№707/413/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2015 року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

з участю обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження №0001050 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженої, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, освіта середня, розлученої, непрацюючої, раніше неодноразово судимої, останній рази: 07.07.2011р. Кам`янським районним судом Черкаської області за ч.2 ст.190, ст.71 КК України до покарання у виді 3р. 1міс. позбавлення волі; звільнена 19.10.2012р. згідно постанови Уманського міськрайонного суду від 11.10.2012р. з невідбутим строком покарання 1р. 5міс. 22дні; 27.05.2014р. Кам`янським районним судом Черкаської області за ч.1 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді 3р. 2міс. позбавлення волі та на підставі п.«в» ст.1 ЗУ «Про амністію» звільнена від відбуття покарання із зали суду; 04.07.2014р. Кам`янським районним судом за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2р. обмеження волі; 03.11.2014р. Придніпровським районним судом м.Черкаси за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,

у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.190 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимою за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не стала, а знову вчинила умисні, корисливі злочини.

Так, 25.07.2014р. о 08-00год. ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 , шляхом обману, з метою заволодіння грошовими коштами потерпілої, видаючи себе за працівника Черкаського СІЗО, умисно, з корисливих мотивів, отримала від ОСОБА_5 банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 та інформацію про встановлений на картці пін-код. При цьому пообіцяла потерпілій, що за вказані кошти допоможе передати мобільний телефон співмешканцю потерпілої ОСОБА_6 , який на той час перебував у СІЗО, та вирішить питання про його звільнення. Насправді, не маючи наміру та реальної змоги виконати обіцяне, ОСОБА_4 25.07.2014р. о 09-24год. в м.Черкаси у відділенні ПТ КБ «Приватбанк» по вул.Благовісна, 169 за допомогою банкомату, набравши вказаний потерпілою пін-код, зняла грошові кошти з банківської картки № НОМЕР_1 в сумі 1400грн., незаконно ними заволодівши, які в подальшому витратила на власні потреби, чим спричинила потерпілій матеріальної шкоди на суму 1400грн.

Крім цього, ОСОБА_4 повторно, 11.08.2014р. о 12-00год. маючи умисел на заволодіння чужим майном, перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 , шляхом обману, з метою заволодіння грошовими коштами потерпілої, повідомивши, що знятих з банківської картки коштів в сумі 1400грн. виявилось недостатньо для допомоги співмешканцю потерпілої ОСОБА_6 , не маючи наміру та реальної змоги виконати обіцяне, умисно, з корисливих мотивів, отримала від ОСОБА_5 банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 та інформацію про встановлений на картці пін-код. Цього ж дня о 14-05год. ОСОБА_4 в АДРЕСА_3 , помістивши банківську картку № НОМЕР_2 до банкомату ПАТ КБ «Приватбанк», що був розташований у вказаному будинку, набравши вказаний потерпілою пін-код, зняла грошові кошти в сумі 2700грн., незаконно ними заволодівши, які в подальшому витратила на власні потреби, чим спричинила потерпілій матеріальної шкоди на суму 2700грн.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому їй обвинуваченні визнала повністю, щиро розкаялась і пояснила, що вона дійсно 25.07.2014р. о 08-00год., маючи умисел на заволодіння чужим майном, прийшла до ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 , шляхом обману, з метою заволодіння грошовими коштами потерпілої, видаючи себе за працівника Черкаського СІЗО, умисно, з корисливих мотивів, отримала від ОСОБА_5 банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» та інформацію про встановлений на картці пін-код. При цьому пообіцяла потерпілій, що за вказані кошти допоможе передати мобільний телефон співмешканцю потерпілої ОСОБА_6 , який на той час перебував у СІЗО, та вирішить питання про його звільнення. Насправді, не маючи наміру та реальної змоги виконати обіцяне, вона 25.07.2014р. о 09-24год. в м.Черкаси у відділенні ПТ КБ «Приватбанк» по вул.Благовісна, 169 за допомогою банкомату, набравши вказаний потерпілою пін-код, зняла грошові кошти з банківської картки в сумі 1400грн., незаконно ними заволодівши, які в подальшому витратила на власні потреби.

