина був не погашений кредит у Приватбанку та їй за це телефонували;

- показами свідка ОСОБА_14 , даними в судовому засіданні, який показав, що він 29.02.2012р. був запрошений в якості понятого при відтворенні обстановки та обставин події з участю обвинуваченого ОСОБА_6 та пояснив, що в його присутності ОСОБА_6 розповів та показав, за яких обставин він заволодів майном ОСОБА_8 разом із ОСОБА_7 , а саме ОСОБА_6 показав, що він просив гроші на таксі у ОСОБА_8 , який відмовився їх дати, пояснивши, що не має. Після чого показав, як підійшов до ОСОБА_8 . ОСОБА_7 та заламавши руку, повалив його на ліжко. В цей час ОСОБА_6 показав, як забрав у бушлаті гроші в сумі 1 500 грн. та дві пластикові банківські картки. Показав, де забрав ключі від сейфа та де він стояв, а також де забрав відеокамеру та 2 пістолети. Потім сказав ОСОБА_7 , щоб той відпустив ОСОБА_8 . Він також пояснив, що ОСОБА_6 все показував та розказував добровільно, будь-якого тиску на нього не було та при цьому він впевнено орієнтувався у будинку ОСОБА_8 . Про нанесення ударів потерпілому ОСОБА_8 в тім числі ножем він не пам`ятає, щоб говорив ОСОБА_6 під час відтворення. Про пограбування ОСОБА_8 він дізнався на слідуючий день та бачив на обличчі та шиї в нього синяк;

- аналогічними показами свідка ОСОБА_15 , даними в судовому засіданні;

- показами свідка ОСОБА_16 , даними в судовому засіданні, який показав, що він був понятим під час відтворення обстановки та обставин події з участю ОСОБА_7 , що було у квітні 2012р., який на місці в будинку ОСОБА_8 показав та розповів, що у січні 2012р. він разом із ОСОБА_6 був в будинку ОСОБА_8 та ОСОБА_6 просив у нього гроші на таксі та вимагав кляча від сейфа, який потім відкрив та забрав відеокамеру, телефон, пістолет в кобурі. ОСОБА_7 пояснював, що періодично виходив на вулицю та не бачив, щоб ОСОБА_6 наносив удари потерпілому, ножа він також не бачив. ОСОБА_7 також пояснював, що він особисто фізичного насильства до ОСОБА_8 не застосовував;

- показами свідка ОСОБА_17 , даними в судовому засіданні, який показав, що він був понятим при проведенні впізнання ОСОБА_8 особи, яка заволоділа його речами та побила його 21.01.2012р., але серед трьох осіб, які були пред`явлені на впізнанні, серед яких був ОСОБА_7 , ОСОБА_8 нікого не впізнав;

- показами свідка ОСОБА_18 , який був допитаний в судовому засіданні та показав, що він за дорученням слідчого ОСОБА_19 проводив затримання та складав протокол затримання ОСОБА_7 , який був затриманий по підозрі у вчиненні розбійного нападу та ОСОБА_20 за заявою останнього. Він також 06.02.2012р. відбирав пояснення у ОСОБА_8 та 06.02.2012р. ним складений протокол затримання та особистого огляду ОСОБА_7 . Чому є виправлення в часі затримання ОСОБА_7 у протоколі від 06.02.2012р. він пояснити не може;

- показами свідка ОСОБА_21 , даними в судовому засіданні, який показав, що він працював ст.. о/у у ОСОБА_22 із 1993 р. по 2014 рік. В лютому 2012р. він разом із о/у Урвач виїздив в с. Хрестителево до ОСОБА_8 у якого ним була відібрана заява про притягнення до відповідальності невідомих осіб, які 21.01.2012р. в нього забрали гроші та цінні речі. Ця заява була зареєстрована 06.02.2012р. в журналі та вона була відібрана після 10 год. ранку;

- показами свідка ОСОБА_9 , даними в ході досудового розслідування, які були досліджені в судовому засіданні та оцінені судом, про те, що в кінці січня 2012р. ОСОБА_6 дав йому в тимчасове користування мобільний телефон «Нокія» та йому пізніше стало відомо, що цей телефон є краденим та він повернув його матері ОСОБА_6 ОСОБА_13 (т.1 а.с. 119);

