Справа № 1007/10/2012 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/780/33/15 Доповідач у 2 інстанції Матюшко
Категорія 51 12.03.2015

УХВАЛА
Іменем України
12 березня 2015 р. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю прокурора : ОСОБА_5 ,
засуджених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,

захисників- адвокатів: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями прокурора, захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2013 року, яким,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із вищою освітою, одруженого, на час вчинення злочину працюючого головою Баришівської РДА Київської області, на даний час працюючого головним зоотехніком в СТОВ « Перемога» Полтавської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

засуджено за ч. 3 ст. 368 КК України на 8 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на підприємствах, установах і організаціях державної форми власності та органів державної влади і управління строком на 3 роки, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Відповідно до ст. 54 КК України позбавлено засудженого ОСОБА_6 п`ятого рангу державного службовця.

Зараховано засудженому ОСОБА_6 в строк відбуття покарання період його утримання під вартою на досудовому слідстві з 13 березня 2009 року по 07 вересня 2009 року та період з 02 березня 2011 року по 01 вересня 2011 року.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українку, громадянку України, із середньою - спеціальною освітою, одружену, яка на час вчинення злочинів працювала головою Дернівської сільської ради Баришівського району, Київської області, проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

засуджену за ч. 3 ст. 368 КК України України на 8 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на підприємствах, установах і організаціях державної форми власності та органів державної влади і управління строком на 3 роки з конфіскацією всього майна, яке є її власністю;

за ч. 2 ст.15, ч. 1 ст. 369 КК України на 4 роки обмеження волі.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 49 КК України, звільнено засуджену ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, за вчинення вказаного злочину, у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до ст. 54 КК України позбавлено ОСОБА_7 дев`ятого рангу посадової особи місцевого самоврядування.

Зараховано засудженій ОСОБА_7 в строк відбуття покарання період його утримання під вартою на досудовому слідстві з 13 березня 2009 року по 14 грудня 2009 року та період з 02 березня 2011 року по 01 вересня 2011 року.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні 4-х малолітніх дітей, працюючого виконавчим директором ТОВ «Гарден Груп» в смт. Баришівка, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого без реєстрації в АДРЕСА_4 , раніше не судимого, -

визнано не винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та виправдано;

за ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України визнано винним та призначено покарання у виді 3-х років обмеження волі.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 49 КК України, ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності, за вчинення вказаного злочину, у зв`язку із закінченням строків давності.

В с т а н о в и л а :
Так, підсудний ОСОБА_6 , обіймаючи посаду голови Баришівської районної державної адміністрації Київської області, будучи представником виконавчої влади й службовою особою, яка займає відповідальне становище, у березні 2009 року, за попередньою змовою з головою Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області підсудною ОСОБА_7 , яка являлася службовою особою та займала відповідальне становище, вимагали та отримали хабар від ОСОБА_13 в особливо великому розмірі, а підсудна ОСОБА_7 крім цього, також вчинила закінчений замах на давання хабара. Крім того підсудний ОСОБА_8 , працюючи генеральним директором ТОВ «Гарант МКР» схилив ОСОБА_7 до давання хабара службовим особам контролюючих органів на загальну суму в 129 000 грн., тобто вчинив підбурювання до давання хабара, за слідуючих обставин:

Відповідно до підсумків виборів депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів, що відбувались у 2001, 2002 та 2006 роках підсудну ОСОБА_7 було обрано головою Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області. Відповідно до рішенням 17-ї сесії Дернівської сільської ради 4 скликання № 121-17-04 від 13.01.2005 року посаду сільського голови віднесено до четвертої категорії посад в органах місцевого самоврядування, а підсудній ОСОБА_7 присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування. Рішенням 1-ї сесії Дернівської сільської ради 5 скликання № 02-0105 від 07.04.2006 року визнано повноваження підсудної ОСОБА_7 як Дернівського сільського голови Баришівського району Київської області.