Також пояснила, що вона повторно 11.08.2014р. о 12-00год. маючи умисел на заволодіння чужим майном, перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 , шляхом обману, з метою заволодіння грошовими коштами потерпілої, повідомивши, що знятих з банківської картки коштів в сумі 1400грн. виявилось недостатньо для допомоги співмешканцю потерпілої ОСОБА_6 , не маючи наміру та реальної змоги виконати обіцяне, умисно, з корисливих мотивів, отримала від ОСОБА_5 банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» та інформацію про встановлений на картці пін-код. Цього ж дня десь в обід вона в м.Черкаси по вул.Смілянській, через банкомат ПАТ КБ «Приватбанк», набравши вказаний потерпілою пін-код, зняла грошові кошти в сумі 2700грн., незаконно ними заволодівши, які в подальшому витратила на власні потреби. Пояснила, що злочини вона вчинила через поганий матеріальний стан, кошти потерпілій поки-що не повернула; просила визначити їй покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання під час розгляду справи по суті до суду не з`явилась. Потерпіла була присутня під час підготовчого засідання по справі та подала письмову заяву про проведення судових засідань без її участі, оскільки у неї на утриманні є маленька дитина, яку немає з ким залишити вдома. Цивільний позов вона не заявляла, однак бажає, щоб обвинувачена відшкодувала їй викрадені кошти. Щодо міри покарання обвинуваченій поклалась на розсуд суду.

Вина обвинуваченої у вчиненні злочинів підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні в порядку ч.3 ст.349 КПК України, зокрема її детальними, послідовними показами про обставини скоєння злочинів, даними в судовому засіданні та іншими зібраними в справі доказами, які учасниками процесу визнані обґрунтованими, не оспорюються та не заперечуються.

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй злочинів доведена повністю.

Дії обвинуваченої суд кваліфікує: за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченої, яка є офіційно непрацюючою, розлученою, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться; раніше неодноразово судимою. Згідно характеристики Лебедівської сільської ради Кам`янського району за місцем проживання обвинувачена характеризується негативно, позбавлена батьківських прав, на зауваження не реагує, висновків не робить, її кримінальна діяльність прогресує.

Обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Суд враховує думку потерпілої щодо того, щоб покарати обвинувачену на розсуд суду.

Також суд враховує, що обвинувачена, маючи незняту і непогашену судимість, після неодноразового засудження позитивних висновків не зробила, на шлях виправлення не стала, вчинила кілька нових умисних злочинів, продовжуючи свою злочинну діяльність, шкоду потерпілій не відшкодувала навіть частково та протягом тривалого часу не намагалася відшкодувати, тому враховуючи вищевказані обставини в сукупності суд вважає, що її перевиховання без ізоляції від суспільства в даний час неможливе і необхідним кримінальним покаранням для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Підстав для застосування до обвинуваченої положень ст.75 КК України суд не вбачає.

Враховуючи, що за попереднім вироком суду до ОСОБА_4 було застосоване звільнення від відбування покарання (ст.75 КК України), а вона до постановлення вироку Придніпровського районного суду м.Черкаси від 03.11.2014р. вчинила інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, тому застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов, кожний вирок виконується самостійно (п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003р. №7).

Запобіжний захід обвинуваченій до вступу вироку в законну силу суд вважає змінити: із домашнього арешту на тримання під вартою, взявши обвинувачену під варту із зали суду.

Процесуальних витрат по справі немає. Цивільний позов не заявлено.

Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370-371, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190 КК України і призначити їй покарання у виді два роки позбавлення волі.

Призначене ОСОБА_7 покарання за вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 03.11.2014р. за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України у виді п`яти років позбавлення волі та із застосуванням ст.75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу змінити: із домашнього арешту на тримання під вартою, взявши обвинувачену під варту із зали суду.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту взяття її під варту із 23 квітня 2015 року.

Речові докази: виписка з рахунку № НОМЕР_3 від 29.01.2015р. «Приватбанк» за період з 01.01.2014р. по 01.01.2015р. на 10арк., фотокартка при знятті коштів 25.07.2014р. з банкомату «Приватбанк», фотокартка при знятті коштів 11.08.2014р. з банкомату «Приватбанк», що знаходяться в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги учасниками процесу до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом 30 днівз дня проголошення вироку, а особою, яка перебуває під вартою протягом 30 днівз дня вручення їй копії вироку.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження за заявою можуть отримати в суді в секретаря копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1