У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Міщенка
С.М.,

суддів

Кармазіна Ю.М. і
Школярова В.Ф.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 18 грудня 2007 року матеріали
справи за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на постанову Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2006 року і ухвалу колегії
суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10 травня 2006 року.

Постановою Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2006 року скаргу ОСОБА_2 задоволено.
Постанову заступника прокурора Дніпропетровської області від 03.11.2004 року
про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи та про
порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_2 за ознаками злочинів, передбачених
ст.ст. 165 ч. 2, 172 КК України 1960 р., скасовано.

Ухвалою колегії суддів судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від
10 травня 2006 року постанову місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі потерпілий
ОСОБА_1 ставить питання про скасування судових рішень. Вважає безпідставними
висновки судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність достатніх даних,
які б вказували на наявність у діях ОСОБА_2 ознак злочинів, передбачених ст.ст.
165 ч. 2, 172 КК України, і були приводом до порушення даної кримінальної
справи. Посилається на те, що апеляційний суд не навів в ухвалі докладних
мотивів, через які визнав його апеляцію необгрунтованою.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні
необхідно відмовити.

Постановою заступника прокурора
Дніпропетровської області від 03.11.2004 року скасовано постанову про відмову в
порушенні кримінальної справи та порушено кримінальну справу щодо ОСОБА_2 за
ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 165 ч. 2, 172 КК України 1960 року.

Як зазначено прокурором, ОСОБА_2.,
будучи службовою особою та займаючи посаду заступника голови Жовтневої районної
ради м.
Дніпропетровська, зловживаючи своїм службовим становищем, шляхом підроблення
офіційних документів незаконно виключив Спілку підприємців підприємств і
організацій Дніпропетровської області (далі СППО) з Реєстру підприємницької
діяльності та Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України, внаслідок
чого СППО було завдано матеріальну шкоду в особливо великих розмірах на суму 7
001 138 грн.

Розглядаючи скаргу ОСОБА_2 на
постанову про порушення кримінальної справи, суд дійшов висновку про
відсутність достатніх даних, які б вказували на наявність у його діях ознак
злочинів, передбачених ст.ст. 165 ч. 2, 172 КК України 1960 року та скаргу
задовольнив і постанову заступника прокурора Дніпропетровської області від
03.11.2004 року скасував.

Мотивуючи своє рішення, суд
послався на те, що дії ОСОБА_2 обумовлювались лише повідомленням в
установленому законом порядку державних органів про скасування державної
реєстрації СППО та грунтувались на розпорядженнях виконкому Жовтневої
райради м. Дніпропетровська,
контроль за виконанням яких був на нього покладений, а також рішеннях
арбітражного суду Дніпропетровської області від 10.06.1996 року,
08.12-16.12.1997 року, якими виконком Жовтневої райради м. Дніпропетровська був
зобов'язаний провести ліквідацію СППО як юридичної особи та скасувати його
державну реєстрацію.

Також суд правильно зазначив, що
Спілку підприємців підприємств і організацій Дніпропетровської області було
виключено з Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України згідно
рішення арбітражного суду Дніпропетровської області від 22.05.1998 року, яким
Дніпропетровське обласне управління
статистики було зобов'зане виключити СППО з
Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України. Судове
рішення виконано судовим виконавцем, що підтверджується відміткою на наказі
арбітражного суду Дніпропетровської області від 22 травня 1998 року.

Законність розпоряджень виконкому
Жовтневої райради м.
Дніпропетровська про скасування акту державної реєстрації та ліквідацію СППО,
повідомлення про це органів державної податкової служби і державної статистики
було перевірено Жовтневим районними судом м. Дніпропетровська і його
рішенням від 17 квітня 2000 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні його позову
про визнання недійсними розпоряджень виконкому Жовтневої райради м.
Дніпропетровська № 153-р від 17.06.1996 року, № 183-р від 17.07.1996 року, №
178-р від 20.07.1998 року, відновленні в державному реєстрі СППО і стягненні
моральної і матеріальної шкоди.

Постановою арбітражного суду
Дніпропетровської області від 22.04.1992 року рішення Дніпропетровського
облвиконкому від 26.04.1991 року про передачу на баланс СППО незавершеного
будівництвом будинку Інституту підвищення кваліфікації працівників
житлово-комунального господарства за адресою: АДРЕСА_1, визнано недійсним.

Як зазначено у постанові
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.09.2002 року, якою
визнано недійсним договір №
279/93 від 03.03.1993 року (про спільну діяльність ТОВ “Спілка підприємців” і
СППО по реконструкції, технічному устаткуванню і завершенню будівництва
приміщень будинку АДРЕСА_1), з квітня 1992 року у СППО були відсутні права на
зазначений незакінчений будівництвом будинок.

З огляду викладеного, суд
обгрунтовано визнав безпідставним висновок
прокурора про те, що діями ОСОБА_2 заподіяно матеріальну шкоду на суму 7
001 138 грн., що становила вартість майна вАДРЕСА_1, та яку СППО зазнав
внаслідок закриття справи за його позовом про визнання права власності на це
майно та виділ його в натурі.

Також суд дійшов правильного
висновку про відсутність достатніх даних, які б вказували на наявність у діях
ОСОБА_2 ознак злочину, передбаченого ст. 172 КК України 1960 року.

Враховуючи викладене, постанова
суду, якою скасовано постанову заступника прокурора Дніпропетровської області
від 03.11.2004 року про скасування постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи та про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_2 за
ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 165 ч. 2, 172 КК України 1960 р., є законною і обгрунтованою.

Ухвала апеляційного суду містить
докладні мотиви прийнятого рішення і відповідає вимогам, встановленим у ст. 377
КПК України.

Отже, підстав для призначення
справи до касаційного розгляду з обов'язковим повідомленням учасників процесу немає.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної
скарги потерпілого ОСОБА_1 відмовити.

Судді:

С.М. Міщенко Ю.М. Кармазін В.Ф. Школяров