н/п 1-кп/640/146/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" квітня 2015 р.

Київський районний суд м. Харкова:
головуючий - суддя ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння
малолітнього ОСОБА_4
його законних представників: ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7
психологів ОСОБА_8 , ОСОБА_9
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10
його законних представників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
представника потерпілого - адвоката - ОСОБА_13

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гаджисакед Марнеульського р-ну Грузії, особи без громадянства, учня 8 класу Харківського ліцею №107, який зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -
26.12.2014 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло з прокуратури Київського району м. Харкова клопотання про застосування до ОСОБА_4 , який не досяг віку, з якого може настати кримінальна, примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд батькам матері ОСОБА_5 , строком на 2 роки.
Встановлено, що 29.11.2014 року близько до 13:00 години, малолітній ОСОБА_4 , перебуваючи біля супермаркету «Меблевий лабіринт» за адресою м. Харків, вул. Героїв Праці, 9, під час конфлікту з раніше знайомим неповнолітнім ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень, кулаком правої руки завдав останньому три удари в обличчя.
Внаслідок умисних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_10 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №3854ая/14 від 08.12.2014, спричинив наступні тілесні ушкодження: закриту тупу травму носа з переломом кісток носу без зміщення, крововилив на голові. За ступенем тяжкості закрита тупа травма носа з переломом кісток носа без зміщення відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Крововилив на голові - це легкі тілесні ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 вину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння не визнав, пояснив, що 29.11.2014 року вдень він йшов разом з ОСОБА_14 , з яким грав в сніжки. В ході гри він випадково, ненавмисно, сильно кинув сніжком, який попав в обличчя ОСОБА_15 . Після чого, потерпілий налетів на нього, почав бити та душити. Брат ОСОБА_16 відтягнув ОСОБА_17 . Потерпілого він не бив, удари не наносив. На обличчі потерпілого було почервоніння від попадання сніжком. Після чого, він встав та пішов додому. З потерпілим він був знайомий раніше, бачились у дворі, між ними були нормальні відносини. Раніше потерпілий чіплявся до хлопців, ображав їх. Репутація потерпілого була погана.
Незважаючи на невизнання винуватості ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні суспільно-небезпечного діяння повністю доведена зібраними по справі доказами.
Показаннями законного представника ОСОБА_18 ОСОБА_5 , яка пояснила, 29.11.2014 року ввечері додому прийшов її син ОСОБА_19 , вона побачила на ньому порвану куртку, син пояснив, що хлопець, з яким вони штовхались, смикнув за куртку, та порвав.
Показаннями неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 , який пояснив, що 29.11.2014 року він вийшов з під`їзду та побачив компанію хлопців, підійшов та поздоровався. Після чого, він з братом пішли за водою. Він побачив, що за ними йдуть ОСОБА_19 та ОСОБА_20 . Перейшли через дорогу, однак ОСОБА_19 та ОСОБА_21 продовжували йди за ними. Після чого, почали кидати в нього та брата сніжками. Потім ОСОБА_19 підбіг спереду, кинув правою рукою сніжком, який попав в щоку, а лівою рукою схопив за шию та вдарив три рази правим кулаком йому в обличчя. Потім вони почали битись. Захищаючись, він намагався відбиватися, вони впали, ОСОБА_19 був зверху, зіштовхнути його з себе не виходило. Підбіг молодший брат ОСОБА_22 та зіштовхнув ОСОБА_19 та відтягнув за куртку. В цей момент ОСОБА_21 відштовхнув ОСОБА_22 , та вдарив його по тулубу. Потім він встав, почав допомагати ОСОБА_22 . Фісун схопив його за шию, він відштовхнув його, повернувшись, до ОСОБА_19 , який раптово наніс йому ще один удар кулаком в ніс, потекла кров. В цей же день його повезли в лікарню, опухло все обличчя, він тиждень не ходив до школи.
Відносини с ОСОБА_19 у нього погані, вони не дружили, не спілкувалися.
Показаннями законного представника потерпілого ОСОБА_11 , яка пояснила, що 29.11.2014 року близько до обіду ОСОБА_17 та ОСОБА_22 пішли за водою до криниці. Через деякий час подзвонив ОСОБА_17 , плакав, та розповів, що його побили, йде кров, він не винуватий. Вона сказала, щоб визивав міліцію, а сама пішла до нього. Коли прийшла до «Мебельного лабіринту» побачила, що ОСОБА_17 сидів та тримав сніг біля носу. Він сказав, що коли вони вийшли із дому, то за ними йшли ОСОБА_19 та ОСОБА_23 , які їх переслідували. Елнур кидав в нього сніжки, попав за капюшон, потім почалась бійка, ОСОБА_19 вдарив йому в ніс. Потім приїхала міліція, надали пояснення, після чого поїхали до лікарні, де сказали, що ніс ОСОБА_17 зламаний.
Показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_24 , який пояснив, що 29.11.2014 року вдень він з братом вийшли з під`їзду, брат пішов поздоровався з компанією хлопців у дворі. Після чого, слідом за братом пішли ОСОБА_19 та ОСОБА_21 . Він з братом пішли за водою. Перейшовши дороги, за ними все одно йшли ОСОБА_19 та ОСОБА_21 . Потім на адресу ОСОБА_17 прозвучали образливі слова. Елнур та ОСОБА_21 кидалися сніжками. Коли ОСОБА_17 повернувся, в обличчя (в щоку) метрів з 4-х попав сніжок. Вони йшли далі. Потім, оббігши спереду, ОСОБА_19 знову кинув сніжком в обличчя ОСОБА_17 . Після чого, підбіг ОСОБА_19 , ОСОБА_17 кинув баклажки, та схопив ОСОБА_17 рукою за шию, наніс декілька ударів кулаком лівої руки в обличчя, в ніс, вони почали битись. ОСОБА_20 тримав його. ОСОБА_17 та ОСОБА_19 впали, ОСОБА_19 був зверху та почав бити руками в тулуб ОСОБА_17 , який кричав, тому коли ОСОБА_21 відволікся, він побіг та встиг скинути ОСОБА_19 з ОСОБА_17 . Потім він заспокоював ОСОБА_19 , а ОСОБА_23 заспокоював ОСОБА_17 щоб він заспокоївся теж. У ОСОБА_17 пішла кров з носу, було червоне обличчя, ніс був кривий, зламаний. ОСОБА_17 подзвонив в міліцію, брат з мамою написали заяву. Раніше у брата з ОСОБА_19 виникали якісь конфлікти.
Показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_25 , який пояснив, що 29.11.2014 року вдень він з хлопцями стояли у дворі. Потім до ОСОБА_26 підійшов ОСОБА_17 , та запропонував піти здати металобрухт, на що ОСОБА_26 відмовив. Потім він з ОСОБА_19 пішли в той же бік, що й ОСОБА_17 . Йшли на відстані розмовляли з ними, сварилися. Він з ОСОБА_19 почали гратися в сніжки, кидали в ОСОБА_17 та ОСОБА_22 , а ті кидали в них. Потім в районі «Даффі» почали сваритися сильніше, та ОСОБА_17 обізвав ОСОБА_19 нецензурною лайкою, пов`язаною з національністю. Елнур, пробігши вперед, з метрів 2-х кинув твердий сніжок в обличчя ОСОБА_17 , воно почервоніло. Після чого, ОСОБА_17 побіг на ОСОБА_19 , який підставив ногу ОСОБА_17 . Він в свою чергу тримав ОСОБА_22 , тому далі не бачив, що відбувалось між ОСОБА_19 та ОСОБА_22 . Почув, що ОСОБА_19 кричить «відтягни його, я не можу дихати». Він підійшов та відтягнув ОСОБА_17 , щоб він заспокоївся. Потім вони розійшлись. ОСОБА_17 почав дзвонити. Крові у ОСОБА_17 він не бачив. У ОСОБА_19 була порвана куртка.
У ОСОБА_17 та ОСОБА_19 були неприязні стосунки, раніше ОСОБА_17 вів себе погано й з іншими хлопцями.
Показаннями експерта ОСОБА_27 , який пояснив, що він проводив судово-медичні експертизи від 02.12.2014, 18.12.2014 року, за якими були встановлені наявні тілесні ушкодження у ОСОБА_10 . Вказані висновки були проведені на підставі безпосереднього огляду потерпілого та витребуваної медичної документації. Мали місце: закрита тупа травма носа з переломом кісток носу без зміщення, крововилив на голові, які утворилися від дії тупих твердих предметів; за ступенем тяжкості закрита тупа травма носа з переломом кісток носа без зміщення відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Крововилив на голові - це легкі тілесні ушкодження. У ОСОБА_10 були встановлені тілесні ушкодження в певній кількості та на певних ділянках тіла. В своїх показаннях ОСОБА_10 зазначав про певні місця впливу, тобто вплив на певні ділянки тіла, які йому наносились. Однак, на певних ділянках тіла у потерпілого не залишились слідів від нанесених ударів, це і називається невідповідність, про що й малось на увазі у висновку. Тобто потерпілий казав, що його били ногами по тулубу, однак на тулубі на той момент тілесних ушкоджень виявлено не було.
