Справа №
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
червня 2007 року Турійський
районний суд Волинської області

під головуванням судді Овсієнка А. А.

за
участю секретаря Гут А.В.

прокурора Книш
В.В.

потерпілої-цивільного
позивача ОСОБА_1

представника
цивільного позивача Турійської ЦРЛ
ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт. Турійську Волинської області кримінальну
справу про обвинувачення ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,
українки, громадянки
України, уродженки смт. Луків Турійського
району, жительки с. Купичів Турійського
району Волинської області,
заміжньої, на утриманні одна
неповнолітня дитина 1990 року народження,
з повною вищою освітою, працюючої
комірником в СВК «Дружба», що в с.
Купичів Турійського району, раніше не судимої, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
122 КК України,

встановив:

ОСОБА_3. обвинувачується в тому, що 16 вересня 2006 року приблизно о 11 год 45
хв на подвір'ї власного житлового будинку,
що в с. Купичів Турійського району Волинської області, вона на ґрунті особистих неприязних стосунків
умисно нанесла ОСОБА_1. удари дерев'яною палицею по голові, животі,
лівому плечі та лівій гомілці,
тим самим заподіявши потерпілій тілесні ушкодження у вигляді закритої
черепно-мозкової травми (струсу головного мозку), синців в лівій скроневій ділянці голови, в ділянці лівого плеча, передньої стінки живота та лівої гомілки, з яких струс головного мозку відноситься до
категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров'я та
значну стійку втрату працездатності на 10 %,
а синці - до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитана
в судовому засіданні підсудна ОСОБА_3.
свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину не визнала, показавши суду, що дійсно,
16 вересня 2006 року приблизно o 11 год 30 хв на
подвір'ї належного їй житлового будинку,
що в с. Купичів Турійського району, між нею та ОСОБА_1. мала місце
суперечка, яка згодом переросла у
шарпанину, в ході якої вона, захищаючись,
ненавмисне вдарила ОСОБА_1. один раз дерев'яною палицею по лівому плечі.
Більше ударів потерпілій (в тому числі і по голові) вона не наносила і не
знає, яким чином ОСОБА_1. могла отримати
середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Попри
невизнання своєї вини, ОСОБА_3. разом з тим просить звільнити її від
кримінальної відповідальності по амністії,
а кримінальну справу щодо неї провадженням закрити.

Однак, незважаючи на заперечення підсудною факту
умисного заподіяння нею потерпілій ОСОБА_1. середньої тяжкості тілесних
ушкоджень, вина ОСОБА_3. у вчиненні даного злочину в повній мірі
доведена зібраними у справі та дослідженими в ході судового слідства доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_1.
суду показала, що
16 вересня 2006
року

ОСОБА_3. на подвір'ї власного житлового будинку, що в с. Купичів Турійського району, під час сварки умисно завдала їй ударів
дерев'яною палицею в ліву скроню, по
лівому плечі та гомілці, а також в
живіт. Після перенесених побоїв у неї почали виникати сильні головні болі, нудота,
запаморочення та головокружіння,
з приводу чого вона тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні.

Факт
наявності у потерпілої вищевказаних тілесних ушкоджень об'єктивно стверджено
висновком судово-медичної експертизи № 322 від 17.04.07 (а.с. 30-34), згідно з яким у ОСОБА_1 було виявлено тілесні
ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми (синець лівої скроневої
ділянки та струс головного мозку), двох
синців лівого плеча, синця передньої
стінки живота та лівої гомілки, з яких
закрита черпно-мозкова травма за ступенем тяжкості відносяться до категорії
середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалості розладу здоров'я та
значної стійкої втрати загальної працездатності обсягом 10 %, тоді як синці в ділянці плеча, живота та гомілки - до категорії легких
тілесних ушкоджень.

Як показала суду свідок ОСОБА_4. 16 вересня 2006 року приблизно о 12 год 00 хв до неї
зверталась за наданням медичної допомоги ОСОБА_1., яка розповіла, що її побила ОСОБА_3. При цьому на тілі ОСОБА_1. дійсно мали місце
синці в ділянці лівої скроні, лівого
плеча, лівої гомілки та живота. Крім
того, ОСОБА_1. скаржилась на сильний
головний біль.