- даними заяви гр. ОСОБА_8 за вх.. 257 від 06.02.2012р. про те, що заявник просить притягнути до відповідальності осіб, які 21.01.2012р. із його житлового будинку викрали гроші та цінні речі (т.1 а.с. 5);

- даними протоколу обшуку від 07 лютого 2012 року, згідно якого за місцем проживання ОСОБА_6 в с. Кривоносівка, було виявлено та вилучено 2 банківські картки «Укргазбанк» та картка мобільного зв`язку «Київстар». (Т.1 а.с. 64);

- даними протоколу добровільної видачі від 07.02.2012 року згідно якого спів жителька ОСОБА_6 . ОСОБА_23 добровільно видала пневматичний пістолет із кобурою серії НОМЕР_1 , ніж кустарного виробництва та пояснила, що ці речі у січні 2012 року залишив у її будинку ОСОБА_6 (Т.1 а.с. 73);

- даними висновку судово-медичної експертизи від 09.02.2012 № 166 згідно якої у гр. ОСОБА_8 мали місце ушкодження: подряпини м`яких тканин шиї, забій м`яких тканин нижньої щелепи зліва. Подряпини виникли від дії гострого предмету. Забій м`яких тканин нижньої щелепи зліва виник від дії тупого предмета (предметів). Всі вищевказані ушкодження по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному як оглянутим, так і в постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Не виключається можливість, що виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження могли виникнути при обставинах, вказаних у фабулі постанови. (Т.1 а.с. 86);

- даними протоколу огляду речових доказів від 11.02.2012р., згідно якого було оглянуто саморобний ніж, який був вилучений у домоволодінні ОСОБА_23 (т.1 а.с. 89);

- даними висновку судової експертизи холодної зброї від 23.02.2012р. за № 1/186, відповідно до якої ніж, який добровільно видала ОСОБА_23 , який був залишений у неї ОСОБА_6 , являється мисливським ножем загального призначення та є виготовленим саморобним способом (т.1 а.с. 95-97);

- даними протоколу огляду місця події від 20 лютого 2012року, згідно якого оглянуто житловий будинок ОСОБА_13 в с. Кривоносівка та ОСОБА_13 добровільно видала мобільний телефон марки «Нокія», який залишив її син ОСОБА_6 (Т.1а.с.117);

- даними протоколу огляду речових доказів від 23.02.2012р., а саме пневматичного пістолета іноземного виробництва за № НОМЕР_2 , кобури «МЕДДАН», пластикової електронної картки за № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_8 , мобільного телефону «Нокія-1800» та стартового пакета мобільного оператора «Київ-Стар». (т.1 а.с. 124-125);

- даними протоколу відтворення обстановки і обставин події з участю ОСОБА_6 від 29.02.2012 року та фото таблицею до цього протоколу, де зафіксовано на місці події у будинковолодінні ОСОБА_8 показання ОСОБА_6 про обставини вчинення ним злочину. (Т.1 а.с. 132-137);

- даними протоколу відтворення обстановки і обставин події з участю обвинуваченого ОСОБА_7 від 26.04.2012 року, де зафіксовано зі слів ОСОБА_7 обставини вчинення злочину та фото таблицею до цього протоколу. (Т.1 а.с. 167-173);

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності в результаті всебічного, повного та об`єктивного їх розгляду в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що пред`явлене органом досудового слідства обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.2 ст. 187 КК України не знайшло ствердження в судовому засіданні. При цьому суд виходить як із показів підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , так із показів потерпілого ОСОБА_8 , даних ним як під час досудового слідства так і будучи безпосередньо допитаним в судовому засіданні 24.12.2012р., що вищенаведені та досліджені в судовому засіданні, з яких вбачається, що зі сторони підсудних мало місце утримування потерпілого, нанесення йому декількох ударів в область обличчя та голови та уже після виявлення та вилучення майна потерпілого, підсудний ОСОБА_6 ножем злегка наніс поріз із-заді на шиї потерпілого та сказав ОСОБА_7 «відпусти його». Суд також приймає до уваги висновок судово-медичної експертизи, згідно якої потерпілому ОСОБА_8 були завдані легкі тілесні ушкодження, без будь-якого розладу здоров`я. При цьому суд також приймає до уваги, що із показів самого потерпілого ОСОБА_8 не вбачається, що до нього підсудні застосовували психічне насильство, яке мало реальний характер та сприймалося потерпілим як таке, що буде негайно реалізоване та було небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, в тім числі що стосується ножа, який був у ОСОБА_6 .

