Справа № 174/470/15-к
п/с № 1-кп/174/32/2015
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
16 червня 2015 року
Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1 ; який народився у м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня технічна, тимчасово не працюючого, військовозобов`язаного, який на утримані має неповнолітню доньку ОСОБА_7 , зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України ,-
В С Т А Н О В И В:
18.05.2013 року близько 20 години 30 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухався по вул. Леніна, у м. Вільногірську, Дніпропетровської області, на технічно справному автомобілі «Деу Сенс» державний знак НОМЕР_1 , який на підставі технічного паспорту НОМЕР_2 , належить ОСОБА_8 , від бульвар Миру, м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, в напрямну т-подібного перехрестя вул. Леніна з провулком Соборний, м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, в умовах необмеженої видимості, при сутінковому освітлені, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, не переконавшись у безпечному виконані свого маневру, перед зміною напрямку руху свого автомобіля, вліво, пов`язаного з виїздом і пересіченням смуги зустрічного руху, не побачив ОСОБА_4 , який рухався на мопеді «Сузукі», разом з пасажиром ОСОБА_9 , у зустрічному напрямку, в результаті чого не прийняв мір до екстреного гальмування, результатом чого на відстані 6,9 м. від правої межі проїжджої частини вул. Леніна, за т-подібним перехрестям з вказаним провулком, м. Вільногірську, Дніпропетровської області та допустив зіткнення з мопедом «Сузукі» під керуванням ОСОБА_4 .
Своїми діями ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом - автомобілем «Деу Сенс» державний знак НОМЕР_1 , грубо порушив п.п. 1.3; 1.5, 2,3 б), 10.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:
1.3 "Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими";
1.5. "Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків ..."
2.3 б) "Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі"
10.1 "перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху "
Порушення ОСОБА_5 пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, а саме: «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій моторолера «Сузукі» ОСОБА_4 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми з раною на лівій повіці та синцем навколо ока, перелому кісток лівої вилиці, верхньої та нижньої щелепи ліворуч з раною на підборідді, яка супроводжувалася явищами забою головного мозку 2-го ступеню, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 20.01.2014 року відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Таким чином ОСОБА_5 керуючи транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок порушення правил безпеки руху, спричинив середньої тяжкості тілесні ушкодження ОСОБА_4 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в скоєному розкаявся, визнав свою вину у скоєному злочині, пред`явлений до нього потерпілим цивільний позов визнав частково.
Показав, що дійсно 18.05.2013 року близько 20 годин 30 хвилин, випивши пляшку пива, рухався по вул. Леніна, у м. Вільногірську, Дніпропетровської області, на автомобілі «Деу Сенс» державний знак НОМЕР_1 , який на підставі технічного паспорту, належить ОСОБА_8 , від Бульвару Миру, м. Вільногірська, Дніпропетровської області, в напрямку перехрестя вул. Леніна з провулком Соборний, м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, не переконавшись у безпечному виконані свого маневру, перед зміною напрямку руху свого автомобіля, вліво, пов`язаного з виїздом і пересіченням смуги зустрічного руху, не побачив ОСОБА_4 , який рухався на мопеді «Сузукі», разом з пасажиркою ОСОБА_9 , у зустрічному напрямку, в результаті чого не прийняв мір до екстреного гальмування та допустив зіткнення з мопедом «Сузукі» під керуванням ОСОБА_4 .
Цивільний позов визнає частково, лише в частині відшкодування 1500 грн. моральної шкоди в частині матеріальної шкоди позов не визнає, так як вважає, що відповідно до Конституції України, медицина в Україні є безоплатною, тому розмір матеріальної шкоди є не доведеним.
Потерпілий ОСОБА_4 , в судовому засіданні показав, що дійсно 18.05.2013 року, взяв мопед «Сузукі» у батька його дівчини ОСОБА_9 , покататися. Того ж дня близько 20 годин 30 хвилин, виїхали на вул. Леніна і направлялися у напрямку провулку Соборного, у місті Вільногірську, не порушуючи ПДР, рухаючи зі швидкістю 40-45 км/год побачив, що у зустрічному напрямку рухався обвинувачений ОСОБА_5 на автомобілі «Деу Сенс», в результаті чого з вини останнього відбулося зіткнення, при цьому він робив всі можливі дії для того щоб зіткнення не відбулося.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди він перелетів через автомобіль, вдарившись в нього головою та втратив свідомість, після чого каретою швидкої медичної допомоги був направлений до лікарні. Як наслідок три дні був в комі, перебував стані часткової амнезії, боліла голова, щелепа, праве вухо, вибиті зуби та був крововилив. Як наслідок, була зроблена операція шинування правої щелепи. З зазначеними вище травмами він знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні церебральної нейрохірургії клінічної лікарні ім. І.І. Мечнікова у м.Дніпропетровськ з 19.05.2013р. по 04.06.2013 року та ще приблизно 2 тижні на амбулаторному лікуванні у лікарні м. Вільногірська.