Відповідно до п. 3 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР на ОСОБА_7 , як на сільського голову покладено низку повноважень, серед яких: - забезпечення здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; - організація в межах, визначених цим Законом, роботи відповідної ради та її виконавчого комітету; - підписання рішень ради та її виконавчого комітету; - здійснення керівництва апаратом ради та її виконавчого комітету; - здійснення інших повноважень місцевого самоврядування, визначених цим та іншими законами, якщо вони на віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів; - видача розпоряджень у межах своїх службових повноважень.

Таким чином, займаючи посаду сільського голови, відповідно до ст. 25 Закону України «Про державну службу», підсудна ОСОБА_7 була представником влади та службовою особою, яка займала відповідальне становище.

11 березня 2009 року ОСОБА_13 , реалізуючи своє право на отримання у власність землі, передбачене ч. 2 ст. 14 Конституції України, звернувся до Дернівського сільського голови підсудної ОСОБА_7 з проханням про виділення йому земельної ділянки, площею 2-3 га, для ведення особистого селянського господарства. На це, підсудна ОСОБА_7 відповіла, що в межах села вільних земельних ділянок немає, проте є земельна ділянка, площею 3 га, розташована на території Дернівської сільської ради, за межами населеного пункту. Оглянувши вдвох вказану підсудною ОСОБА_7 ділянку, така ОСОБА_13 влаштувала.

Після цього у підсудної ОСОБА_7 і виник умисел на одержання від ОСОБА_13 хабара за співучастю з головою Баришівської районної державної адміністрації ОСОБА_6 , оскільки відповідно до п. 12 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України, до розмежування земель державної та комунальної власності, повноваження щодо розпорядження землями за межами населених пунктів здійснюють відповідні органи виконавчої влади, а згідно ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та ст. 17 Земельного кодексу України, місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності. Згідно ст. 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», голова місцевої державної адміністрації видає розпорядження одноособово і несе за них відповідальність.

Розпорядженням Президента України № 864/2005-рп від 28.03.2005 року, підсудного ОСОБА_6 було призначено на посаду голови Баришівської районної державної адміністрації /РДА/Київської області.

Розпорядженням Київської обласної державної адміністрації № 169 від 06.04.2005 року підсудному ОСОБА_6 , який згідно ст. 25 Закону України «Про державну службу» займав посаду 3 категорії, присвоєно п`ятий ранг державного службовця.

Згідно ст. 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» № 586-14 від 09.04.1999 року, на підсудного ОСОБА_6 , як на голову Баришівської РДА, було покладено низку повноважень, відповідно до яких він очолював місцеву державну адміністрацію, здійснював керівництво її діяльністю, ніс відповідальність за виконання покладених на місцеву державну адміністрацію завдань і за здійснення нею своїх повноважень.

Згідно ст. 21 згаданого Закону та ст. 17 земельного Кодексу України, місцеве державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

Відповідно п. 12 розділу X «Перехідних положень» Земельного Кодексу України, до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

На підставі ст. 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», голова місцевої державної адміністрації видає розпорядження одноособово і несе за них відповідальність згідно із законодавством.

Таким чином, займаючи посаду голови місцевої державної адміністрації, відповідно до ст. 25 Закону України «Про державну службу», підсудний ОСОБА_6 був представником влади та службовою особою Баришівської РДА Київської області, яка займала відповідальне становище, і серед інших повноважень, був наділений повноваженнями з питань розпорядження землями за межами населених пунктів Баришівського району.

Згідно Закону України «Про місцеві державні адміністрації» підсудний ОСОБА_6 , як голова районної державної адміністрації здійснював керівництво діяльністю районної державної адміністрації, ніс відповідальність за виконання покладених на державну адміністрацію завдань і за здійснення нею своїх повноважень, організовував роботу районної державної адміністрації щодо виконання та дотримання на території району положень Конституції України, законів України, указів і розпоряджень Президента України, постанов Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, інших актів законодавчої та виконавчої влади, забезпечення захисту прав і законних інтересів громадян і держави, комплексного соціально-економічного розвитку території та реалізації державної політики у визначених законодавством сферах управління, виступав розпорядником коштів районної державної адміністрації, видавав в межах своїх повноважень розпорядження.

