В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №668/4399/14-к

22.01.2015 року м. Херсон

Суворовський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисників: ОСОБА_4

ОСОБА_5

обвинувачених: ОСОБА_6

ОСОБА_7

потерпілого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Херсона, кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, на утриманні одна неповнолітня дитина, до затримання працюючого зварювальником Херсонського суднобудівного заводу, зареєстрованого: АДРЕСА_1 ; проживаючого: АДРЕСА_2 ;

раніше судимого:
- вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 28.12.2010 р. за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі (08.09.2011 р. звільнений за відбуттям строку покарання);

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Херсона, громадянина України, з професійною-технічною освітою, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, не працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_3 ; проживаючого: АДРЕСА_4 ,

раніше судимого,
- вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 23.03.1993 р. за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ст. 42 КК України 1960 р. до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 2 роки;

- вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 20.06.1994 р. за ч. 2 ст. 141, ст. 43 КК України 1960 р. до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 11.03.1997 р. за ч. 1 ст. 142, ч. 3 ст. 193, ч. 3 ст. 215-3, ст. ст. 42, 43 КК України 1960 р. до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (останній діючи повторно) за попередньою змовою між собою, 07.02.2014 р. близько 20:10 годин, перебуваючи біля майстерні «Шиномонтаж» по вул. Паровозній, 5 в м. Херсоні, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із корисливих спонукань, переслідуючи умисел, направлений на протиправне заволодіння транспортним засобом, із застосуванням до ОСОБА_8 фізичного насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, яке мало прояв в нанесенні не менше трьох ударів в область обличчя, внаслідок чого ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження. Таким чином ОСОБА_6 та ОСОБА_7 намагались заволодіти автомобілем «Хонда Акорд», державний номер НОМЕР_1 , вартістю 130000 гривень, що належить ОСОБА_9 , але свій злочинний умисел не довели до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки не змогли на вказаному автомобілі зрушити з місця.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортом, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, не доведене до кінця з причин, що не залежали від волі особи, яка не виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортом, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, не доведене до кінця з причин, що не залежали від волі особи, яка не виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину в повідомленій підозрі визнав частково, пояснивши, що умислу на заволодіння автомобілем, належним потерпілому він не мав. Вважає, що вчинив хуліганські дії, а тому просив кваліфікувати його дії за відповідною частиною ст. 296 КК України.

Дав показання про те, що через сварку зі своєю дружиною 06.02.2014 р. йому не було де ночувати, а тому зустрівся з ОСОБА_10 , який сказав, що можна пожити у ОСОБА_11 . Пішли разом до останнього, де він залишився, а ввечері 07.02.2014 р. всі разом вживали спиртне та спілкувались. Близько 20 години вирішили їхати до батьків ОСОБА_12 за грошима, а тому домовились з водієм таксі, як потім з`ясувалось ОСОБА_13 , та поїхали. Спочатку ОСОБА_14 говорив, що поїде до сестри, а потім змінив свою думку і сказав їхати до батьків.

Він сидів спереду на пасажирському сидінні біля водія, ОСОБА_14 сидів за ним, а ОСОБА_10 за водієм. Коли попросив дозволу покурити в салоні, то водій не дозволив. Він попросив дозволу відкрити вікно, на що ОСОБА_13 почав виражатись нецензурно, грубіянив. Ближче до «старої автозаправки», неподалік вул. Паровозної, попросили зупинитись, коли ж ОСОБА_13 зупинив автомобіль, то він штовхнув його в обличчя рукою, після чого разом з ОСОБА_10 вийшов з автомобіля та пішов звідти. Поки йшли побачили, що їх наздоганяють водії інших таксі.

Заперечив той факт, що намагався сісти за руль, не бачив взагалі, щоб хтось з них сідав на місце водія. Крім того, між ними не було жодних розмов про планування заволодіння автомобілем, як і не було умислу на вчинення таких протиправних дій.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину не визнав, зазначивши, що умислу на заволодіння автомобілем ні у кого не було. Дав показання про те, що дійсно ОСОБА_15 попросився у нього переночувати 06.02.2014 р. Наступного дня ввечері він вирішив поїхати к батькам за грошима, а тому попросив ОСОБА_10 домовитись за таксі. Всі разом сіли в автомобіль до ОСОБА_13 . Дійсно спочатку їхали в одне місце, а потім він передумав та сказав їхати по пр. 200 років Херсону. Просили у потерпілого дозволу курити, але він не дозволив. Між ОСОБА_16 та ОСОБА_13 почалась словесна сварка і вони один одного вже не чули. Він попросив зупинити автомобіль, щоб сходити в туалет. Покидько зупинив автомобіль і він вийшов. Коли повернувся назад, то біля автомобіля вже нікого не було, а машина була заведена. Він вимкнув замок запалення і поїхав звідти.

