Провадження № 11-кп/792/12/15
Справа № 676/1445/13-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 371 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0000002 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2014 року,-

В с т а н о в и л а:
Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2014 року

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, раніше не судимого, старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Дунаєвецького РВ УМВСУ в Хмельницькій області, старшого лейтенанта міліції, ідентифікаційний номер фізичної особи платника податків НОМЕР_1 ,-

визнано невинним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 371 КК України:

· за ч. 2 ст. 365 КК України виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення;
· за ч. 1 ст. 371 КК України виправдано через відсутність в його діях
складу кримінального правопорушення.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_9 у виді підписки про невиїзд з місця постійного проживання після набрання вироком законної сили скасовано.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, раніше не судимого, оперуповноваженого сектору карного розшуку Дунаєвецького РВ УМВСУ в Хмельницькій області, старшого лейтенанта міліції, ідентифікаційний номер фізичної особи платника податків НОМЕР_2 ,-

визнано невинним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 371 КК України:

· за ч. 2 ст. 365 КК України виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення;
· за ч. 1 ст. 371 КК України виправдано, через відсутність в його діях складу кримінального правопорушення.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_10 у виді підписки про невиїзд з місця постійного проживання після набрання вироком законної сили скасовано.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 заявлений до обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної в розмірі 3000 грн. та моральної шкоди в сумі 10000 грн. залишено без розгляду.

Органом досудового слідства обвинувачувались службові особи: виконуючий обов`язки начальника сектору карного розшуку Дунаєвецького РВ УМВСУ в Хмельницькій області старший лейтенант міліції ОСОБА_9 , оперуповноважений сектору карного розшуку Дунаєвецького РВ УМВСУ в Хмельницькій області лейтенант міліції ОСОБА_10 в тому, що вони 3 серпня 2012 року під час проведення дослідчої перевірки за повідомленням громадянки ОСОБА_14 від 2 серпня 2012 року про крадіжку належного їй майна, зареєстрованого у Журналі реєстрації заяв та повідомлень про злочини Дунаєвецького РВ УМВС України за № 1180, перевіряючи можливу причетність ОСОБА_13 до вчинення крадіжки вирішили з метою розкриття зазначеного злочину, в порушення вимог ст. 43-1, 106 КПК України, без порушення кримінальної справи затримати та доставити останнього до Дунаєвецького РВ УМВСУ в Хмельницькій області, де застосовували погрози та фізичне насильство з метою одержати відомості про викрадення грошей та золотих виробів з квартири ОСОБА_14 . Для цієї мети ОСОБА_9 3 серпня 2012 року, перебуваючи у складі добового наряду Дунаєвецького РВ УМВСУ в Хмельницькій області, вирішив використати одержані для несення служби табельну вогнепальну зброю - пістолет «ПМ», серії НОМЕР_3 , та спецзасоби - металеві наручники і газовий аерозольний балончик «Терен-4М».

Близько 23.30 год. того ж дня ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та водій Дунаєвецького РВ УМВСУ в Хмельницькій області ОСОБА_15 , який не був обізнаний з намірами обвинувачених вчинити протиправні дії, на службовому автомобілі ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_4 , прибули до кафе «Ейфорія», що неподалік автостанції м. Дунаївці, де відпочивав ОСОБА_13 .

В порушення вимог ст. 12 Закону України «Про міліцію» ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у зазначеному кафе, явно виходячи за межі наданих їм прав та повноважень, вказали міліціонеру ОСОБА_15 разом із ними застосувати до ОСОБА_13 фізичну силу, скрутивши за спину руки та посадити у службовий автомобіль. ОСОБА_15 разом із ОСОБА_9 скрутили ОСОБА_13 руки за спину, примусово посадили у службовий автомобіль і доставили у Дунаєвецький РВ УМВСУ в Хмельницькій області, що по вул. Колгоспній, 42 у м. Дунаївці.

