Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/1038/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.04.2015 року м.Виноградів
Слідчий суддя Виноградівського районного суду, Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Виноградів, скаргу на бездіяльність Виноградівського РВ УМВС України у Закарпатській області,
ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність Виноградівського РВ УМВС України у Закарпатській області.
Скарга мотивована тим, що 10.03.2015 р. скаржником подано до Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області заяву про вчинення дій, що містять ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.
У поданій заяві зазначено, що службові особи ПАТ КБ "Приватбанк" ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перевищили свої службові повноваження в частині розроблення та затвердження функціональних обов`язків охоронника з охорони цінностей, які переміщуються в середині підрозділу, які стали підставою для притягнення скаржника до дисциплінарної відповідальності та заподіяли йому істотної шкоди. Вказані дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на його думку були завчасно сплановані, з метою притягнення його до дисциплінарної відповідальності та подальшого звільнення з роботи.
Розроблення та затвердження функціональних обов`язків охоронника з охорони цінностей, які переміщуються в середині підрозділу ПАТ КБ "Приватбанк" не входить до службових обов`язків п. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а тому вказані особи вчинили діяння, які не входять до їх компетенції. Вказані дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на його думку розцінюються, як перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, та заподіяно йому істотної шкоди.
Згідно із законодавством України, за перевищення службових обов`язків існує кримінальна відповідальність.
З дня подачі до Виноградівського РВ УМВС заяви в порядку ст.. 214 КПК України пройшов один місяць, але після цього жодних дій, спрямованих на внесення наданих відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та здійснення досудового слідства даним органом досудового слідства не вчинялося.
У зв`язку з цим скаржник просить зобов`язати прийняти та невідкладно зареєструвати подану заяву до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.
В судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримав у повному обсязі, просив таку задоволити з підстав, викладених у скарзі.
Прокурор щодо задоволення скарги заперечив зазначивши, що скарга по своїй суті не відповідає встановленим вимогам. Не містить у собі посилання про вчинення злочину у зв`язку з тим, що службові особи Приватбанку не є суб`єктами злочину за ч.1 ст.365 КК України, оскільки з лютого 2014 року вказана стаття викладена в іншій редакції, фактично декриміналізована. Крім того зазначив, що скаржник не попереджений про кримінальну відповідальність за неправдиве повідомлення про вчинення злочину не попереджений, що є перешкодою до внесення відомостей до ЄРДР.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, суд приходить до наступного висновку.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування є гарантією захисту прав учасників кримінального процесу, зокрема, відповідно до приписів п.17 ч.1 ст.7 КПК України забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності є однією із загальних засад кримінального провадження.
Одним із завдань кримінального провадження визначено захист осіб від кримінальних правопорушень (ч.1 ст.3 КПК України).
Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
В судовому засіданні встановлено, що скаржник 13.03.2015 р. подав до Виноградівського РВ УМВС в Закарпатській області заяву про вчинення кримінального правопорушення перевищення службових повноважень керівником Департаменту безпеки по Закарпатському регіональному управлінню ПАТ КБ Приватбанк ОСОБА_5 під час затвердження функціональних обов`язків охоронника підрозділу офісної охорони.
Згідно висновку від 31.03.2015 р розгляд заяви ОСОБА_4 припинено, відомості до ЄРДР не внесено. Рекомендовано спірні питання щодо функціональних обов`язків вирішити у судовому порядку.
Відповідно до положень ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Реєстру та розпочати розслідування. Частиною другої цієї норми передбачено, що порядок формування і ведення Реєстру регламентується спеціальним Положенням, тобто дане Положення про ЄРДР є невід`ємною складовою інституту початку досудового розслідування і підпорядковується нормам КПК, лише конкретизуючи їх зміст на основі тлумачення норм закону і концептуальних засад.
Відповідно до Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генерального прокурора України за №69 від 17.08.2012р. визначенні строки внесення відомостей до Реєстру. Зокрема, відповідно до п.3.1 розділу 1 зазначеного Положення унесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням таких строків: заяву, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення у термін, визначений ч.1 ст.214 КПК України.
Також п.1.3 Положення передбачено, що особа, яка подала заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, крім випадків надходження заяви, повідомлення поштою або іншим засобом зв`язку.
Заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення вважаються поданими з моменту попередження особи про кримінальну відповідальність (за виключенням випадків, коли таке попередження не можливо зробити з об`єктивних причин: надходження заяви, повідомлення поштою, іншим засобом зв`язку, непритомний стан заявника, відрядження тощо).