Зазначив, що дійсно розповідав ОСОБА_10 та ОСОБА_16 про те, за який злочин відбував покарання, оскільки був засуджений за угон автомобіля, проте він не розповідав про те, як це можна зробити.

В той же час показання обвинувачених спростовуються дослідженим в судовому засіданні протоколом слідчого експерименту від 08.02.2014 р., проведеного за участі ОСОБА_6 (том 2, а.п. 32-34), з фото таблицею до нього, відповідно до якого ОСОБА_6 показав та пояснив, що 07.02.2014 р. вони спільно ОСОБА_17 намагались заволодіти автомобілем водія таксі, якого заздалегідь не визначали. Попередньо домовились про порядок вчинюваних дій. Він сів на переднє крісло, ОСОБА_14 сів за водієм. Попросили водія зупинити автомобіль на вул. Паровозній, де нанесли водію удари в голову, від чого водій випав з машини, а ОСОБА_14 сів за руль автомобіля та намагався його завести, проте зламав ключ. Він же з ОСОБА_18 втік, але пізніше його затримали інші водії таксі.

Не зважаючи на відсутність заперечень під час проведення зазначеної слідчої дії під час досудового розслідування, в судовому засіданні ОСОБА_6 з приводу проведеної слідчої дії пояснив, що на нього тиснули та змусили дати показання проти себе та ОСОБА_11 .

В той же час показання обвинуваченого в цій частині спростовуються показаннями допитаних в судовому засіданні понятих, які приймали участь при проведенні даної слідчої дії.

Так, свідок ОСОБА_19 дав суду показання про те, що він приймав участь в якості понятого під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 . При проведенні слідчої дії останній давав чіткі та послідовні показання щодо подій, які відбувались за його участі. На нього ніхто не тиснув та нічим йому не погрожував. ОСОБА_6 показав, де він з іншими особами сідав в машину таксі, яким маршрутом їхали. Показав, що зупинились неподалік старої «АЗС» по вул. Паровозній в м. Херсоні. Показав та розповів, що наносили удари водію таксі, бо хотіли заволодіти автомобілем. За результатами проведених дій був складений протокол, проводилось фотографування.

Показання свідка ОСОБА_19 підтвердив свідок ОСОБА_20 , який також був залучений до проведення слідчої дії в якості понятого.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (том 2, а.п. 35) ОСОБА_15 вказав на ОСОБА_21 як на особу, з якою він 07.02.2014 р. на вул. Паровозній в м. Херсоні намагався заволодіти автомобілем «Хонда Акорд».

Крім того, показання ОСОБА_6 та ОСОБА_12 повністю спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив що на початку 2014 р. він працював в службі таксі на власному автомобілі «Хонда Акорд», державний номер НОМЕР_1 .

07.02.2014 р. він привіз на вул. Шенгелія в м. Херсоні пасажирів та чекав іншого замовлення неподалік магазину «33 квадратних метри». Близько 20:00 годин до нього підійшов молодий чоловік та поцікавився скільки буде коштувати поїздка до ТРЦ «Фабрика» в м. Херсоні та пішов. Через декілька хвилин до автомобіля підійшло троє молодих чоловіки, які сіли до салону та сказали їхати в район Таврійського. ОСОБА_15 сів поряд нього на пасажирське сидіння, ОСОБА_14 за ОСОБА_15 , інший хлопець позаду водійського сидіння. У нього виникло враження, що всі троє перебувають в стані алкогольного сп`яніння. Спочатку всі розмовляли на різні теми, а потім ОСОБА_14 пошепки розмовляв зі своїм сусідом. Біля повороту на вул. Паровозну ОСОБА_15 вмовив його зупинитись, щоб покурити. Після того, як автомобіль зупинився, останній наніс йому один удар кулаком по голові. Оскільки двері були заблоковані, він не зміг одразу вийти з машини, коли ж відкрив двері, то вивалився з автомобіля на землю, але там його вже чекав ОСОБА_14 , який наніс йому ще один удар в голову, а другий в плече. Йому вдалося підвестися та втекти. Обернувшись побачив як ОСОБА_14 сідає за руль його автомобіля і намагається його завести. Він відбіг в сторону та зателефонував знайомим, щоб повідомити про викрадення автомобіля і чекав, доки хтось приїде. Бачив як від машини тікав ОСОБА_15 ще з одним хлопцем, але з ким саме не знає.

Додав, що внаслідок дій обвинувачених ключі з машини зникли і були фактично виламані з замку запалювання.

Під час досудового розслідування він приймав участь у впізнанні осіб, які на нього напали, серед яких вказував на ОСОБА_15 та ОСОБА_21 , як на осіб, які безпосередньо наносили йому удари.