Підсудна ОСОБА_7 , розуміючи, що вона, як керівник виконавчого комітету Дернівської сільської ради може подати голові Баришівської РДА клопотання про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою ОСОБА_13 , і в такий спосіб, завдяки своєму службовому становищу, вплинути на прийняття рішення з цього питання головою Баришівської РДА підсудним ОСОБА_6 .

У подальшому підсудна ОСОБА_7 , будучи службовою особою, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету власного збагачення повідомила ОСОБА_13 , що за виділення у власність даної земельної ділянки такий повинен буде надати їй та голові Баришівської РДА підсудному ОСОБА_6 грошові кошти в сумі приблизно по 200 (двісті) доларів США за 1 сотку (0,01 га) площі землі, проте точну вартість такої вона повинна буде узгодити з підсудним ОСОБА_6 , до повноважень якого входить розпорядження землями, розташованими за межами населених пунктів. А тому, ОСОБА_13 , з метою забезпечення можливості скористатися своїм законним правом на приватизацію землі, був змушений погодитись на такі умови. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на одержання хабара від ОСОБА_13 , підсудна ОСОБА_7 , цього ж дня - 11.03.2009 року, в другій половині дня приїхала до Баришівської РДА, де в розмові з головою останньої підсудним ОСОБА_6 повідомила про обставини звернення до неї ОСОБА_13 , який готовий надати винагороду за вирішення питання про виділення у власність земельної ділянки, площею 3 га, розташованої на території Дернівської сільської ради за межами населеного пункту із розрахунку по 200 доларів США за 0,01 га, тобто в сумі 60 000 доларів США. Підсудний ОСОБА_6 погодився вирішити дане питання за названу підсудною ОСОБА_7 суму, при цьому вони домовились, що підсудна вранці наступного дня привезе йому всі необхідні документи для видачі розпорядження про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою по виділенню у власність земельної ділянки.

Таким чином, підсудна ОСОБА_7 вступила в злочинну змову із підсудним ОСОБА_6 , щодо вимагання та одержання нею хабара від ОСОБА_13 в сумі 60 000 доларів США за виділення останньому у власність земельної ділянки площею 3 га.

Наступного дня, 12 березня 2009 року, близько 07 год. 30 хвилин ОСОБА_13 прибув до Дернівської сільської ради, де передав сільському голові ОСОБА_7 заяви від свого імені та від імені ОСОБА_14 , на ім`я голови Баришівської РДА, про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на дві земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Дернівської сільської ради, площею по 1,5 га кожна, тобто на земельну ділянку загальною площею 3 га, фактичним одержувачем якої мав бути одноособово ОСОБА_13 , про що було достовірно відомо і підсудній ОСОБА_7 .

Після цього підсудна ОСОБА_7 , діючи в інтересах ОСОБА_13 з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на одержання хабара, використовуючи своє службове становище Дернівського сільського голови щодо здійснення керівництва апаратом ради та її виконавчого комітету та щодо підписання рішень ради та її виконавчого комітету, дала розпорядження секретарю сільської ради ОСОБА_15 підготувати два клопотання від імені виконавчого комітету сільської ради на ім`я голови Баришівської РДА підсудного ОСОБА_6 за № 34 та № 35, без зазначення дати, про задоволення наведених вище заяв ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Вказані клопотання були підписані підсудною ОСОБА_7 , як головою сільської ради, скріплені печаткою сільської ради та зареєстровані у книзі вихідної кореспонденції.

З заявами ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та клопотаннями від імені виконавчого комітету Дернівської сільської ради підсудна підсудна ОСОБА_7 прибула до голови Баришівської РДА підсудного ОСОБА_6 . Останній, на підставі наведених документів, на виконання злочинної домовленості з підсудною ОСОБА_7 , вчинив на вказаних заявах резолюції наступного змісту: « ОСОБА_16 . Підготувати розпорядження», якими доручив начальнику управління земельних ресурсів в Баришівському районі ОСОБА_16 підготувати розпорядження Баришівської РДА Київської області, про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою по виділенню ОСОБА_13 та ОСОБА_14 земельних ділянок, площею 1,5 га кожна, розташованих на території Дернівської сільської ради за межами населеного пункту. Крім цього, підсудний ОСОБА_6 особисто доручив ОСОБА_16 підготувати вказане розпорядження.

В подальшому, продовжуючи реалізовувати злочинну домовленість з підсудною ОСОБА_7 , направлену на одержання хабара від ОСОБА_13 , і діючи в інтересах останнього, підсудний ОСОБА_6 , використовуючи своє службове становище підписав розпорядження № 131 від 11.03.2009 року «Про надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистих селянських господарств», яким надав дозвіл на розробку проекту землеустрою по відведенню у власність ОСОБА_13 та ОСОБА_14 земельних ділянок, площею 1,5 га кожна, на території Дернівської сільської ради Баришівського району, достовірно знаючи, що фактичним одержувачем обох ділянок буде одноособово ОСОБА_13 .

Зазначене розпорядження підсудний ОСОБА_6 передав підсудній ОСОБА_7 , яка призначила ОСОБА_13 зустріч у Дернівській сільській раді на початку 17 годині 12.03.2009 року та зобов`язала його взяти з собою 60 000 доларів США. Після цього повідомила підсудному ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_13 привезе гроші в сільську раду, в зв`язку з чим попросила його під`їхати туди на 17 год. ОСОБА_13 , розуміючи, що в інший спосіб без давання хабара, він отримати земельну ділянку не зможе, з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо реалізації своїх прав та законних інтересів він, вимушений був погодитись на пропозицію підсудної ОСОБА_7 та привезти названу останньою суми і зазначений час.

Крім цього, підсудна ОСОБА_7 , діючи з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на одержання хабара від ОСОБА_13 за виділення йому у власність земельних ділянок, особисто звернулась до головного державного санітарного лікаря Баришівського району ОСОБА_17 , начальника ВНПД Баришівського РВ ГУ МНС України в Київській області ОСОБА_18 , заступника начальника управління земельних ресурсів у Баришівському районі ОСОБА_19 , у яких отримала погодження акту вибору земельних ділянок для ведення особистих селянських господарств ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Також підсудна ОСОБА_7 зателефонувала директору ТОВ «Гарант МКР»

підсудному ОСОБА_8 і домовилась з ним про зустріч в приміщенні Дернівської сільської ради близько 17 год. 12.03.2009 року, для вирішення питання про виготовлення товариством проекту землеустрою по відведенню у власність земельних ділянок ОСОБА_13 і ОСОБА_14 .

В подальшому, близько 16 години 15 хв.. 12.03.2009 року, ОСОБА_13 прибув до підсудної ОСОБА_7 в приміщення Дернівської сільської ради, повідомивши, що привіз обумовлену суму грошових коштів (60 000 доларів США) в гривневому еквіваленті, тобто 500 000 гривні. Прагнучи отримати вказані грошові кошти, підсудна ОСОБА_7 передала ОСОБА_13 примірник розпорядження голови Баришівської РДА Київської області, підсудного ОСОБА_6 № 131 від 11.03.2009 року, а також розповіла про виконані нею дії, що повинні забезпечити отримання ОСОБА_13 земельної ділянки, а саме, про отримання ряду погоджень контролюючих органів Баришівського району, та інше. Після цього підсудна ОСОБА_7 , будучи службовою особою, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні Дернівської сільської ради, що розташоване с. Дернівка, вул. Суворова, 1-А, Баришівського району Київської області 12.03.2009 року, близько 16 години 30 хв., одержала від ОСОБА_13 хабар за виконання нею та підсудним ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_13 дій, з використанням свого службового становища, у вигляді грошових коштів в сумі 500 000 гривень, що у 500 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто є особливо великим розміром.

