Справа № 405/8990/14-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року Ленінський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

потерпілої: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за кримінальним провадженням №0006905 від 27.08.2014р. за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степове, Кіровоградського району, Кіровоградської обл., українця, гр. України, одруженого, пенсіонера, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за наступних обставин.

26 серпня 2014 року близько 18.00 год. ОСОБА_5 , знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , де на ґрунті особистих неприязних відносин до потерпілої, що раптово виникли у ході сварки з потерпілою ОСОБА_4 , діючи умисно, наніс ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки в область лівого вуха в результаті чого ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, припухлість м`яких тканин лівої скроневої ділянки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1015 від 19.09.2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав, зазначив, що має з потерпілою конфліктні стосунки і що потерпіла хоче від нього грошей. Вважає, що свідок говорить не правду так як свідка не було у дворі і що відбувалось свідок бачити не міг. Пояснив, що 26.08.2014 року був у дворі будинку, де проживає потерпіла, у другій половині будинку проживають його діти. Зазначив, що дійсно розбив замок на загальній хвіртці, через яку є вхід у двір. З половини його будинку є хвіртка, але вона вузька, нею практично не користуються. Тілесних ушкоджень потерпілій не наносив, вважає, що вона собі сама могла їх нанести. Вказав, що коли прийшов у двір, зайшов до половини будинку своїх синів взяв молоток і збив замок на хвіртці так як потерпіла не хотіла давати ключі від замка. Потім цей молоток кинув у сумку і пішов. Коли збивав замок потерпіла хотіла його відтягнути від хвіртки, вона спочатку стояла, а потім сіла на пеньок. Коли збив замок потерпілій удари не наносив і її не штовхав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні сукупністю доказів:

Даними в судовому засіданні показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка пояснила, що проживає в квартирі АДРЕСА_4 , що складає 2/3 приватної власності у будинку. Проживає разом із донькою, сином та онуком. В 1/3 частині будинку проживають сини ОСОБА_6 , він є власником цього помешкання. Приблизно півтора року тому почався конфлікт між нею, її донькою і синами обвинуваченого. Конфлікти були із-за того, що хлопці слухали вночі голосно музику та розважались з компаніями, пиячили. На зауваження з приводу цього реагували неадекватно, лаялись. Такі конфлікти були неодноразові, з цього приводу вона зверталась до міліції та до дільничного. Пояснила, що вхід у двір є один, хлопці постійно залишали хвіртку відкритою на зауваження не реагували. Останній конфлікт між нею та хлопцями стався 24.08.2014 року, у них вдень була компанія, яка випивала, коли виходили з двору стали провокувати її сина на бійку, який в той час був вдома, вели себе неадекватно, але потім пішли. Пояснила, що вхід з боку житла обвинуваченого був через хвіртку, якою вони теж користувались. 26.08.2014 року син бачив, що з боку хлопців не має змін у поведінці та вирішив замінити в центральній хвіртці замок, попередивши одного із хлопців, ключі їм не дали. Вона через хлопців намагалась дізнатись де їх батько, але телефону і адреси вони не давали. 26.08.2014 року близько 17.00 год. її син поставив замок у хвіртку і поїхав по справах. В цей час вона з донькою була в хаті і почула, що хтось грюкає у вікно коли подивилась у вікно, то побачила обвинуваченого. Вона вирішила вийти щоб з ним поговорити, відкрила йому хвіртку обвинувачений зайшов у двір і сказав дати йому ключ від хвіртки, бо поламає замок і ворота, на плечі у нього була спортивна сумка. Під час розмови він дістав із сумки молоток і сказав, що рахує до трьох, якщо вона не дасть ключ то він все порозбиває. Вона пропонувала з ним поговорити, але він був дуже агресивний, вона запропонувала зачекати на сина і поговорити з ним, але обвинувачений відмовився. При цьому зазначив, що хвіртка у двір не закривалась і закриватись не буде. Зазначила, що половина двору, що належала до житла ОСОБА_6 влітку ним була перегорожена, цим він позбавив її права користуватись загальним двором і горищем. Не реагуючи на її пропозиції поговорити обвинувачений став молотком збивати замок на центральній хвіртці і на воротах при цьому був дуже агресивним. Коли він збив замки, поклавши молоток в сумку збирався йти, сказавши, щоб вона не думала, що він шуткує та обізвавши її з всього розмаху наніс удар кулаком в праву скроневу частину і вухо. В цей час вона сиділа на стільці від удару не падала, відчула біль, ОСОБА_6 тут же вискочив з двору. Після цього, вона 2-3 хвилини приходила до тями. Ствердила, що коли ОСОБА_6 наніс їй удар це бачила її донька, вона в цей час була з дитиною в хаті, двері в хату були відчинені і все було видно, що відбувається у дворі. Після цього, донька завела її в хату, поклала на ліжко і викликала міліцію. Коли приїхала міліція то її син був вже вдома, вони разом поїхали до відділку. В міліції склали протоколі дали направлення до СМЕ, це було ввечері, слідчий направив до травмопункту, там їй сказали, що необхідний огляд спеціаліста так як був великий набряк правої скроневої частини і вуха. З травмопункту вона була направлена до нейрохірурга в обласну лікарню. Лікар зробив діагноз: струс головного мозку, закрита черепно-мозкова травма і положив її на стаціонарне лікування в обласну лікарню. Зазначила, що в лікарні перебувала три дні, потім продовжувала лікуватись в домашніх умовах.

Даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_7 , яка пояснила, що потерпіла є її матір`ю, проживають разом. 26.08.2014 року близько 18.00 год. вона разом з матір`ю і дитиною знаходилась в будинку, будинок розділений на двох господарів. У другій половині будинку проживали двоє синів ОСОБА_6 . В цей час почула стук у вікно, матір вийшла у двір, вона вийшла за нею подивитись хто стукає. Побачила, що матір відкрила хвіртку біля якої стояв ОСОБА_6 . В цей час матір сказала їй щоб вона йшла до дитини, а вона поговорить. Вона зайшла в будинок, двері будинку залишились відкритими. При розмові вона присутньою не була, в цей час годувала дитину. Приблизно через 15 хвилин почула сильний гуркіт, погодувавши дитину вийшла у двір і побачила, що матір сиділа на пеньку обличчям до неї, а ОСОБА_6 стояв навпроти матері, до неї спиною. В цей час побачила як ОСОБА_6 кулаком правої руки наніс удар матері у ліву скроневу частину. Матір від удару нахилилась, але не впала. ОСОБА_6 тут же пішов з двору не повертаючись обличчям в її сторону. Приблизно через 5-10 секунд матір вскочила і побігла за ОСОБА_6 , він в цей час уже вийшов з двору. Вона зупинила матір, сказавши, що потрібно викликати міліцію. Коли чекали на міліцію матір розповіла, що ОСОБА_6 розбив молотком замок у хвірткі, який приніс із собою. Зазначила, що до цього часу були неодноразові конфлікти з синами обвинуваченого за їхню поведінку, викликалась міліція. До половини будинку синів ОСОБА_6 можливо зайти також через хвіртку з їхнього боку будинку. Але вони огородивши свою частину двору, вирішили ходити до своєї половини будинку через їхню частину двору. Ствердила, що чітко бачила, як ОСОБА_6 наніс удар матері. Після цих подій матір положили у лікарню. Зазначила, що ОСОБА_6 не бачив, як вона вийшла з будинку, так як був повернутий спиною до неї. До цієї події були конфлікти з ОСОБА_6 , які пов`язані із утриманням загального двору. Після цих подій ОСОБА_6 не приходив у двір, його сини почали себе краще поводити.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 15.09.2014 року, за участю потерпілої ОСОБА_4 під час якого потерпіла чітко відтворила обставини того як їй наносився удар. (т. 1 а.с.17-18);

протоколом проведення слідчого експерименту від 15.09.2014 року, за участю свідка ОСОБА_7 яка відтворила обставини спричинення тілесних ушкоджень потерпілій. (т. 1 а.с.22-23);

протоколом огляду предмету від 16.08.2014 року, а саме медичної картки на ім`я ОСОБА_4 (т. 1 а.с.25);

висновком експерта №1015 від 19.08.2014 року, згідно якого у ОСОБА_4 мались тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, припухлість мяких тканин лівої скроневої ділянки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я. Не виключається можливість утворення вищевказаних тілесних ушкоджень і при обставинах на які вказує потерпіла і свідок в протоколі слідчого експерименту від 15.09.2014 р. (т.1 а.с.32-33);

протоколом одночасного допиту від 28.09.2014 року за участю потерпілої ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_5 (т. 1 а.с.41-42);

Аналіз наведених доказів свідчить про повну доказаність вини ОСОБА_5 у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.125 КК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що потерпілій тілесних ушкоджень не спричиняв, що вона сама собі їх нанесла з тим щоб отримати від нього гроші, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються дослідженими доказами. Зокрема такі доводи спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_7 . Такі показання потерпілої і свідка є послідовними і логічними, що підтверджуються протоколами слідчого експерименту з їх участю від 15.09.2014 року та протоколом одночасного допиту від 28.09.2014 року. Суд бере показання потерпілої і свідка ОСОБА_8 до уваги. Суд прийшов до переконання про бездоказовість твердження обвинуваченого про те, що потерпіла його оговорює із-за грошей, оскільки потерпілою по даній справі навіть не заявлено цивільний позов. З урахуванням наведеного, суд вважає доводи обвинуваченого такими, що дані ним з ціллю уникнення відповідальності за вчинене і є його способом захисту.

По справі цивільний позов не заявлено.

Вирішуючи питання щодо призначення міри покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

ОСОБА_5 вчинив злочин невеликої тяжкості, як особа за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий.

Обставин пом`якшуючих і обтяжуючих покарання судом не визнано.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного, а також те, що від злочину не настали тяжкі наслідки, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, оскільки суд прийшов до висновку, що саме таке призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним за ч.2 ст.125 КК України і призначити покарання виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_5 судом не застосовувався.

Речові докази, що передано на зберігання до архіву Кіровоградської Обласної Лікарні, залишити зберігати в архіві.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський райсуд м. Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_1