АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 11-сс/786/395/14
Категорія Ухвала Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:
Головуючого ОСОБА_2
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві кримінальне провадження за апеляцією захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 12 вересня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 та щодо підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.3 ст. 189, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 194 КК України

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Севестополь, Автономної Республіки Крим, українця громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою совітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого комерційним директором ТОВ ТД «Інтерпостач», раніше не судимого,-

продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 14.10.2014 року. Розмір застави не визначено.

Згідно клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 підозрюється у тому, що він, працюючи на посаді оперуповноваженого БЗПВ СКР ЛВ на станції Кременчук УМВС України на Південній залізниці, протягом травня-липня 2014 року, за попередньою змовою із ОСОБА_11 , який працював на посаді оперуповноваженого в ОВС ВВБ в Полтавській області ДВБ УМВС України та ОСОБА_12 , який обіймав посаду оперуповноваженого СКР ЛВ на станції Кременчук УМВС України на Південній залізниці, вчинили ряд кримінальних правопорушень відносно потерпілого ОСОБА_13 з метою примусити останнього передати їм грошові кошти у розмірі 120 000 доларів США.

Зокрема 13.05.2014 року, ОСОБА_12 , переодягнувшись у цивільний одяг, поряд з під`їздом будинку АДРЕСА_2 , вчинив напад на ОСОБА_13 та, погрожуючи пістолетом, відрито заволодів його майном технічним паспортом на автомобіль «Hundai ix35» д.н.з. НОМЕР_1 , брелком-ключем від вказаного автомобіля, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , відео реєстратором, наручним годинником чорного кольору та зв`язкою ключів від квартири, гаража і дачі. У подальшому, ОСОБА_13 розповів про цю подію своєму двоюрідному брату ОСОБА_9 , який на той момент був працівником міліції та пообіцяв допомогти повернути викрадені речі. Через деякий час ОСОБА_9 повідомив потерпілому ОСОБА_15 , що він домовився із ОСОБА_11 , про надання допомоги у відшуканні викрадених речей та документів за грошову винагороду у сумі 1000 доларів США, на що ОСОБА_13 погодився. 19.05.2014 року ОСОБА_11 разом з ОСОБА_9 , які і обіцяли, повернули ОСОБА_13 речі, викрадені у того 13.05.2014 року.

В подальшому, в ніч з 18 на 19 червня 2014 року, пожежею було знищено дачний будинок ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_3 . Досудовим слідством відпрацьовується версія про причетність до вказаної події ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 .

Крім того, відповідно до клопотання слідчого, ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 за попередньою змовою між собою, направляли на мобільний телефон ОСОБА_13 смс-повідомлення із погрозами та вимогами про передачу 120 000 доларів США.

Ухвалюючи рішення про задоволення клопотання слідчого про продовження тримання під вартою ОСОБА_9 слідчий суддя мотивував його тим, що в матеріалах клопотання та судовому засіданні не встановлено обставин щодо зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, вчинено групою осіб, до яких входить оперативний співробітник відділу внутрішньої безпеки в Полтавській області ДВБ УМВС України, що завдало майнової шкоди потерпілому, а також врахував суворість покарання, що загрожує ОСОБА_9 та набуті ним під час роботи у правоохоронній системі зв`язки, що може перешкоджати досудовому розслідуванню та незаконно впливати на потерпілого.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 порушує питання про скасування ухвали слідчого судді з прийняттям нової ухвали про застосування до його підзахисного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. На обґрунтування своїх вимог указує на те, що клопотанні слідчого не доведено наявність ризиків передбачених ч.3 ст. 199 КПК України, що виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, а слідчий та прокурор не додали до клопотання жодного доказу необхідності подальшого тримання під вартою ОСОБА_9 .

Адвокатом звертається увага на те, що ОСОБА_12 уклав з СВ прокуратури Полтавської області угоду про визнання винуватості за ч.1 ст. 396 КК України. Таким чином, на думку захисника, ОСОБА_12 жодних кримінальних правопорушень у групі осіб з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 не вчиняв, а відтак розбійний напад на ОСОБА_13 , який інкримінувався ОСОБА_16 , вчинила невстановлена особа, а тому слід виключити причетність ОСОБА_9 до розбійного нападу на ОСОБА_15 , оскільки саме ОСОБА_12 слугував зв`язуючим ланцюгом між ОСОБА_17 та розбійним нападом.

Крім того, адвокат, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини вказує, що зі спливом певного часу, існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані. При продовженні тримання особи під вартою мають існувати нові підстави та ризики ухилення підозрюваної особи від правосуддя, або не зменшились ті що вже були встановлені та є наявний конкретний суспільний інтерес, що превалює над принципом поваги до свободи особистості. Доводи «за» і «проти» звільнення особи з-під варти не повинні бути «загальними й абстрактними».

Також вказує, що ухвала слідчого судді щодо ОСОБА_9 механічно дублює клопотання слідчого, не містить власних висновків та мотивування прийнятого рішення.