Даними, що містяться в заяві про вчинення злочину, зареєстрованої 29.11.2014 року у журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, згідно з якою потерпілим ОСОБА_10 1999 року народження заявлено про нанесення ОСОБА_19 тілесних ушкоджень 29.11.2014 року о 13-00 год. біля супермаркету «Меблевий лабіринт» по вул. Героїв Праці, 9 (т. 1 а.с. 7,8).
Даними, що містяться у висновку судово-медичної експертизи №3854-ая/14 від 08.12.2014, згідно з якими, спричинені наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма носа з переломом кісток носу без зміщення, крововилив на голові, які утворилися від дії тупих твердих предметів та могли бути спричинені в строк, вказаний потерпілим. За ступенем тяжкості закрита тупа травма носа з переломом кісток носа без зміщення відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Крововилив на голові - це легкі тілесні ушкодження (т. 1 а.с.36-37).
Даними, що містяться у висновку судово-медичної експертизи №3995-ая/14 від 18.12.2014, згідно з якими, обставини, на які посилається ОСОБА_10 в ході проведення з ним слідчого експерименту, в цілому не суперечить об`єктивним судово-медичним даним в частині способу та механізму спричинення йому тілесних ушкоджень. Однак, має місце невідповідність між кількістю вказаних ОСОБА_10 травматичних впливів та місць прикладання сили, кількості встановлених у нього тілесних ушкоджень. Оскільки індивідуальні особливості травмуючи предметів в пошкодженнях встановлених у ОСОБА_10 не відобразились, достовірно стверджувати про те, ким із нападників були спричинені ці тілесні ушкодження не представляється можливим. Однак, виходячи з показань ОСОБА_10 в ході проведення з ним слідчого експерименту, можна припустити, що тілесні ушкодження в області голови були спричинені ОСОБА_28 (т. 1 а.с. 52-53).
Даними, що містяться в протоколі слідчого експерименту від 18.12.2014 року, згідно з якими потерпілий ОСОБА_10 відтворив як ОСОБА_19 обхватив його за шию лівою рукою наніс 3-4 удари в область обличчя, носа. Потім ОСОБА_19 кинув його через стегно на землю, після чого ОСОБА_19 та ОСОБА_23 били його ногами по тулубу. В область обличчя та носа тілесні ушкодження йому наносив ОСОБА_19 . (т. 1 а.с. 54-58)
Показання неповнолітнього ОСОБА_28 в частині того, що він не наносив кулаком удари потерпілому ОСОБА_10 в область обличчя суд до уваги не приймає, оскільки вони суперечать показанням потерпілого, свідка ОСОБА_24 , протоколу слідчого експерименту від 18.12.2014 року,
Посилання захисника адвоката ОСОБА_7 на те, що стороною обвинувачення не доведений факт нанесення кулаком ударів в область обличчя потерпілого, оскільки свідок ОСОБА_24 зазначив, що удари наносилися лівою рукою, а не правою як зазначав потерпілий, - суд до уваги не приймає, оскільки це не спростовує факту нанесення ОСОБА_28 ударів кулаком в область обличчя потерпілого, крім того суд враховує малолітній вік ОСОБА_24 .
Також адвокат ОСОБА_7 послався на те, що згідно з висновком експертизи має місце невідповідність між кількістю вказаних ОСОБА_10 травматичних впливів та місць прикладання сили, кількості встановлених у нього тілесних ушкоджень, тобто, на його думку, свідчить про недоведеність факту та кількості завданих потерпілому тілесних ушкоджень ОСОБА_28 .
Однак, вказане посилання захисника суд до уваги не приймає з таких підстав:
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №3995-ая/14 від 18.12.2014, має місце невідповідність між кількістю вказаних ОСОБА_10 травматичних впливів та місць прикладання сили, кількості встановлених у нього тілесних ушкоджень. Оскільки індивідуальні особливості травмуючи предметів в пошкодженнях встановлених у ОСОБА_10 не відобразились, достовірно стверджувати про те, ким із нападників були спричинені ці тілесні ушкодження не представляється можливим. Однак, виходячи з показань ОСОБА_10 в ході проведення з ним слідчого експерименту, можна припустити, що тілесні ушкодження в області голови були спричинені ОСОБА_28 .
В судовому засіданні допитаний експерт ОСОБА_27 пояснив, що в своїх показаннях ОСОБА_10 зазначав про певні місця впливу, тобто вплив на певні ділянки тіла, які йому наносились. Однак, на певних ділянках тіла у потерпілого не залишились слідів від нанесених ударів, тобто потерпілий казав, що його били ногами по тулубу, однак на тулубі на той момент тілесних ушкоджень виявлено не було.
Разом з тим, завдання тілесних ушкоджень на тулубі потерпілого, які на момент огляду не були виявлені, ОСОБА_28 не ставить в провину. А невідповідність між кількістю вказаних ОСОБА_10 травматичних впливів та місць прикладання сили, кількості встановлених у нього тілесних ушкоджень, зокрема, щодо нанесення ударів по тулубу потерпілому, - не впливає на достовірно встановлений факт травми носа з переломом кісток носу без зміщення, крововилив на голові, який був спричинений ОСОБА_28 , що підтверджується показаннями потерпілого, свідка ОСОБА_24 , протоколом слідчого експерименту від 18.12.2014 року, висновком судово-медичної експертизи №3995-ая/14 від 18.12.2014 згідно з яким, обставини, на які посилається ОСОБА_10 в ході проведення з ним слідчого експерименту, в цілому не суперечить об`єктивним судово-медичним даним в частині способу та механізму спричинення йому тілесних ушкоджень; можна припустити, що тілесні ушкодження в області голови були спричинені ОСОБА_28 .
Посилання адвоката на те, що перелом носу міг виникнути через попадання сніжку в судовому засіданні свого підтвердження не знайшло, та спростовується показаннями потерпілого, свідка ОСОБА_24 , протоколом слідчого експерименту від 18.12.2014 року, висновком судово-медичної експертизи №3995-ая/14 від 18.12.2014 року.
Показання неповнолітнього свідка ОСОБА_25 в частині того, що потерпілий перший побіг на ОСОБА_19 битися, суд до уваги не приймає, оскільки це суперечить показанням потерпілого, свідка ОСОБА_24 , а також спростовується тим, що весь шлях за потерпілим йшли саме ОСОБА_28 та ОСОБА_25 , провокуючи конфлікт. Також суд, враховує, що ОСОБА_25 перебуває в дружніх відносинах з ОСОБА_28 , а в конфліктних з потерпілим. Далі свідок зазначив, що нічого не бачив, оскільки відвернув увагу від них, а отже це може не суперечити показанням потерпілого та свідка ОСОБА_24 . Посилання свідка ОСОБА_25 на те, що він відтягував потерпілого від ОСОБА_28 не спростовує та не виключає показання потерпілого та свідка ОСОБА_24 в частині нанесення ударів кулаками в область обличчя потерпілого.
Суд, оцінюючи зібрані докази, вважає, що винуватість ОСОБА_28 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, в якому вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, - доведено повністю.
Як особистість неповнолітній ОСОБА_28 є учнем 8 класу Харківського ліцею №107, виховується у сім`ї з двома батьками, не судимий, за місцем навчання характеризується негативно, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, про що свідчать дані свідоцтва про народження, характеристика, його свідчення (т. 1 а.с. 89-93)
За змістом ст. 22 КК України до кримінальній відповідальності за вчинення злочину передбаченого ст. 125 КК України підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося 16 років.
Судом встановлено, що ОСОБА_28 ІНФОРМАЦІЯ_3 вчинив суспільно-небезпечне діяння у віці 14 років.
Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.
Отже, відповідно до вимог ч.2 ст.97 КК України, до малолітньої необхідно застосувати примусовий захід виховного характеру.
На підставі наведеного, суд приходить висновку про задоволення клопотання прокурора про застосування до малолітнього ОСОБА_28 примусового заходу виховного характеру у виді передачі під нагляд батькам матері ОСОБА_5 , строком на 2 роки.
Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.
Вимоги щодо стягнення моральної шкоди з неповнолітнього ОСОБА_28 підлягають частковому задоволенню, оскільки в результаті завдання ОСОБА_28 тілесних ушкоджень потерпілому, останній відчув нервово-психологічні переживання, змінився звичний для нього ритм життя, зокрема, пов`язаний з проходженням медичних обстежень, в результаті чого йому довелося докладати додаткові зусилля для організації свого життя, що призвело до негативних емоцій і додатковим переживанням.
Керуючись ст.ст. 128, 500, 501 КПК України, ст.ст. 97, 105 КК України, суд
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд батькам, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строком на 2 (два) роки.
Цивільний позов ОСОБА_12 , як законного представника потерпілого, задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 , на його користь моральну шкоду завдану суспільно-небезпечним діянням у розмірі 2000 (дві тисячі) грн.
В чистині вимог щодо стягнення матеріальної шкоди відмовити у зв`язку з недоведеністю.
На Ухвалу може бути подана апеляція протягом тридцяти діб до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова.