Справа №583/3739/13-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/267/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_8 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 березня 2015 року, яким

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Новопостроєне Охтирського району Сумської області, мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і йому призначене покарання у виді обмеження волі строком на два роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на два роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-

виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання,

роботи, навчання;

- періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Судом прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_7 2 513 грн. 50 коп. в рахунок відшкодування витрат за проведення автотехнічної експертизи, а також на користь ОСОБА_8 2 082 грн. 99 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 гри. на відшкодування моральної шкоди, а всього 12 082 грн. 99 коп.,-

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 22 серпня 2012 року близько 01 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи легковим автомобілем ВАЗ. державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись по вул. Фрунзе в м. Охтирка, в порушення п.п. 2.9 "а", 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України не вибрав безпечної швидкості руху, своєчасно не помітив та вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_8 , яка рухалась у попутному напрямку по проїзній частині. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У поданій апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 вирок суду вважає незаконним у зв`язку із неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого.

У своїй апеляційній скарзі потерпіла вказує, що суд поверхово розглянув справу, дав неправильну оцінку добутим доказам, а деякі взагалі проігнорував, в основу вироку поклав припущення, що суперечить вимогам Закону.

Так, суд першої інстанції достовірно не з`ясував факт наявності у обвинуваченого довіреності на керування транспортним засобом і не врахував постанову Охтирського міськрайонного суду від 14 листопада 2011 року, якою ОСОБА_7 був притягнутий до адміністративної відповідальності з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік без конфіскації транспортного засобу, що є обставиною, яка обтяжує покарання.

Крім того, потерпіла вважає неправомірними всі рішення суду, які приймалися під головуванням судді ОСОБА_9 , до заявлення ним самовідводу, оскільки він розглядав справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7 і накладав на нього адміністративне стягнення, а тому не мав законного права розглядати дане кримінальне провадження.

Піддає сумніву потерпіла і висновки проведених по справі судово-медичних експертиз, посилаючись на їх неповноту, необґрунтованість, суперечливість іншим матеріалам справи та порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертиз. Зокрема вказує на те, що постанова суду про призначення експертизи не містить дати, номера та посади особи, яка її винесла, а у висновку експерта відсутні дані про час і місце проведення експертиз, повні дані про особу, яка їх проводила, роз`яснення експерту процесуальних прав і обов`язків та попередження його про кримінальну відповідальність, не містить висновок експерта і дані про особу потерпілої, а на деяких аркушах висновків експертизи відсутній чи є не чіткий підпис експерта. Зазначає також, що судово-медичні експертизи проводились лише на підставі наданих документів із історії хвороби потерпілої, а не фактичного її стану, а тому кваліфікація ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, завданих потерпілій, також викликає сумнів.

Крім того, ОСОБА_8 вважає, що призначене судом покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки він скоїв наїзд у стані алкогольного сп`яніння, першу медичну допомогу потерпілій не надав, а намагався зникнути з місця пригоди, не відшкодував витрати на її лікування та реабілітацію (які тривають і на даний час), а також моральну шкоду. У звязку із чим. потерпіла просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_10 покарання пов`язане з реальним позбавленням волі обвинуваченого та позбавленням його права керувати транспортним засобами, а також задовольнити цивільний позов у повному обсязі.

Разом з апеляційною скаргою потерпілою ОСОБА_8 заявлено клопотання про призначення судово-психологічної експертизи та повторної комісійної судово-медичної експертизи відносно неї.

Вислухавши доповідь судді, доводи потерпілої ОСОБА_8 , яка підтримала свою апеляційну скаргу та клопотання про призначення експертиз, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора, які просили вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілої без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.286 ч.1 КК України ґрунтуються на повному всебічному та об`єктивному аналізі сукупності доказів, які були безпосередньо досліджені в процесі судового розгляду справи.

Так, сам обвинувачений в процесі судового розгляду справи не заперечував того, що він керуючи автомобілем порушив Правила дорожнього руху та вчинив наїзд на потерпілу, яка рухалась на велосипеді у попутному напрямку.

Потерпіла також підтвердила, що саме ОСОБА_10 керуючи автомобілем на вулиці Фрунзе у місті Охтирці, збив її, в результаті чого вона отримала тілесні ушкодження.