В приміщенні Дунаєвецького РВ УМВСУ в Хмельницькій області ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за попередньою змовою між собою, без порушення кримінальної справи, без достатніх підстав для затримання, не склавши протоколу про затримання ОСОБА_13 за підозрою у вчиненні злочину, в нічний час - біля 23.45 год. затримали останнього і завели його у службовий кабінет № 21, де, виходячи за межі наданих їм прав та повноважень, з метою одержання від затриманого відомостей обставин викрадення майна у ОСОБА_14 , визнання вчинення крадіжки, умисно вирішили застосувати до нього фізичне та психічне насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я. З цією метою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 наказали ОСОБА_13 встати із крісла, після чого ОСОБА_9 умисно наніс йому удар кулаком в тулуб, від якого той зігнувся, ОСОБА_10 , стоячи позаду ОСОБА_13 , умисно наніс йому удар кулаком в тулуб, а також не менше двох ударів кулаком та ліктем в область спини, від яких той впав на підлогу.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 наказали ОСОБА_13 встати з підлоги, після чого ОСОБА_9 наніс йому удар кулаком в живіт, ОСОБА_10 наніс ОСОБА_13 не менше 2 ударів - кулаком в груди та ліву ногу, внаслідок чого останній вдруге впав на підлогу. Виконуючи узгоджені злочинні дії, ОСОБА_9 з ОСОБА_10 знову наказали ОСОБА_13 піднятись з підлоги, коли той виконав дану вказівку, ОСОБА_10 наніс йому удар ногою в пах, внаслідок чого ОСОБА_13 втретє впав на підлогу.

Бажаючи одержати від ОСОБА_13 відомості про вчинення злочину шляхом заподіяння йому фізичного болю, ОСОБА_10 скрутив ОСОБА_13 обидві руки позаду, ОСОБА_9 з допомогою газового аерозольного балончику із газом сльозоточивої та дратівливої дії «Терен-4М» почав застосовувати його, пускаючи в обличчя ОСОБА_13 .

ОСОБА_9 з метою залякування ОСОБА_13 витягнув з кобури табельну зброю - пістолет «ПМ» та, погрожуючи його застосуванням, вимагаючи надання відомостей про обставини крадіжки у квартирі ОСОБА_14 , приставив пістолет до потилиці затриманого.

Втілюючи протиправні дії на отримання від ОСОБА_13 відомостей про обставини вчинення крадіжки та зізнання у вчиненні злочину, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за попередньою змовою між собою вирішили продовжити насильство щодо ОСОБА_13 за межами Дунаєвецького РВ УМВСУ в Хмельницькій області. З метою уникнення подальшого виявлення тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_13 внаслідок незаконного застосування спецзасобів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обмотали зап`ястя його рук ганчірками та в порушення вимог ст. 14 Закону України «Про міліцію» безпідставно застосували до ОСОБА_13 спецзасіб - металеві наручники, одягнули їх йому на праву руку. Близько 24 год., в ніч на 4 серпня 2014 року вивели ОСОБА_13 з приміщення Дунаєвецького РВ УМВСУ в Хмельницькій області в недобудоване виробниче приміщення колишнього ВАТ «Дунаєвецький маслоробний комбінат», де пристебнули наручниками обидві руки ОСОБА_13 до металевої вертикальної конструкції, після чого ОСОБА_9 з метою залякування приставив до його голови пістолет.

ОСОБА_10 , маючи на меті одержати від ОСОБА_13 , відомості про обставини крадіжки та зізнання у вчиненні злочину, шляхом заподіяння йому фізичного болю, ображаючи особисту гідність, затягнув майку, в якій був одягнений ОСОБА_13 йому на голову, приспустив до низу бриджі і труси, та з допомогою заздалегідь приготовленого електрошокера почав застосовувати до оголеного тіла удари електрострумом у спину і сідниці, внаслідок чого у ОСОБА_13 від одержаного фізичного болю спорожнився мочовий пузир.

