Справа № 541/1321/14-к
Провадження № 1-кс/541/107/2014
У Х В А Л А
30 травня 2014 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі :

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю заявниці ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого органу внутрішніх справ про закриття кримінального провадження під час досудового розслідування, -

в с т а н о в и в :
26 травня 2014 року в провадження слідчого судді передано скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області при провадженні досудового розслідування за кримінальним провадженням № 0000369, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.04.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України.

В судовому засіданні заявниця подану скаргу підтримала, просила задовольнити її, зазначивши, що органами досудового слідства не надано належної правової оцінки всім обставинам справи і зокрема виявленим у неї тілесним ушкодженням при судово медичному обстеженні.

Суб`єкт оскарження слідчий Слідчого відділення Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 , постанова якої оскаржується, для розгляду скарги до суду не прибула, про поважність причин своєї неявки не сповістила, обґрунтованих заперечень чи доказів, які спростовують скаргу не подала. Відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши думку заявниці, дослідивши зміст поданої скарги і матеріалів, якими заявниця обґрунтовує її доводи, слід прийти до висновку про те, що ця скарга підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При розгляді даної скарги слідчим суддею стороною заявниці надано копію висновку експерта № 119 від 29.04.2014 року, за яким у ОСОБА_3 виявлено легкі тілесні ушкодження, виникнення яких при падінні чи заподіянні власною рукою експертом виключається / а.п. 4/. При цьому, оскаржувана постанова слідчого від 16.05.2014 року не містить правового аналізу цього документу та мотивації того, де, коли, при яких обставинах ці тілесні ушкодження були отримані заявницею. За текстом описової частини постанови, описавши в ній хто та що говорив, слідчий так і спромоглася констатувати де, коли, при яких обставинах ці тілесні ушкодження були отримані заявницею, чи мають ці тілесні ушкодження кримінальне походження, після чого робити висновок про відсутність складу кримінального правопорушення. Одночасно з цим звертає на себе увагу і той факт, що оскаржувана постанова не містить посилання на те, в чиїх конкретно діях та чому відсутній склад кримінального правопорушення / а.п. 3 /.

З пояснень заявниці, безпосередньо після заподіяння їй тілесних ушкоджень, вона зверталася до чергової частини місцевого органу внутрішніх справ по телефону, відвідувала травмопункт Миргородської ЦРЛ, де оглядалася лікарем та інформувала його про обставини отримання тілесних ушкоджень. Викладені обставини залишилися поза правовою оцінкою слідчого, так само, як в постанові не наведено і аналізу характеру взаємостосунків заявниці з її матір`ю, як можливого мотиву та мети вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, при винесенні оскаржуваної постанови слідчий, за переконанням слідчого судді, не належним чином реалізував свої права, визначені ст. 40 КПК України та дав не повну і примітивну правову оцінку конкретним діянням на стадії здійснення конкретного кримінального провадження, в наслідок чого самоусунувся від обов`язку доказування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до імперативних вимог ст. ст. 92, 91 КПК України.

З цих підстав постанова про закриття кримінального провадження є передчасною та незаконною.

Враховуючи викладене та, керуючись ст. ст. 2, 9, 26 ч. 3, 40, 91, 92, 94, 303, 306, 307 КПК України, -

у х в а л и в :

1. Скаргу заявниці ОСОБА_3 від 26 травня 2014 року задовольнити.

2. Постанову слідчого Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 від 16 травня 2014 року про закриття кримінального провадження під час досудового розслідування скасувати, як незаконну.

3. Копію цієї ухвали вручити заявниці та направити для відому слідчому Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 , а також Миргородському міжрайонному прокурору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Миргородського
міськрайонного суду ОСОБА_1