Заслухавши доповідь судді, захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , на підтримку поданої апеляції, підозрюваного ОСОБА_18 , який підтримував апеляцію свого захисника, думку прокурора ОСОБА_6 про законність ухвали слідчого судді та необхідність залишення її без змін, дослідивши матеріали подання і кримінального провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За змістом ст.199КПК України при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя досліджує подані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу.

Клопотання про продовження строків тримання під вартою повинно обов`язково містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При цьому, в силу ч.5 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Перевіркою перебігу судового процесу встановлено, що з самого початку судового розгляду клопотання слідчого та у процесі його розгляду, сторона захисту неодноразово звертала увагу суду на те, що указане клопотання не узгоджується з вимогам чинного законодавства, містить викривлені обставини, не відповідає дійсності, є невмотивованим та указує на не обґрунтованість висунутої ОСОБА_19 підозри, яка слугувала однією з підстав для його ув`язнення. Однак слідчий суддя указані доводи залишив без належної уваги і ніяких аргументів з цього приводу у своєму рішенні не привів. При цьому саме оскаржуване рішення, судячи з його змісту, по суті було скопійоване з подання слідчого, без урахування нових обставин, які з`ясувалися при розгляді провадження, на що слушно звертається увага у апеляції.

Так у поданні слідчого, зміст якого продублював і слідчий суддя, указано, що першим епізодом злочинної діяльності ОСОБА_19 є розбійний напад у м.Кременчуці на потерпілого ОСОБА_15 , який здійснив 13 травня 2014 року безпосередній виконавець злочину ОСОБА_12 .

Між тим, як було встановлено у процесі розгляду подання, що ствердили як слідчий ОСОБА_10 , так і прокурор ОСОБА_6 , та знайшло своє документальне підтвердження, 11.09.2014року ОСОБА_12 уклав з прокурором прокуратури Полтавської області угоду про визнання винуватості за ч.1ст.396 КК України (приховування злочину), яку прокурор виділив у окреме провадження та всупереч територіальної підсудності, направив не до місцевого суду у межах юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення, а до Октябрського районого суду м.Полтави. У день надходження кримінального провадження -12.09.2014р., що співпадає з датою розгляду даного клопотання слідчого щодо ОСОБА_19 , указаний районний суд розглянув його і своїм вироком затвердив укладену угоду та засудив Рябчуна на 1 рік обмеження волі із застосуванням ст.75КК України (провадження №1-кп/554/358/2014)

Отже органи досудового розслідування прийшли до висновку, що ОСОБА_12 жодних кримінальних правопорушень у групі з ОСОБА_19 не вчиняв, проте у поданні до суду про продовження строку ув`язнення підозрюваному, всупереч ухваленим процесуальним рішенням, продовжували стверджувати про факт обґрунтованої підозри співучасті ОСОБА_19 у вчиненні розбійного нападу, який здійснив ОСОБА_16 .

Указане свідчить, що питання обґрунтованості підозри належним чином слідчим суддею не досліджувалося, а механічно було перенесено з документів досудового слідства.

Колегія суддів вважає, що саме клопотання, що було предметом розгляду судді, є формальним та належно не обґрунтованим.

Відповідно до п.п.4,5,6,ч.1ст.184 КПК України клопотання слідчого, прокурора повинно містити: посилання на один або кілька ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Згідно з ч.3 цієї ж статті до клопотання додаються копії матеріалів, яким слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Із змісту подання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 , позиції прокурора у судовому засіданні слідує, що вони не посилались та не указували у ньому на існування нових підстав і ризиків ухилення підозрюваної особи від правосуддя, не долучали до нього ніяких матеріалів на підтвердження обставини, на які вони посилаються, а лише у загальних фразах заявляли, що не зникли попередні ризики, якими були - тяжкість правопорушення, можливість перешкоджання проведенню досудового слідства та незаконного впливу на потерпілого.

Разом з тим практика Європейського суду з прав людини вимагає, що по закінченню строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані.

За таких обставин слід погодитись із доводами захисту та визнати, що прокурор не довів обставин, що виправдовують подальше утримання ОСОБА_19 під вартою, а відтак постановлене по справі судове рішення підлягає скасуванню з постановленням нового.

Зважаючи, що в апеляції захисника міститься клопотання про обрання ОСОБА_19 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, приймаючи до уваги що підозрюваний ОСОБА_19 має тісні соціальні зв`язки, родину, постійне місце проживання, раніше не судимий, колегія суддів вважає за можливе задовольнити указане клопотання.

Керуючись ст. ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 12 вересня 2014 року про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 до трьох місяців до 14 жовтня 2014року скасувати.

У задоволені клопотання старшого слідчого СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 до 14 жовтня 2014 року відмовити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання: АДРЕСА_1 , з застосуванням електронного засобу контролю.

Підозрюваного ОСОБА_9 розконвоювати з моменту його доставки до місця проживання.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :

(підпис) (підпис) (підпис)
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4 .

Згідно з оригіналом
Суддя: ОСОБА_2