Біля 00.15 год. 4 серпня 2012 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 протиправно застосували до ОСОБА_13 спецзасіб - металеві наручники, завели останнього назад у кабінет № 11 Дунаєвецького РВ УМВСУ в Хмельницькій області, де за попередньою змовою вказали йому написати пояснення з приводу крадіжки грошей та золотих виробів. Після того як ОСОБА_13 написав пояснення, ОСОБА_9 , стоячи зліва від останнього та ОСОБА_10 праворуч, умисно нанесли затриманому не менше 4-х ударів кулаками в область грудей та живота, а коли той від отриманих ударів впав на підлогу, продовжили наносити удари ногами в тулуб, ноги, голову, потилицю. ОСОБА_9 , продовжуючи свої дії спрямовані на завдання фізичного болю ОСОБА_13 , скрутив йому праву руку за спину та погрожуючи застосуванням насильства, вимагав відомості про вчинення крадіжки у квартирі ОСОБА_14 . Від отриманих ударів ОСОБА_13 втратив свідомість.

Біля 4 год. 4 серпня 2012 року ОСОБА_9 умисно наніс ОСОБА_13 удар коліном у тулуб та кулаком в потилицю, від яких останній впав на підлогу, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_9 нанесли не менше шести ударів ногами в тулуб, шию та голову від яких ОСОБА_13 втратив свідомість.

Після того як ОСОБА_13 прийшов до свідомості, ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 перевели останнього в службовий кабінет № 12 Дунаєвецького РВ УМВСУ в Хмельницькій області, де останній наніс ОСОБА_13 два удари долонею руки в обличчя та один удар кулаком в шию, від яких той впав на крісло. ОСОБА_10 при цьому наніс не менше п`яти ударів кулаком в задню частину шиї, від яких ОСОБА_13 впав на підлогу, де отримав іще не менше чотирьох ударів ногами в область передпліччя, голови, грудей.

Близько 11 год. 4 серпня 2012 року оперуповноважений сектору карного розшуку Дунаєвецького РВ УМВСУ в Хмельницькій області ОСОБА_16 , який не перебував у змові з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вказав дільничному вказаного райвідділу вивести ОСОБА_13 з приміщення райвідділу. Виконуючи отриману вказівку, вивів ОСОБА_13 з приміщення Дунаєвецького РВ УМВСУ в Хмельницькій області на вулицю, де вони були зупинені працівниками внутрішньої безпеки ДВБ МВС України.

Внаслідок насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я, погрози його застосування, заподіяного ОСОБА_9 та ОСОБА_10 протягом тривалого часу з 23.30 год. З серпня 2012 року до 11 год. 4 серпня 2012 року ОСОБА_13 заподіяні тілесні ушкодження у виді синяків в потиличній області справа-1, білясоскової області справа-1, білясоскової області з ліва-1, в проекції мочевидного відростку грудини-1, середньо-підпахвинній лінії справа в проекції 8-9 ребер-1, по середньо-підпахвинній лінії зліва в проекції гребня клубної кістки-1, по передній поверхні лівого передпліччя в нижній третині-1, по передній поверхні стегна в середній третині-1, та нижній третині-1, 2-х садин по передній поверхні лівого передпліччя в нижній третині та садини по передній поверхні правого передпліччя в нижній третині, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, а також удари, побої і фізичний біль, чим вчинили злочин, передбачений ч.2 ст. 365 КК України.

При викладених вище обставинах оперуповноважені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 незаконно затримали ОСОБА_13 в період з 23.30 год. 3 серпня 2012 року до 11 год. 4 серпня 2012 року, чим вчинили злочин, передбачений ч. 1 ст. 371 КК України.

Виправдовуючи обвинувачених, суд в вироку вказав, що зібраними та дослідженими в суді доказами участь обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 371 КК України, в ході судового розгляду не підтверджена, тому вказав, що обвинувачені підлягають виправданню з цієї підстави, а також з підстав відсутності в діях обвинувачених складу злочину. передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України, вказав на істотні порушення кримінального процесуального закону, допущені слідчим та прокурором(після набрання 20 листопада 2012 року чинності КПК України), пов`язані з порушенням процедури передачі кримінального провадження від одного слідчого до іншого, а також невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за всіма виявленими кримінальними правопорушеннями, та нездійснення передбачених КПК України (який набрав чинності з 20 листопада 2012 року) обов`язкових процесуальних дій перед направленням обвинувального акту до суду.

В своїй апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та постановити новий вирок, яким:

- визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 371 КК України і призначити йому покарання: - за ч. 2 ст. 365 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 2 роки та відповідно до ст. 54 КК України з позбавленням звання лейтенанта міліції; - за ч. 1 ст. 371 КК України у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах строком на два роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання ОСОБА_9 у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 2 роки та відповідно до ст. 54 КК України з позбавленням спеціального звання лейтенант міліції;

- визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 371 КК України і призначити йому покарання: - за ч. 2 ст. 365 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 2 роки та відповідно до ст. 54 КК України з позбавленням звання лейтенанта міліції; - за ч. 1 ст. 371 КК України у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах строком на два роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання ОСОБА_10 у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 2 роки та відповідно до ст. 54 КК України з позбавленням спеціального звання лейтенант міліції. Також просить, цивільний позов, заявлений потерпілим про стягнення моральної шкоди солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у розмірі 35000 грн. та 1800 грн. про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції не обґрунтував належним чином, з яких підстав відкинув докази обвинувачення, безпідставно критично оцінив показання потерпілого про обставини його незаконного затримання та спричинення йому тілесних ушкоджень обвинуваченими, суд лише частково відтворив показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , судово-медичних експертів ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та не навів мотивів, з яких не приймає їх до уваги, що вказували на відсутність будь-якої бійки між потерпілим та свідком ОСОБА_19 , під час якої він міг би отримати тілесні ушкодження; не врахував обставин виявлення потерпілого співробітником департаменту ВВБ УМВС України в Хмельницькій області, обставин огляду того ж дня лікарями районної лікарні потерпілого, не навів мотивів визнання недопустимим доказом -записів з камери спостереження в Дунаєвецькому РВ УМВС України в Хмельницькій області. Вважає, що судом було безпідставно скасовано постанови слідчого про відсторонення обвинувачених від посад. Вважає, що слідчим прокуратури ОСОБА_28 на підставі заяви ОСОБА_27 правомірно внесені відомості про виявлені кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тому в слідчого ОСОБА_28 , зважаючи на закінчення досудового слідства за тим же фактом слідчим ОСОБА_29 , не було підстав для проведення будь-яких слідчих дій, тому він лише відкрив матеріали кримінального провадження підозрюваним та направив обвинувальний акт до суду. Вважає, що обвинуваченим було пред`явлено обвинувачення за нормами КПК України (в редакції 1960 року), тому підстав для вчинення процесуальних дій, пов`язаних з повідомленням про підозру, за нормами КПК України, що набрав чинності з 20 листопада 2012 року, в слідчого ОСОБА_28 не було.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора в підтримання доводів апеляційної скарги, обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , захисників обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, вирок суду скасуванню в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання з наступних підстав.

Згідно приписів ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Як видно з матеріалів провадження, після вступу в дію з 20 листопада 2012 року КПК України, слідчим ОСОБА_28 відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 371 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були, лише були внесені відомості 21 листопада 2012року за ч. 2 ст. 365 КК України - кримінальне провадження №0000002).

