Справа № 461/3323/14-к
Провадження № 1-кс/461/1336/14
УХВАЛА

28.03.2014 року м.Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и в :

Слідчим управлінням СУ ГУМВС України у Львівській області проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення за №0001869, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190 КК України..

Старший слідчий СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_2 , за погодженням старшого прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування ОВС та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області, звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , мотивуючи клопотання тим, що право власності на вказану нерухомість були набуті ОСОБА_3 під час перебування у шлюбі з ОСОБА_4 , яка є підозрюваною по даному кримінальному провадженню, а тому у відповідності до ст.61 СК України вказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю. Арешт необхідно накласти з метою забезпечення відшкодування збитків, заподіяних діяннями ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Згідно ч.4 ст.170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, вважаю, що в задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки слідчим не подано жодних достатніх доказів на підтвердження права ОСОБА_4 на вказану у клопотанні квартиру, а також на будь-яке інше належне ОСОБА_4 майно. Окрім того, слідчим не наведено жодних доводів в обґрунтування того, що не накладення арешту на вказане майно може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, оскільки власник майна, про яке йдеться в клопотанні, не є підозрюваним, обвинуваченим та особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173 КПК України,

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні клопотання.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області, в строки, передбачені ст.395 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1