Крім цього, 12.03.2009 року близько 16 години 45 хвилин до підсудної ОСОБА_7 , в приміщення Дернівської сільської ради, приїхав директор ТОВ «Гарант МКР» підсудний ОСОБА_8 , який продивився підготовлені ОСОБА_7 документи з приводу виділення земельної ділянки ОСОБА_13 , та погодився надати послуги із виготовлення проекту землеустрою щодо відведення цієї ділянки. В розмові ОСОБА_13 та ОСОБА_7 повідомили підсудному ОСОБА_8 , що оплату усіх послуг буде здійснювати остання. На це, підсудний ОСОБА_8 пояснив підсудній ОСОБА_7 , що вартість послуг по виконанню топографо-геодезичних робіт становить 3000 гривень, а розробці технічної документації - 2400 гривень.

Крім того, підсудний ОСОБА_8 , повідомив підсудній ОСОБА_7 , що для отримання передбачених законом погоджень проекту землеустрою він повинен передати представникам контролюючих органів, не називаючи конкретних посадових осіб, в якості хабарів суму, із розрахунку 50 доларів США за 0,01 га, а також 600 доларів США за виготовлення державних актів про право власності на землю. На прохання підсудної ОСОБА_7 підсудний ОСОБА_8 обрахував ці суми у гривневому еквіваленті. Відповідно до здійснених розрахунків він нібито повинен був передати посадовим особам контролюючих органів хабарі загальною сумою 129 480 гривень.

Прагнучи виконати взяті на себе зобов`язання згідно домовленості з ОСОБА_13 , підсудна ОСОБА_7 погодилась на вказану пропозицію, та маючи намір через підсудного ОСОБА_8 передати хабар у вигляді грошових коштів в сумі 129 480 гривні службовим особам контролюючих органів за погодження проекту землеустрою по виділенню земельної ділянки ОСОБА_13 та за виготовлення державних актів на право власності на землю, надала підсудному ОСОБА_8 грошові кошти у вказаній сумі, і 5400 гривень за виконання робіт ТОВ «Гарант МКР». Всього підсудна ОСОБА_7 передала підсудному ОСОБА_8 134 800 гривень.

Після цього, 12.03.2009 року, близько 17 години 10 хв. до приміщення Дернівської сільської ради, де на той час перебувала підсудна ОСОБА_7 , приїхав голова Баришівської РДА Київської області підсудний ОСОБА_6 , який пересвідчився, що остання одержала від ОСОБА_13 грошові кошти, розподілив такі, як отриманий хабар, порівну, за вирахуванням суми у 134 800 грн., які підсудна ОСОБА_7 раніше передала підсудному ОСОБА_8 . Таким чином, підсудна ОСОБА_7 передала підсудному ОСОБА_6 частину від отриманого нею від ОСОБА_13 хабара в сумі 183 000 гривень, а суму 182 200 грн. залишила собі.

Органом досудового розслідування, підсудному Васильківському пред`явлено обвинувачення в вчиненні злочину передбаченому ст.368 ч.3 КК України., підсудній ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення в вчиненні злочинів передбачених ст. 368 ч.3., ст.15 ч.2, ст.369 ч.1 КК України., підсудному ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення в вчиненні злочинів передбачених ст.27 ч.4, ст.369 ч.1., ст.190 ч.3 КК України.

В апеляції прокурор просить вирок суду змінити в резолютивній частині та зазначити підставу для виправдання ОСОБА_20 за ч.4 ст.190 КК України відсутність в його діях складу злочину. Резолютивну частину вироку щодо ОСОБА_7 , яку засуджено крім іншого, за ч.2 ст.15 ч.1 ст.369 КК України на 4 роки обмеження волі та відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності за вказаною статтею у зв`язку із закінченням строків давності, змінити та звільнити від відбування призначеного судом покарання. Резолютивну частину вироку щодо ОСОБА_21 , якого засуджено за ч.4 ст.27 ч.1 ст.369 КК України на 3 роки обмеження волі та відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності за вказаною статтею у зв`язку із закінченням строків давності, змінити та звільнити від відбування призначеного судом покарання.

Обгрунтовуючи свою апеляцію прокурор зазначає, що суд в порушення вимог ст.ст. 334, 335 КК України, хоча й вказав у вироку на непричетність підсудного ОСОБА_8 до вчинення шахрайства, однак не вказав підставу його виправдання за ч.3 ст.190 КК України.