При цьому в реєстрі матеріалів досудового розслідування (т.6 а.п.34) слідчим та прокурором не було зазначено чітких відомостей про те, які саме відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в розділі І «Проведені під час досудового розслідування процесуальні дії» під № 170 лише вказано про «витяг з кримінального провадження №0000002», що позбавляло суд першої інстанції перевірити обставини наявності кримінального провадження за ч. 1 ст. 371 КК України (в розумінні п.п. 10,5 ч. 1 ст. 3 КПК України) та відповідності (з цих підстав) обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань мають бути занесені відомості стосовно всіх виявлених кримінальних правопорушень, по яких в подальшому може бути проведено досудове розслідування, тому доводи апеляційної скарги прокурора про те, що в прокурора та в слідчого не було підстав для вчинення таких дій по внесенню відомостей про кримінальне правопорушення, що має ознаки ч. 1 ст. 371 КК України, а також проведення досудового розслідування в обсягах, визначених діючим з 20 листопада 2012 року КПК України (в т.ч. повідомлення про підозру та вчинення інших передбачених діючим з 20 листопада 2012 року КПК України дій), з дотриманням процесуального порядку передачі справи, суперечать вимогам кримінального процесуального закону. Згідно п.10 розділу ХІ Перехідних положень кримінальні справи, які на день набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розслідуються, надсилаються до суду та розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій і Верховним Судом України згідно з положеннями цього Кодексу. Відтак апеляційний суд не погоджується з доводами прокурора про відсутність потреби в проведенні всіх процесуальних дій, передбачених КПК України, починаючи з моменту внесення відомостей про всі кримінальні правопорушення. Твердження прокурора, що в даному випадку досудове розслідування було закінченим, суперечить вимогам ст. 283 КПК України 2012року, позаяк станом на 20 листопада 2012 року прокурор не звернувся на цей час до суду з обвинувальним актом, також відомості про закінчення досудового розслідування щодо обох кримінальних правопорушень (як того вимагає ч.3 ст. 283 КПК України 2012 року) до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були, обвинувальний акт прокурором затверджений лише 26 грудня 2012 року (т.6 а.п.2-16). Такі твердження прокурора також суперечать фактичним обставинам провадження, згідно яких в не передбачений чинним КПК України спосіб долучались до матеріалів провадження (направлені на усний запит слідчого ОСОБА_29 ) копії наказів УМВС України в Хмельницькій області (т.5 а.п. 232-235), (за вих.№7688 від 22 листопада 2012 року), а також долучена до матеріалів провадження інформація щодо телефонних з`єднань абонентів (надійшла до прокуратури Хмельницької області 26 листопада 2012року(т.5 а.п.235-251), а також слідчим частково вносились відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань(т.5 а.п.252) .

Направляючи до суду кримінальне провадження, прокурор не звернув уваги, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 371 КК України (з дотримання приписів ч. 5 ст. 214 КПК України) фактично не внесені. За змістом п.10 ч.1 ст. 3 КПК України кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. При цьому п.5 ч.1 цієї статті регламентовано, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Зважаючи на ті обставини, що за ч. 1 ст. 371 КК України, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були, в даному кримінальному провадженні ОСОБА_13 відповідно до процесуального порядку, передбаченого діючим з 20 листопада 2012 року КПК України, не набув статусу потерпілого, що підтвердив в апеляційному суді прокурор, (при цьому колегія суддів вважає необхідним зауважити, що відомості за ч. 2 ст. 365 КК України були внесені за заявою ОСОБА_27 (т.5 а.п.252),а не самого ОСОБА_30 ) З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду в порядку п. 2 ст. 404, п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду справи в суді першої інстанції на підставі п.1 ч.1 ст. 415 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання, зважаючи на відсутність в апеляційного суду повноважень на повернення обвинувального акту прокурору, якщо той не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, такими повноваженнями наділений лише суд першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджали суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, вважає необхідним скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження, який слід провести відповідно до вимог КПК України.
На думку колегії суддів, прийняттям саме такого рішення у цій справі не буде порушено балансу прав і законних інтересів обвинувачених, які не набули статусу підозрюваних в розумінні глави 22 КПК України, які згідно чинного КПК України вправі захищатись від обвинувачення, висунутого в порядку, встановленому цим Кодексом, а також прав та законних інтересів ОСОБА_30 , який не набув статусу потерпілого відповідно до приписів ст. 55 КПК України.
Системний аналіз норм ст.ст. 284, 373 КПК України дає підстави вважати, що рішення, передбачені цими нормами, можуть бути прийняті лише в кримінальному провадженні, (яке згідно приписів п.п.5,10 ч.1 ст. 3 КПК України, розпочинається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення), тому зважаючи на відсутність кримінального провадження за ч. 1 ст. 371 КК України, прийняття будь-якого з цих рішень є передчасним.
Оскільки вирок суду першої інстанції скасовується через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, інші доводи апелянта не перевіряються, їх слід перевірити при новому розгляді провадження, який слід провести відповідно до вимог КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-
П о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
В порядку ч.2 ст. 404 КПК України вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала набирає законної сили після її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2