Справа № 467/106/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2015 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6
законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Кудрявцівка Веселинівського району Миколаївської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України;
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України

В С Т А Н О В И В :
5 листопада 2014 року близько 18 години на території Арбузинського професійного аграрного ліцею, розташованого за адресою: смт.Арбузинка Миколаївської області, вул. Шевченка, 217, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер, без застосування фізичного насильства, почав вимагати передачі йому мобільних телефонів у ОСОБА_5 та неповнолітнього ОСОБА_6 . Злякавшись, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 дістали з кишень свої мобільні телефони, після чого ОСОБА_4 спочатку з рук ОСОБА_5 вихопив мобільний телефон "Nokia Lumia 610" бувший у використанні вартістю 735 грн., а потім з рук ОСОБА_6 мобільний телефон "Samsung GT- S 5830і", бувший у використанні вартістю 199 грн., таким чином відкрито заволодівши мобільними телефонами. В подальшому викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 735 грн. та потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 199 грн.

Допитаний у суді обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, показав суду, що у листопаді 2014 року близько 18 години біля гуртожитку ліцею він побачив ОСОБА_5 та неповнолітнього ОСОБА_6 , в яких вирішив відібрати мобільні телефони, для чого підійшов до них та наказав їм віддати мобільні телефони. Останні витягли телефони з кишень та віддали йому. Далі він наказав, що вони витягли сім-картки і віддали телефони без сім-карток. Що вони і зробили. Їх побачила у дворі вихователька ліцею та прогнали з двору. На вулиці він запитав потерпілих у скільки вони оцінюють свої телефони. У подальшому він послав їх за пивом для того, щоб останні за пиво отримали свої телефони. Однак ті прийшли без пива і він відмовився віддавати їм телефони. Через деякий час приїхали працівники міліції та забрали його до міліції, де він віддав телефони.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 показали суду, що у листопаді 2014 року коли вони проходили біля гуртожитку їх покликав обвинувачений та попрохав показати телефони, вони показали. Потім він став наполягати на тому, що вони витягнули сім-картки з телефонів, що вони і зробили, злякавшись. У подальшому обвинувачений вимагав принести йому 600 грн. і літру горілки для того, щоб отримати назад телефони. Вони погодилися і пішли до міліції, де заявили про злочин.
Законний представник неповнолітнього потерпілого показав, що ввечері зателефонував йому його син ОСОБА_6 і повідомив, що обвинувачений відібрав у нього телефон, на що він наказав йому йти до міліції, що той і зробив.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, і проти цього не заперечують учасники судового розгляду справи.

Враховуючи викладені обставини, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що він скоїв злочин середньої тяжкості, задовільно характеризується за місцем проживання, не працює, має погашену судимість та вважає достатнім і доцільним для виправлення і перевиховання призначити покарання у виді громадських робіт.
Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави як документально підтверджені у судовому засіданні.

Питання про речові докази підлягає вирішенню на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України і призначити покарання у виді 200(двохсот) годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертиз по справі у розмірі 491 (чотириста дев`яносто одну) грн. 40 к.
Речові докази по справі: мобільний телефон "Nokia Lumia 610", який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 та мобільний телефон "Samsung GT- S 5830і" , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 залишити їм як власникам.
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1