Факт вчинення наїзду на потерпілу саме ОСОБА_10 підтверджується також дослідженими в суді протоколом огляду місця події, планом схемою дорожньої пригоди, протоколами огляду транспортних засобів, протоколами слідчих експериментів, висновками судово автотехнічної експертизи. Та обставина, що потерпілій були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження підтверджується висновками комісійних судово-медичних експертиз.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до цілком обґрунтованого висновку, про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.286 ч.1 КК України і вірно кваліфікував його дії за вказаною нормою права.

Що стосується доводів апеляційної скарги потерпілої стосовно того, що суд не визнав як обтяжуючою покарання обставиною той факт, що ОСОБА_10 у 2011 року вже позбавлявся права на керування транспортними засобами, то колегія суддів не може з цим погодитись виходячи з того, що для цього відсутні правові підстави, адже ст.67 КК України містить перелік обставин, які обтяжують покарання, цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а обставина на яку посилається потерпіла у цій нормі права відсутня.

Що стосується посилання автора апеляційної скарги на те, що раніше ця справа перебувала у провадженні судді Вереса, який згодом заявив самовідвід, то ця обставина жодним чином не впливає на законність ухваленого судом вироку, адже справа розглянута і судове рішення постановлено повноважним судом, який дотримався принципів безпосередності і потерпіла до судді, яка від імені суду розглядала справу не мас ніяких зауважень.

Не може колегія суддів погодитись і з доводами апеляційної скарги стосовно того, що судово-медичні експертизи по даній справі були проведені неповно, адже як вбачаться з матеріалів справи, суд доволі детально досліджував питання, щодо ступеню тяжкості заподіяних потерпілій тілесних ушкоджень, в результаті чого було призначено та проведено дві комплексні судово-медичні експертизи в процесі яких були досліджені всі аспекти, що стосуються стану здоров`я та ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. В результаті цього, судові медики прийшли до однозначного висновку, що потерпілій в результаті ДТП були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження. Будь яких підстав сумніватись у об`єктивності та фаховості висновків судових медиків, немає.

Що стосується призначеного ОСОБА_10 покарання, то на думку колегії суддів, суд першої інстанції дотримуючись вимог ст.65 КК України, в повному обсязі врахував, як обтяжуючі покарання обставини так і обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого. З огляду на це, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги стосовно того, зо обвинуваченому призначено занадто м`яке покарання і що з урахуванням обставин при яких було вчинено кримінальне правопорушення, а також наслідків які настали від дій обвинуваченого йому належить призначити покарання лише у виді позбавлення. Окрім цього, колегія суддів наголошує на тому, що відповідно до вимог ст.404 ч.1 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. В той же час у апеляційній скарзі потерпілої ставиться питання про зміну вироку суду та призначення обвинуваченому більш суворого покарання, що є неможливим при зміні вироку суду, а можливо лише шляхом скасування вироку та ухвалення свого вироку, але про це у апеляційній скарзі питання не ставиться.

Окрім цього, у апеляційній скарзі порушується питання про задоволення цивільного позову в повному обсязі. В той же час. у апеляційній скарзі відсутні будь які доводи того, а у чому полягає неправильність вирішення судом першої інстанції заявленого по справі цивільного позову, що суд не врахував, або ж залишив поза увагою при вирішення цього питання. Натомість, рішення суду про долю заявлених по справі цивільних позовів є належним чином умотивованим і таким, що ґрунтується на досліджених судом доказах. Це стосується як цивільного позову про відшкодування матеріальної так і моральної шкоди. З огляду на це і зазначена вимога апеляційної скарги не може бути задоволена.

Безпідставними є і доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_10 після вчинення кримінального правопорушення намагався втекти з місця пригоди, адже як вбачається з досліджених судом матеріалів кримінального провадження на час приїзду карети швидкої допомоги та працівників міліції ОСОБА_10 перебував на місці і не вчиняв ніяких дій щоб покинути місце пригоди. До того ж допитаний по справі свідок ОСОБА_11 підтвердила, що водій автомобіля не вчиняв жодних дій направлених на те, що покинути місце події.

Таким чином, на думку колегії суддів, вирок суду відносно ОСОБА_10 є законним та обґрунтованим і будь яких передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілої та зміни чи то скасування вироку, немає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів.

УХВАЛИЛА:
Вирок Охтирського міськрайонного суду від 13 березня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4