При цьому, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела (п.1.2) повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Між тим, з із змісту заяви скаржника від 10.03.2015 р. про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.365 КК України, яку було подано заяву до Виноградівського РВ УВС в Закарпатській області, адресоване безпосередньо начальнику РВ УВС в Закарпатській області, вбачається, що ним детально викладенні обставини (відомості) про кримінальне правопорушення, яке, на його думку, скоєне відповідними конкретними особами.
Жодних відомостей, що скаржник відмовився від попередження його за ст.ст.383, 384 КК України матеріали не містять.
Однак всупереч приписам ст.214 КПК України уповноваженою особою Виноградівського РВ УМВС відомості до ЄРДР не внесено, а висновком від 31.03.2015 року розгляд письмової заяви припинено.
З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, ч.3 ст.214 КПК України встановлено заборону проведення досудового розслідування до внесення відомостей до ЄРДР або без такого внесення, тобто без реєстрації заяви чи повідомлення особи про злочин настають негативні наслідки, оскільки ця особа фактично позбавляється можливості реалізувати своє право на отримання державного захисту від злочину.
Окрім того, заявники, як правило не надають заяви про вчинення злочину безпосередньо слідчим чи прокурорам, а контактують з цього приводу з іншими службовими особами, а відтак, виходячи з концептуальних положень КПК і принципу верховенства права, «момент надання уповноваженим особам заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення» настає і тоді, коли заявник подав вказану заяву у встановленому порядку не безпосередньо слідчому (прокурору), а й іншій уповноваженій особі, зокрема, уповноваженому працівнику канцелярії прокуратури або чергової частини структурного підрозділу МВС України
Отже, системний аналіз зазначених норм дає підстави стверджувати, що невнесення заяви чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР слід вважати таким, що не відповідає вимогам КПК і має ознаки бездіяльності.
На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що заява скаржника повинна розглядатись в порядку кримінального процесуального законодавства як повідомлення про кримінальне правопорушення, а відтак, об`єктитвний аналіз викладеного свідчить про те, що у посадових осіб Виноградівського РВ УМВС в Закарпатській області не було законних підстав не внести невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви скаржником про вчинення кримінального правопорушення, відповідні відомості до ЄРДР та розпочати саме розслідування.
Аргументи прокурора щодо заперечення вимог скаржника, суд не може взяти до уваги, оскільки особливою процесуальною гарантією для забезпечення права особи ініціювати досудове розслідування є встановлена ч.4 ст.214 КПК України категорична заборона слідчому, прокурору, іншій службовій особі, уповноваженій на прийняття та реєстрацію заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення, відмовляти у прийнятті та реєстрації таких заяв чи повідомлень.
Вказану процесуальні гарантію слід розглядати у єдності з положеннями п.1 ч.1 ст.303, ч.1 ст.304 КПК України, якими передбачена правова можливість заявника, потерпілого, його представника чи законного представника протягом 10-ти днів з моменту бездіяльності оскаржити бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Отже, слід зазначити, що в даних нормах закону реалізовані концептуальні положення щодо посилення ролі судового контролю у формі розгляду скарг на бездіяльність слідчого, прокурора під час досудового розслідування, підкріпивши тим самим реальність процесуальних гарантій заявника (потерпілого) на отримання від держави захисту проти вчинених кримінальних правопорушень.
Так, ст.214 КПК України взагалі не передбачає оцінювання слідчим чи прокурором достатності і достовірності викладених у поданій заяві відомостей про вчинення злочину як підстави для внесення заяви про злочин до ЄРДР і початку розслідування, а також не передбачає необхідності надання заявником доказів на підтвердження обставин вчинення злочину.
Таким чином, суд приходить до переконання про обґрунтованість скарги, а відтак вона підлягає до задоволення в повному обсягу.
Керуючись ст.ст. ст.ст.214, 303-307 КПК України,-
Скаргу ОСОБА_4 про зобов`язання уповноваженої особи Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області внести до ЄРДР повідомлення про кримінальне правопорушення за ч.1 ст.365 КК України задоволити.
Зобов`язати уповноважених осіб Виноградівського РВ УВС в Закарпатській області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за повідомлення (заявою) ОСОБА_4 від 13.03.2015 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, зареєстроване в ЄО №1071 від 13.03.2015 р.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора (ч.3 ст.307 КПК України) не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1