Крім того вказує, що судом при винесенні вироку порушено кримінально-процесуальний закон в частині виправдання ОСОБА_8 за ч.3 ст.190 КК України та в частині звільнення від кримінально відповідальності ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у зв`язку з закінченням строків давності.

Також апеллянт посилається на те, що суд при винесенні вироку та визнанні особи винною у вчиненні злочину зобов`язаний призначити їй покарання та звільнити від його відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності, а не від кримінальної відповідальності.

В апеляції захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_12 просять вирок суду скасувати та направити кримінальну справу на додаткове розслідування.

Вважають, що наведені у вироку висновки суду щодо вчинення ОСОБА_7 дій, за які вона одержала та намагалася одержати хабар містять істотну суперечність, оскільки погодження за винагороду проекту землеустрою з відведення земельної ділянки та видачі державного акту про право власності на землю як складові частини надання ОСОБА_13 у власність земельної ділянки кваліфіковано як одержання ОСОБА_7 хабара. Намагання передати кошти відповідним службовим особам за ці ж самі дії кваліфіковано як замах на дачу хабара. За погодження проекту та державного акту на землю як складових частин надання ОСОБА_13 у власність земельної ділянки ОСОБА_7 засуджена двічі: за одержання хабара та дачу хабара.

Посилання у вироку суду на те, що ОСОБА_7 шляхом виготовлення та подання Баришівській РДА клопотання виконкому Дернівської сільської ради про згоду надати ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у власність земельні ділянки сприяла їм з використанням службового становища у позитивному вирішенні даного питання є помилковим.

На думку захисників, ОСОБА_7 як голова сільської ради не вчинила жодної дії з використанням свого службового становища для надання ОСОБА_13 у власність земельної ділянки і не могла їх вчинити, оскільки не наділена жодним повноваженням у вирішенні такого питання, а тому її дії безпідставно кваліфіковані судом як одержання хабара за ч.3 ст.368 КК України.

В апеляції з доповненням до неї захисник ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати та закрити кримінальну справу відносно ОСОБА_6 на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України.

В обґрунтування своєї апеляції посилається на те, що суд при винесенні вироку не надав належної оцінки наявним у справі доказам, чим допустив істотне порушення кримінально - процесуального закону.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що згідно протоколів допитів підсудної ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_22 його підзахисний ОСОБА_6 до подій, які відбулися 12 березня 2009 року, не бачив заявника ОСОБА_13 взагалі, а тому не мав можливості вимагати у нього грошові кошти за виділення земельної ділянки у користування.

Крім того, жодний аудіо запис, який є речовим доказам у кримінальній справі не містить розмов між ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , що підтверджує факт невинуватості ОСОБА_6 в частині вимагання хабара.

Зазначає на те, що судове слідство по справі проведено однобічно, в зв`язку з чим вирок суду підлягає скасуванню, оскільки заборона порушення права підсудного на захист, передбачена вимогами Конституції України.

Посилається на те, що судом не надано правових оцінок заяві ОСОБА_14 про надання йому у власність земельної ділянки та діям громадянина ОСОБА_13 , які пов`язані з написанням даної заяви, не проведено аналіз обставин щодо можливої провокації хабара.

Вказує на те, що згідно протоколу про результати здійснення оперативно-технічних заходів гр. ОСОБА_13 отримав від оперативних працівників 504 000 гривень для проведення оперативно-розщукових заходів, а в матеріалах справи є речові докази в сумі 500 000 гривень. Проте, судом не надано оцінки зникненню грошових коштів у сумі 4 000 гривень.

Також звертає увагу на те, що під час судового слідства не було встановлено у зв`язку з чим, ким, коли, при яких обставинах та з якою метою купюри було оброблено люмінесцентним препаратом «Промінь-1» і жодним чином не усунуто протиріччя у цій частині.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалу Апеляційного суду Київської області від 25.03.2014 року скасована, а матеріали кримінальної справи щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 направлено на новий апеляційний розгляд в зв`язку з тим, що Апеляційний суд Київської області, змінюючи вирок суду та пом`якшуючи покарання засудженим, не в повній мірі перевірив апеляції прокурора та захисників і не дав відповіді на всі доводи, викладені в апеляціях.