Сама
підсудна підтвердила суду факт нанесення нею удару палицею по лівому плечі
ОСОБА_1. Підтвердила ОСОБА_3. також те, що жодних тілесних ушкоджень в ході конфлікту
з потерпілою вона не отримала.

Як
показав суду свідок ОСОБА_5.,
ОСОБА_3. в розмові з ним
визнала, що вона била ОСОБА_1.

Свідок
ОСОБА_6. показала суду, що дійсно 16
вересня 2006 року в обідню пору між ОСОБА_1. та ОСОБА_3. на подвір'ї житлового будинку останньої мав
місце конфлікт, під час якого в руках
підсудної знаходилась дерев'яна палиця.

Показання
вищевказаних свідків є чіткими та послідовними і наряду з висновком
судово-медичної експертизи, на думку
суду, повністю спростовують твердження
підсудної про те, що вона діяла в стані
необхідної оборони, при цьому інших, окрім як по плечі, ударів потерпілій не наносила і до отримання
ОСОБА_1. закритої черепно-мозкової травми не причетна.

Таким
чином, всесторонньо аналізуючи
досліджені в ході судового слідства докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність
вини ОСОБА_3. в умисному заподіянні
середньої тяжкості тілесних ушкоджень,
що спричинили тривалий розлад здоров'я та значну стійку втрату
працездатності менш як на одну третину,
і кваліфікує такі її дії за ч. 1
ст. 122 КК України.

Відповідно
до ч.1 ст. 44 КК України, особа,
яка вчинила злочин звільняється від кримінальної відповідальності на
підставі закону України про амністію.

Згідно з
п.«б» ст. 1, ст. 6 Закону України «Про амністію» № 955-V від
19.04.07, який набрав чинності 09 червня
2007 року, звільняються від кримінальної
відповідальності особи, які
обвинувачуються у вчиненні умисних злочинів,
за які законом передбачено покарання менш суворе, ніж позбавлення волі на строк не більше п'яти
років, і які не позбавлені батьківських
прав та на день набрання чинності цим Законом мають дітей віком до 18 років.

ОСОБА_3. обвинувачується у вчиненні умисного
злочину, за який санкцією ч. 1 ст.
122 КК України передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі
на строк до трьох років.

Як
вбачається з наявних у справі довідки про склад сім'ї № 297 від 24.04.07 (а.с.
79), свідоцтва про народження серії
НОМЕР_1від 03.02.90, ОСОБА_3. має дитину -ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження.

Підсудна дала
згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності по амністії.

Таким
чином, є достатні підстави для
звільнення ОСОБА_3. від кримінальної

відповідальності
за ч. 1 ст. 122 КК України по амністії
та закриття у зв'язку з цим кримінальної справи щодо неї.

Обраний
відносно ОСОБА_3. запобіжний захід у
вигляді підписки про невиїзд підлягає скасуванню, а заявлені у справі ОСОБА_1. та Турійською
центральною районною лікарнею цивільні позови - залишенню без розгляду.

Керуючись
п.4 ч.1 ст. 6, ст. 282 КПК України, ст. 44 КК України, п.«б»
ст. 1, ст. 6 Закону України «Про
амністію» № 955-V від 19
квітня 2007 року, суд, -

постановив:

На
підставі п.«б» ст. 1 Закону України «Про
амністію» № 955-V від 19 квітня 2007 року звільнити ОСОБА_3від
кримінальної відповідальності за ч.1 ст.
122 КК України.

Кримінальну
справу про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, провадженням закрити
внаслідок акту амністії.

Обраний
підсудній ОСОБА_3. запобіжний захід у
виді підписки про невиїзд скасувати.

Цивільні
позови ОСОБА_1. та Турійської центральної районної лікарні залишити без
розгляду.

На постанову
суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області через
Турійський районний суд протягом семи діб з дня її винесення.