Відповідно до рекомендацій викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності» п.6 зазначено, «що під нападом за ст. 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в ч.1 ст. 187 КК України». В п.12 зазначено, що «погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погроза вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки), а при грабежі насильства, що не є небезпечним для його життя чи здоров`я».

При розмежуванні вимагання і грабежу чи розбою слід виходити із того, що при грабежі та розбої насильство або погроза застосування спрямовані на заволодіння майном в момент їх застосування. При цьому погроза являє собою такі дії чи висловлювання, які виражають намір застосувати насильство негайно.

Згідно п.5 Постанови «під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння».

На думку суду, по справі відсутні докази, які б свідчили про наявність умислу у підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вчинення саме нападу на потерпілого з метою заволодіння його майном поєднаного із застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, або реальної погрози застосування такого фізичного насильства до потерпілого, яке б ним за вищенаведених обставин сприймалося як наявне та негайно реалізоване. При цьому суд також виходить із тієї обставини, що під час судового розгляду не встановлено із показів потерпілого ОСОБА_8 про будь-які словесні погрози негайного застосування колючо-ріжучих властивостей ножа, який був у ОСОБА_6 до потерпілого з метою саме заволодіння його майном та із наявних тілесних ушкоджень, завданих потерпілому, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

За вищенаведених обставин, суд вважає, що є недоведеним в судовому засіданні вчинення підсудними злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, а тому кваліфікує їх дії за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При призначення покарання підсудним ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, особи підсудних, які позитивно характеризуються за місцем проживання, є раніше судимими та в період умовно-дострокового звільнення скоїли новий умисний злочин.

Обставиною, що пом`якшує покарання підсудним ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , згідно ст.66 КК України, суд визнає: визнання вини за ч.2 ст. 186 КК України та щире каяття.
Обставинами, що обтяжують покарання підсудним ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , передбачених ст.67 КК України суд визнає рецидив злочину.
Враховуючи всі вищенаведені обставини справи, особи винних пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, суд приходить до висновку, що для досягнення мети покарання, передбаченої ст.. 50 КК України, а саме виправлення підсудних та запобігання вчинення ними нових злочинів, є можливим лише за умови призначення їм покарання у виді позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 , заявлений в ході досудового слідства, який не був підтриманий потерпілим під час судового засідання Чорнобаївського районного суду 24.12.2012р., суд вважає, що підлягає залишенню без розгляду, оскільки потерпілий на даний час помер, а будь-хто із можливих його спадкоємців до суду із заявою про визнання потерпілим не звертався.
Судові витрати по справі за проведення судових експертиз суд стягує із підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частинах.
Керуючись ст.ст. 323-327 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21.01.2009 року у вигляді 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_6 до відбуття 4 (чотири) роки 7 (сім) місяців позбавлення волі.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 14.02.2006 року у вигляді 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_7 до відбуття 4 (чотири) роки 7 (сім) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід засудженим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою в СІЗО №30 м. Черкаси, строк відбуття покарання рахувати з часу затримання з 06 лютого 2012 року.

Цивільний позов ОСОБА_8 залишити без розгляду.
Стягнути з засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в сумі по 140,52 грн. з кожного.

Речові докази по справі: саморобний ніж вилучений у ОСОБА_6 , що знаходиться на зберіганні в кімнаті речових доказів Чорнобаївського районного суду знищити; мобільний телефон «Нокіа-1800», стартовий пакет, дві електронні пластикові картки, пневматичний пістолет іноземного виробництва та шкіряна кобура, що передані на зберігання згідно зберігальної розписки потерпілому ОСОБА_8 - залишити за належністю.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області на протязі 15 дібз моменту проголошення вироку, а засудженими з дня отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1