Справа № 359/1079/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/578/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 48 11.06.2015

УХВАЛА
Іменем України
11 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.04.15 року, якою відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості від 02.02.2015 року між прокурором та підозрюваною ОСОБА_7 , а обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000097 щодо ОСОБА_7 обвинуваченою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.366 КК України повернуто прокурору, -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.04.15 року, відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості від 02.02.2015 року між заступником начальника відділу управління процесуального керівництва Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та підозрюваною ОСОБА_7 по кримінальному провадженню № 0000097 від 02.02.2015 року, а обвинувальний акт з додатками у вказаному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , щодо вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України повернуто Головному військовому прокуророві Генеральної прокуратури України.

Своє рішення суд мотивував тим, що в обвинувальному акті, на підставі якого було укладено угоду про визнання винуватості, відсутнє формулювання обвинувачення ОСОБА_7 , що є істотним порушенням вимог ч.1 ст.412 КПК України, з урахуванням положень ч.1 ст. 337 та п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, при судовому розгляді справи, оскільки наданий обвинувальний акт містить у собі лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, вказівку на підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, та правову кваліфікацію її дій, що, крім іншого суперечить і практиці Європейського суду з прав людини.

Крім того, суд вказує, що наданими суду матеріалами провадження встановлено, що дії ОСОБА_8 тісно пов`язані з діями інших осіб, зокрема ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інших, відносно яких матеріали наданого провадження не містять жодних даних про їх причетність до скоєння якихось кримінальних правопорушень, які мали б відношення до діянь ОСОБА_8 , як того вимагають положення ст..ст.2, 17 та гл.4 КПК України, а тому з винесенням вироку із затвердженням даної угоди, суд суттєво порушить права та законні інтереси даних осіб та безпідставно встановить факт їх причетності до вчинення кримінального правопорушення, яке вмінюється у вину ОСОБА_7 . Встановлення ж винуватості вищевказаних осіб у скоєнні якихось злочинів має бути досліджена та доведена при судовому розгляді справи та встановлена вироком..

Не погоджуючись з даною ухвалою, прокурором, подано апеляційну скаргу та зміни до неї, в якій він просить ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.04.15 року про відмову в затвердженні угоди про визнання винуватості від 02.02.2015 року та повернення за результатами підготовчого засідання обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 прокурору через невідповідність висновків суду, викладеним в судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою призначити розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст.291 КПК України та в ньому в повному обсязі викладено об`єктивну сторону кримінального правопорушення інкримінованого ОСОБА_7 . Апелянт зазначає, що дії останньої не пов`язані з діями ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і затвердження угоди, укладеної між прокурором та ОСОБА_7 не порушує прав та інтересів зазначених осіб.

А тому, прокурор вважає, що прийняття судом рішення про відмову у затвердженні угоди про визнання винуватості є незаконним, так як порушує вимоги п.3 ч.7 ст.474 КПК України.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що дії ОСОБА_7 тісно пов`язані з діями ОСОБА_12 , який схилив її до вчинення кримінального правопорушення та що вирок відносно нього вже набрав законної сили.

Вислухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.474 КПК України розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання.

Перелік рішень, які можуть бути прийняті судом у підготовчому засіданні наведений у ч.3 ст.314 КПК України і є вичерпним.

Так, у підготовчому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути прокурору для продовження досудового розслідування, в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України; закрити провадження у випадку встановлення підстав передбачених п.4-8 або ч.2 ст.284 КПК України; повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування медичних примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України; направити обвинувальний акт клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження, призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

З огляду на те, що угоду про визнання винуватості укладено 02.02.2015р. і під час досудового розслідування, то суд вірно при відмові в її затвердженні повернув кримінальне провадження прокурору.

При цьому за змістом ч.4 ст.314 КПК України в апеляційному порядку може бути оскаржена саме ухвала про повернення обвинувального акта, а ухвала підготовчого засідання про відмову в затвердженні угоди, в тому числі і про визнання винуватості оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Отже, доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність прийнятого рішення в частині відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості апеляційному розгляду не підлягають, оскільки відповідно до ст.314 КПК України рішення суду про відмову в затвердженні угоди, прийняте за результатами підготовчого провадження не може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Разом з тим, оцінюючи апеляційні вимоги прокурора в частині незаконності судового рішення про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПКУкраїни колегія суддів виходить з наступного.

Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України суд за результатами підготовчого судового засідання має право повернути обвинувальний акт прокурору, в тому випадку якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

В ч.2 ст.291 КПК України визначено перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті.

Зокрема, обвинувальний акт, серед іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту в даному кримінальному провадженні, він в цілому відповідає вимогам вищезазначеної статті Кодексу, оскільки слідчий з достатньою повнотою відобразив фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, правову кваліфікацію цього правопорушення з посиланням на положення КК України, сформулював обвинувачення, а саме те, що ОСОБА_7 , діючи умисно в інтересах ОСОБА_12 та його співучасників, будучи службовою особою та використовуючи своє службове становище, склала, проставивши на конверті відбиток поштового штемпеля поштового зв`язку Бориспільського ЦПЗ № 3 датованого 10 червня 2014 року, що завідомо для неї невідповідало дійсності та видала даний завідомо неправдивий офіційний документ - конверт поштового відправлення з апеляційною скаргою прокурора на ухвалу суду для відправлення поштовим зв`язком до Бориспільського міськрайонного суду Київської області.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду про відсутність в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 сформульованого обвинувачення є безпідставним, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є слушними, підлягають до задоволення, а рішення суду змінити, з виключенням з мотивувальної частини його частини посилання на невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України внаслідок відсутності в ньому формулювання обвинувачення.

В решті ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.04.15 року, якою відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості від 02.02.2015 року між прокурором та підозрюваною ОСОБА_7 , а обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000097 щодо ОСОБА_7 обвинуваченою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.366 КК України повернуто прокурору змінити та виключити з мотивувальної частини ухвали посилання на невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України внаслідок відсутності в ньому формулювання обвинувачення.

В решті ухвалу залишити без змін.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4