Зазначив, що завдана матеріальна шкода йому відшкодована, претензій матеріального характеру до обвинувачених не має, на призначенні суворого покарання не наполягав. Вважає, що останні намагались саме заволодіти його автомобілем, про що свідчив характер вчинюваних ними дій.

Показання потерпілого щодо спричинення тілесних ушкоджень підтверджені висновком експерта №149 від 05.03.2014 р. (том 2, а.п. 27), з якого вбачається, що у ОСОБА_8 виявлені синці обличчя, крововиливи в м`які тканини голови, які утворились від дії тупих предметів, протягом 1 доби до освідування (08.02.2014 р.), відносяться до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, ОСОБА_22 було нанесено не менше 3 травматичних ударів тупими предметами. Утворення тілесних ушкоджень способом, вказаним під час допиту потерпілого, не виключається.

Під час проведення пред`явлення особи для впізнання, про що свідчить відповідний протокол від 08.02.2014 р. (том 2, а.п. 28-29) ОСОБА_22 впізнав ОСОБА_21 , як одного з чоловіків, який 07.02.2014 р. в районі вул. Паровозної в м. Херсоні, намагався заволодіти належним йому автомобілем.

Показання потерпілого частково підтвердив свідок ОСОБА_23 , який пояснив, що в лютому 2014 р. він перебував вдома у ОСОБА_12 , де також був ОСОБА_24 . Вживали спиртне і під час розмови ОСОБА_14 розповів, яким чином можна заволодіти автомобілем. Вирішили поїхати до ТРЦ «Фабрика», а тому він довідався скільки буде коштувати проїзд на таксі. Всі втрьох сіли до автомобіля таксі. Він почував себе не дуже добре, а тому задрімав. Проснувся від того, що автомобіль зупинився. Побачив як ОСОБА_14 вийшов з автомобіля і направився до дверей водія, а ОСОБА_15 наніс один удар в голову водія. Після цього вони з ОСОБА_15 вирішили тікати, куди ж подівся ОСОБА_14 він не знає, бо не бачив.

Зазначив, що ситуація, яка відбувалась з водієм була схожою на сценарій описаний вдома ОСОБА_17 , тому він вирішив, що хлопці вирішили все ж таки заволодіти автомобілем. Пізніше стало відомо, що ОСОБА_15 затримали інші водії таксі, які прибули до місця події.

Під час проведення впізнання за участю потерпілого ОСОБА_22 (протокол пред`явлення особи для впізнання від 09.02.2014 р. том 2, а.п. 30-31), останній вказав на ОСОБА_23 як на особу, яка спільно з двома іншими чоловіками їхала в його автомобілі.

Показання потерпілого та свідка ОСОБА_23 в частині обставин затримання ОСОБА_15 підтвердили наступні свідки:

Свідок ОСОБА_25 суду пояснив, що по радіо служби таксі, перебуваючи в районі пл. Свободи в м. Херсоні, почув повідомлення про на напад на водія таксі їх служби. Коли приїхав на місце події (вул. Паровозна), то побачив, що автомобіль вже пустий, а від нього тікають силуети невідомих людей. Бачив на обличчі ОСОБА_22 червону пляму та садна. Автомобіль вже був заглушений, проте ключ зламаний.

Свідок ОСОБА_26 дав суду показання про те, що взимку 2014 р. по радіо служби таксі, де він працює, почув інформацію про напад на водія таксі. Стало зрозуміло, що невідомі залишили місце події, а тому коли він під`їздив до місця події, то по дорозі по Миколаївському шосе затримав чоловіка, який і був причетним до нападу.

Під час розмови, ОСОБА_22 сказав, що його вдарили та викинули з машини, а потім намагались завести машину, проте у них нічого не вийшло, бо зламали ключі.

Свідок ОСОБА_27 суду пояснив, що по радіо служби таксі, де він працює, повідомили про напад на водія з метою заволодіння автомобілем. Події відбувались по вул. Паровозній. Коли він прибув на місце, то з трьох нападаючих було затримано двоє. Бачив у потерпілого гематому в області ока та синяк. Про все було відомо зі слів ОСОБА_28 .

Протоколом огляду від 07.02.2014 р. (том 2, а.п. 19-26) підтверджено, що місцем вчинення кримінального правопорушення є обочина проїжджої частини вул. Паровозної неподалік адреси вул. Паровозна, 7, м. Херсон. На місці виявлено автомобіль «Хонда Акорд», державний номер НОМЕР_1 . Під час огляду салону виявлено, що в замку запалювання тримача ключа немає, є лише фрагмент ключа.

В той же час суд не може прийняти до уваги як належні та допустимі докази протоколи про результати аудіо-, відео контролю за особою від 07.03.2014 р. (том 2, а.п. 36-37, 39-40) з аудіо записами до них, як такі що отримані з порушенням права на захист ОСОБА_15 та ОСОБА_12 , виходячи з наступного.

Допит особи під час проведення досудового розслідування відбувається з урахуванням вимог ст. ст. 224-227 КПК України, в залежності від статусу суб`єкта допитуваного. З дослідженого протоколу вбачається, що ОСОБА_14 та ОСОБА_15 фактично були допитані, проте особою, якій відповідні повноваження на проведення такої слідчої дії не надано. Підозрюваним ст. 63 Конституції України роз`яснена не була, як не були і роз`яснені решта прав, наданих підозрюваному або свідку. Послугами захисника обвинувачені скористатись не могли в силу особливостей проведеного допиту, як і були позбавлені права на допит «невстановленого суб`єкта», який проводив допит, як під час проведення досудового розслідування, так і під час судового розгляду.

Зазначений висновок кореспондується з висновками зробленими в рішенні Європейського суду с прав людини від 27.02.2001 р. «Лука проти Італії», в якому було визнано порушення п. п. 1, 3 (d) ст. 6 (право на справедливий суд) Європейської конвенції з прав людини, а саме: докази, включно з доказами обвинувачення, зазвичай мають перевірятися під час судового розгляду, певні особливі обставини утруднюють або взагалі унеможливлюють повторення на відкритому слуханні раніше даних свідчень. У таких випадках ст. 6 вимагає тільки того, щоб обвинуваченому було надано відповідну й належну можливість спростувати ці докази бодай під час судового розгляду. Також суд дійшов висновку, що заявника не забезпечили можливістю відповідно і належним чином оспорити заяви, на підставі яких його було визнано винуватим.
Не заслуговують на увагу посилання сторони захисту на відсутність попередньої змови між обвинуваченими з наступних підстав.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №10 від 06.11.2009 р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності» злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.
Оцінюючи наведені докази по справі суд приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були направлені на заволодіння автомобілем потерпілого, при цьому кожний з них виконував частину дій, направлених на виконання об`єктивної сторони даного злочину, зокрема, ОСОБА_6 наніс перший удар потерпілому з метою подолання можливого опору, а ОСОБА_14 завдавши також ударів сів за руль автомобіля, намагаючись його завести.
Суд розцінює дії обвинувачених як попередня змова, яка мала свій прояв в так званій «мовчазній згоді» щодо виконання спільних дій, поєднаних спільним умислом, про що в-першу чергу свідчать показання потерпілого
Не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду і версія ОСОБА_15 щодо причин нанесення удару потерпілому, викликаному за його твердженням конфліктом між ними, як така що спростовується показаннями потерпілого, який заперечив факт суперечки між ними.

Враховуючи викладене суд розцінює показання обох обвинувачених як обраний спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності, а тому до уваги їх не приймає, оскільки останні повністю спростовуються рештою досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою щодо часу, місця та обставин, вчиненого кримінального правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_22 був двічі допитаний в судовому засіданні, і під час обох допитів давав чіткі, послідовні показання, жодного разу не змінивши їх, тоді як обвинувачені надали суду суперечливі та непослідовні показання, що ставить також під сумнів їх правдивість.

Відсутні підстави і для перекваліфікації дій ОСОБА_15 за відповідною частиною ст. 296 КК України (хуліганство), оскільки останнє з об`єктивної сторони характеризується в першу чергу діями, що порушують громадський порядок і спричиняють істотну шкоду особистим і суспільним інтересам. Наведені обставини під час судового розгляду встановлені не були.

Отже, обсяг повідомленої обвинуваченим підозри за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України повністю знайшов своє підтвердження під час судового розгляду.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, який характеризується негативно, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, має непогашену судимість за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, на обліку у лікарів-нарколога та психіатра не перебуває. Обставиною, яка обтяжує покарання суд вважає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, обставин, що пом`якшують покарання судом встановлено не було.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, який характеризується негативно, має на утриманні одну неповнолітню дитину (повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою ОСОБА_6 , який батьківських прав щодо останньої не позбавлений відповідь від 28.11.2014 р. №02-1469-25 (том 2, а.п. 57, 67), має непогашену судимість за вчинення злочину проти власності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставиною, що обтяжує покарання суд вважає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, обставин, що пом`якшують покарання судом встановлено не було.

Отже, враховуючи викладене суд вважає за можливе призначити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 289 КК України з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України, що на думку суду буде достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою» залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання рахувати 08.10.2014 р., зарахувавши в строк відбування покарання час перебування під вартою з 07.02.2014 р. до 29.05.2014 р.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою» залишити без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання рахувати з 08.02.2014 р.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений та захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1

СуддяОСОБА_1