Заявлений ним цивільний позов підтримує в повному обсязі, вважає його обґрунтованим, так як внаслідок ДТП була завдана значна шкода його здоров`ю, ним понесені значні матеріальні витрати та моральна шкода, через те, що він відчував себе неповноцінною людиною в наслідок тих травм, які були йому спричинені та від яких досі страждає.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження письмових доказів, оскільки фактичні обставини ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Таким чином, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.1 ст.286 КК України,- тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та його дії за цією статтею кваліфіковано вірно.
При призначенні покарання, суд у відповідності з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин належить до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 у відповідності до ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що обвинувачений свою вину визнав повністю, в скоєному кається, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню доньку, а також те що відповідно до висновку авто - технічної експертизи від 02.05.2014 року потерпілий ОСОБА_4 , мав технічну можливість запобігти зіткненню з обвинуваченим.
Врахувавши обставини справи та особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання у вигляді штрафу з позбавленням права керувати транспортним засобом, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого та сам обвинувачений просив застосувати до нього акт амністії, відповідно до Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки він має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до п. в) ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», - звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України:
в) особи, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Згідно зі ст.14 вказаного Закону, особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом.
Установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Судом встановлено, що обвинувачений - ОСОБА_5 , має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив з необережності злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості тому підпадає під дію ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2014 році», та не є особою, до якої згідно ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» вона не застосовується.
Тому суд вважає можливим звільнити обвинуваченого - ОСОБА_5 від призначеного покарання за вказаних обставин, застосувавши до нього ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2014 році».
Згідно п.10 ст.56 КПК України потерпілий протягом кримінального провадження має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.
Потерпілий ОСОБА_4 , визнаний судом цивільним позивачем по цій справі, а тому відповідно до вимог ст.ст.61,128 КПК України має право підтримувати заявлений цивільний позов.
Відповідно до ст.1166 ЦК України, суд вважає, що цивільний позов, заявлений в підготовчому судовому засіданні потерпілим ОСОБА_4 , про стягнення на його користь матеріальної шкоди на суму 4135 грн.17 коп., яку обвинувачений не визнав, оскільки така сума не підтверджується належними доказами, підлягає частковому задоволенню в сумі 2682.59грн., а саме відшкодування витрат на лікування, які підтверджені належними доказами, а саме квитанціями, в іншій частині стягнення матеріальної шкоди слід відмовити, у зв`язку з недоведеністю (чеки не датовані, білети на проїзд без зазначення особи, яка їздила та маршруту).
Вирішуючи позовні вимоги потерпілого щодо стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в сумі п`ять тисяч гривень, оскільки вони частково обґрунтовані та об`єктивно підтверджені, виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода, виходячи з п.1 та п.2 ч.2 ст.23 ЦК України може проявлятися у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї або її рідних. Згідно ч.4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла, за наявності її вини.
Суд обґрунтовано приходить до висновку про наявність у потерпілого моральних переживань та нервового потрясіння в результаті ДТП та отриманих тілесних ушкоджень. Враховуючи характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які переніс потерпілий, їх тривалість, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, слід стягнути моральну шкоду в розмірі п`ять тисячь гривень.
Відповідно до ст.124 КПК України судові витрати за проведення судово-автотехнічної експертизи в сумі 922 грн. 35 копійок, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.
У відповідності до ст. 100 КПК України, речові докази по справі, а саме моторолер «Сузукі» чорного кольору, слід повернути власнику ОСОБА_10 , автомобіль ЗАЗ TF689P д.н. НОМЕР_1 , сірого кольору повернути ОСОБА_5 .
На підставі вище наведеного та керуючись ст.ст. 368 , 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, п. «в» ст.1, ст.ст. 8, 9, 14 Закону України «Про амністію у 2014 р.», суд,-
ОСОБА_5 , визнати винним за ст.286 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в сумі 3400 (три тисячі чотириста гривень) з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування основного та додаткового покарання у зв`язку з амністією на підставі ст.1 п.«в» Закону України «Про амністію у 2014 році».
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 компенсацію матеріальної шкоди в розмірі 2682 грн. 59 коп., компенсацію моральної шкоди в розмірі - 5000 грн. В задоволенні іншої частини позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_5 судові витрати на проведення судово-автотехнічної експертизи у сумі 922,35 грн. на користь держави.
Речові докази по справі, а саме моторолер «Сузукі» чорного кольору - повернути власнику ОСОБА_10 , автомобіль ЗАЗ TF689P д.н. НОМЕР_1 , сірого кольору повернути ОСОБА_5 .
На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляцію в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1