Заслухавши доповідача, засуджених та їх захисників в підтримку поданих апеляцій та заперечили проти задоволення апеляції прокурора, прокурора який підтримав свої апеляційні вимоги та просив апеляцію захисників і засуджених залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляцій з доповненнями колегія суддів вважає, що апеляції підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 367 КПК України (в редакції 1960 року) підставами для скасування вироку є невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, а згідно з ст. 369 названого Кодексу вирок вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, коли при наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у вироку не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кваліфіковано судом за ч. 3 ст. 368 КК України як одержання службовою особою хабара в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, шляхом вимагання за вчинення в інтересах того хто його дав дій з використанням свого службового становища. Крім того їх дії також кваліфіковані як замах на давання хабара службовим особам за вчинення ними дій з використанням службового становища в інтересах третіх осіб.

Суд встановив, що ОСОБА_7 із отриманих від ОСОБА_13 500 000 гривень за надання йому у власність земельної ділянки 134 800 гривень передала ОСОБА_8 , в тому числі 129 480 гривень - для передачі службовим особам контролюючих органів за погодження проекту землеустрою та видачу державного акта на право власності на землю.

Тобто наведені у вироку висновки суду щодо вчинення ОСОБА_7 дій, за які вона одержала та намагалась дати хабар містять істотну суперечність, оскільки погодження за винагороду проекту землеустрою з відведення земельної ділянки та видачі державного акту на право власності на землю як складові частини надання ОСОБА_13 у власність земельної ділянки кваліфіковано як одержання підсудною ОСОБА_7 хабара. Намагання передати кошти відповідним службовим особам за ці ж самі дії кваліфіковано як замах на дачу хабара. Таким чином за погодження проекту та видачу державного акта на землю як складових частин надання ОСОБА_13 у власність земельної ділянки ОСОБА_7 засуджена двічі, а саме: за одержання хабара та дачу хабара.

Наведене свідчить про те, що суд не зясував чітко та не розмежував, які дії і за яку суму коштів ОСОБА_7 мала вчинити особисто чи спільно з ОСОБА_6 , а за які дії інших службових осіб з використанням службового становища в інтересах ОСОБА_13 вона мала дати хабар.

Із вироку не вбачається, що ОСОБА_6 знав про одержання ОСОБА_7 о 16 год. 45 хв. 12 березня 2009 року від ОСОБА_13 500 000 грн., з його згоди чи відома ОСОБА_7 передача 134 800 грн. ОСОБА_8 . Тобто із вироку не зрозуміло, який розмір хабара ОСОБА_6 і ОСОБА_7 отримали спільно, так як у вироку зазначено, що спільно одержаний хабар у розмірі 500 000 грн. вони поділили порівну: 183 000 грн. одержав ОСОБА_6 , а 182 200 грн. ОСОБА_7 , що дорівнює 365 200 грн.

Крім цього поклав в основу обвинувального вироку визнавальні покази підозрюваного ОСОБА_6 , які він дав 13.03.2009 року. ОСОБА_6 під час цього допуту був затриманий в нічний час, відмовлявся від дачі показів без адвоката, але захисника йому при вказаному допиті не було надано, чим органом досудового слідства були порушенні вимоги ст. 107 КПК України (в редакції 1960 року), але суд першої інстанції не дав у вироку даному факту ніякої оцінки і поклав покази підозрюваного в основу обвинувачення , хоча в даному випадку було порушено право підозрюваного на захист.

Вищенаведене свідчить про те, що суд не взяв до уваги і не дав названим суперечливим доказам належної оцінки, а це, на думку колегії суддів, могло істотно вплинути на висновок суду щодо кваліфікації дій скоєного засудженими, а тому вирок підлягає скасуванню з неправленням справи на новий судовий розгляд.

При новому розгляді суду належить усунути зазначені вище недоліки, дати добутим доказам належну правову оцінку та прийняти законне і обгрунтоване судове рішення.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України в редакції 1960 року, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляції прокурора, захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 задовольнити частково.

Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2013 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суддів.

Судді: