пр.№ 1-кп/464/44/15
У Х В А Л А
03.02.2015 року

Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого (підсудного) ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України,
встановив:
ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст.186 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою підсудного ОСОБА_6 , оскільки вважає, що існують ризики того, що останній може продовжувати вчинення кримінальних правопорушень та переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, зважаючи на тяжкість інкримінованого йому злочину, дані про його особу. Зазначила, що потерпілій ОСОБА_4 від невідомих осіб надходять погрози в вимогами змінити показання у даній справі.

Потерпіла ОСОБА_4 клопотання прокурора підтримала.

Захисник ОСОБА_5 заперечив проти продовження тримання під вартою та вказав, що ОСОБА_6 , хоча не має зареєстрованого місця проживання у м. Львові, постійно проживає у своєї співмешканки, у справі на даний час вже допитані потерпіла та свідки, ОСОБА_6 до моменту затримання мав можливість ухилитися від слідства та суду, проте не мав наміру цього робити з метою доведення своєї невинуватості. Вважає за необхідне змінити запобіжний захід на домашній арешт за адресою, де проживав із співмешканкою. Підсудний ОСОБА_6 підтримав думку захисника та додатково зазначив, що хворіє та потребує лікування, яке в СІЗО не може бути надане належним чином.

З`ясувавши думку учасників судового провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути зазначене питання.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження строк тримання під вартою ОСОБА_6 спливає 15 лютого 2015 року.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу суд бере до уваги те, що підсудний обвинувачується у вчиненні замаху на тяжкий злочин, дані про особу підсудного, його вік, сімейний та матеріальний стан, те, що ОСОБА_6 не має зареєстрованого місця проживання у м. Львові та місце реєстрації у АР Крим покинув остаточно, не працює, має судимість, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що вищевказані обставини дають підстави вважати, що підсудний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, продовжити вчинення кримінальних правопорушень, намагатися незаконно впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати іншим чином об`єктивному з`ясуванню обставин справи. При цьому, суд також бере до уваги заяви потерпілої щодо погроз саме з приводу даного кримінального провадження.

Щодо покликання захисника на практику Європейського суду з прав людини, то така стосується окремих підстав для застосування запобіжного заходу. Разом з тим, при вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу встановлено ряд вищезазначених ризиків та інших обставин, які у своїй сукупності є підставою для застосування саме такого запобіжного заходу.

Таким чином, ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи його продовження не зменшилися, що виправдовує тримання особи під вартою. Із цих підстав, суд також приходить до переконання, що застосування іншого запобіжного заходу є недоцільним, зокрема домашнього арешту.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 331 КПК України, суд,
ухвалив:
Строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на два місяці, а саме, до 15 квітня 2015 року.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий