суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Рівненської
головуючого - Коробова О.К.
суддів Гладкого С.В., Полюховича О.І.
прокурора Горбань О.В.
розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Рівному 16 вересня 2008 року кримінальну справу за апеляцією
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок
Здолбунівського районного суду від 4 червня 2008 року.
вироком ОСОБА_2, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м.Здолбунові
Рівненської області і мешкає по вул.АДРЕСА_1

кв.10, громадянин України, працюючий на
посаді слідчого Здолбунівського

районного відділу УМВС України в Рівненській області, раніше не судимий,

виправданий
за ч.1 ст.367 КК України за відсутністю складу злочину.

ОСОБА_1. обвинувачується у службовій недбалості, яка привела до втрати
кримінальної справи за наступних обставин.

Перебуваючи на посаді слідчого слідчого
відділення Здолбунівського районного відділу управління МВС України в
Рівненській області і являючись посадовою особою, ОСОБА_2. 16 грудня 2003 року в
приміщенні канцелярії вказаного відділу від старшого інспектора канцелярії
Третяк З.П. отримав матеріали кримінальної справи за №70/56-02. На порушення вимог
ст.ст. 22, 114 Кримінально-процесуального кодексу України та п.15 розділу V інструкції «Про єдиний облік злочинів» не прийняв
зазначену кримінальну справу до свого провадження, не заповнив по ній
статистичних облікових документів (карток) і жодних слідчий дій не проводив.
Внаслідок неналежного виконання своїх службових обов'язків через несумлінне
ставлення до них, ОСОБА_2 втратив вказану кримінальну справу, чим заподіяв
істотну шкоду охоронюваним законом правам та державним інтересам у вигляді не
притягнення осіб, які скоїли злочини, до кримінальної відповідальності та
підриву авторитету органів внутрішніх справ.

В апеляції прокурор посилається, що
вирок є незаконним у зв'язку з істотними порушеннями вимог
кримінально-процесуального закону і невідповідністю висновків суду фактичним обставинам
справи. Просить скасувати виправдувальний вирок і постановити новий вирок, яким
визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України
та призначити покарання у виді обмеженні волі на два роки

Заслухавши суддю-доповідача,
міркування прокурора, яка підтримала апеляцію, захисника і виправданого, які
заперечували проти задоволення апеляції,
обговоривши її

доводи та перевіривши матеріали
кримінальної справи, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Об'єктивну сторону службової
недбалості складає сукупність таких ознак як
бездіяльність службової особи і наслідків у виді істотної шкоди
охоронюваним законом правам окремих громадян або державним інтересам та
причинного зв'язку між цими ознаками.

Проте, призначивши справу до судового
розгляду, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що обвинувачення
сформульовано не конкретно, без зазначення у чому полягає бездіяльність
обвинуваченого і наявність причинного зв'язку між фактами бездіяльності (не
прийняття справи до провадження та не заповнення статистичних карток) і
наслідками. Органами досудового слідства не було з'ясовано які саме службові
обов'язки було покладено на ОСОБА_2 згідно відомчих інструкцій та наказів, чи
був він з ними ознайомлений та чи повинен прийняти справу до свого провадження
як слідчий (а.с. 54).

Суди повинні вимагати від органів
досудового слідства, щоб постанова про притягнення як обвинуваченого була
конкретною за змістом - роз'яснив Пленум Верховного Суду України у ч.2 п.10
постанови «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у
кримінальному судочинстві» від 24 жовтня
2003 року № 8. Вказана неповнота та неконкретність, відповідно до п.3 ч.2 ст.370
КПК України, є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

Згідно вимог ст.374 КПК та роз'яснень,
які містяться в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого
2005 року №2 «Про практику застосування судами України законодавства, що
регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», відповідно
до вказаної норми апеляційний суд скасовує вирок і повертає справу на додаткове
розслідування лише у випадках, коли під час дізнання чи досудового слідства
були допущені такі істотні порушення кримінально-процесуального закону, які
виключають можливість постановлення вироку.

Також судова колегія вважає, що
державним обвинувачем виявлено непослідовність - висловивши в апеляції прохання
про постановлення нового вироку, клопотання про дослідження доказів заявлено не
було. Проте, як випливає з ч.3 ст.358 і ч.5 ст.362 КПК, під час судового
слідства апеляційний суд може досліджувати докази, правильність оцінки чи
повнота дослідження яких судом першої інстанції оспорено в апеляції.

За таких обставин виправдання ОСОБА_2
є передчасним і тому вирок підлягає скасуванню, а справа - поверненню на
додаткове розслідування.

При додатковому розслідуванні слід усунути зазначені недоліки, та в
залежності від добутих доказів, вирішити питання про закриття справи чи її
направлення до суду зі складеним у відповідності до вимог
кримінально-процесуального закону обвинувальним висновком.

На
підставі наведеного та керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів,

у х
в а л
и л а :

Апеляцію
прокурора задовольнити частково.

Вирок Здолбунівського районного суду
від 4 червня 2008 року щодо ОСОБА_2, яким він виправданий в обвинуваченні за
ч.1 ст.367 КК України скасувати, а кримінальну справу повернути прокурору
Здолбунівського району для проведення додаткового розслідування.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_2
залишити попередній - підписку про невиїзд.

С у
д д і

О.К.Коробов С.В.Гладкий О.І.Полюхович

Згідно,

суддя-доповідач С.В.Гладкий

Колегія
суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Рівненської
області у складі:

головуючого -
Коробова О.К.

суддів Гладкого С.В.,
Полюховича О.І.

за участю представників потерпілого

Заблоцької Б.О. і адвоката
Дмитрука В.Б.

захисника-адвоката Гаврилюка В.М.

засудженої
Павловської Т.О.

розглянула
16 вересня 2008 року у відкритому судовому засіданні в м.Рівному кримінальну
справу за апеляцією засудженої Павловської Т.О. на вирок
Костопільського районного суду
від 4 червня 2008 року.

Цим
вироком Павловська Тамара Олександрівна, яка народилася 7 серпня 1966

року народження в с.Маньковичі Брестської області Республіки
Білорусь,

громадянка України,
з середньою спеціальною
освітою, одружена,

працююча на посаді бухгалтера товариства з обмеженою відповідальністю

«Свиспан Лімітед», мешканка
м.Костополя, вул.Острізька, 51,
раніше не

судима,

засуджена за
ч.1 ст.125 КК України до штрафу в сумі 595 гривень.

Постановлено стягнути з Павловської
Т.О. на користь Заблоцької Б.О. 500 гривень на відшкодування моральної шкоди та
700 гривень за надання правової допомоги.

Павловська Т.О. засуджена за те, що
близько 8 години 45 хвилин 28 вересня 2007 року в приміщенні Костопільської
гуманітарної гімназії на грунті неприязних відносин, нанесла удар рукою в обличчя неповнолітньому
Майструку В.В. Внаслідок цього потерпілий отримав легке тілесне ушкодження у
виді крововиливу з осадженням на слизовій оболонці верхньої губи.

У поданій на вирок апеляції засуджена
Павловська Т.О. просить його скасувати та закрити справу. Посилається, що
судове слідство проведено однобічно та неповно і висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи

Заслухавши суддю-доповідача,
Павловську Т.О. і її захисника Гаврилюка В.М., які підтримали апеляцію
засудженої і просили скасувати вирок та закрити кримінальну справу, думку
представників потерпілого про залишення вироку без зміни, дослідивши матеріали
кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що
апеляція не підлягає до задоволення.

Висновок суду про винність Павловської
Т.О. в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження потерпілому Майструку
В.В. грунтується на сукупності зібраних у справі та досліджених в судовому
засіданні достатніх та достовірних доказів, яким судом дана правильна юридична
оцінка.

Твердження в апеляції про невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи не відповідає дійсності.

Так, за показаннями малолітнього
потерпілого Майструка В.В. наступного дня після конфлікту з Павловською О. в
школу прийшла її мама - підсудна Павловська Т.О. та з'ясувала причину, з якої
він обплював її доньку. Коли він розповів, вона вдарила його долонею по губі
(а.с.87-88).

Показання потерпілого підтверджені
поясненнями свідка Лукомського А.С., який показав суду, що після першого уроку
до їхнього класу підійшла Павловська Т.О. та відвела Майструка В. в сторону.
Коли потерпілий повернувся, то плакав і повідомив, що вона його вдарила
(а.с.90).

З цими показаннями узгоджуються і дані
суду аналогічного змісту пояснення свідка Ткача М.М. (а.с.87).

За висновком судово-медичної
експертизи від 17 грудня 2007 року виявлене у Майструка В.В. тілесне ушкодження
(у вигляді крововиливу з осадненням на слизовій оболонці верхньої губи
посередині) спричинене дією твердих тупих предметів і відносяться до легких
тілесних ушкоджень (а.с.40).

Засуджена Павловська Т.О. заперечивши
заподіяння тілесного ушкодження, пояснила, що 27 вересня 2007 року дізналася від
дочки, що Майструк В.В. ображав та
обплював її, внаслідок чого отримала стрес. Тому наступного дня прийшла
в школу і, знайшовши біля класу Майстука В.В., поговорила з ним та попередила
про те, що коли буде продовжувати
ображати дочку, то вона звернеться в міліцію (а.с.85).

Давши належну юридичну оцінку зібраним
доказам, суд правильно кваліфікував дії Павловської Т.О. за ч.1 ст.125 КК
України.

Твердження про залишення судом без
оцінки суперечливих показань потерпілого, які він дав суду в засіданнях 21
січня і 15 травня 2008 року, та зазначеним у скарзі, судова колегія вважає
безпідставними, оскільки як в скарзі, так і у ході судового слідства йшлося про
нанесення потерпілому удару в обличчя саме рукою (а.с.1-2, 88). В судовому засіданні
15 травня 2008 року Майструк В.В. був відсутній, а отже жодних показань по
даній справі суду не давав (а.с.94).

Згідно даних протоколу судового
засідання, акту судово-медичного обстеження та висновку експертизи, потерпілий
Майструк В.В. показав про нанесення Павловською Т.О. удару рукою йому в
обличчя, внаслідок чого отримав ушкодження верхньої губи. За поясненнями
експерта Навчука С.В., наявні у потерпілого тілесні ушкодження є характерним
наслідком удару рукою - щиколотками пальців, ребром долоні (а.с.94). Тому
посилання в апеляції на невідповідність показань експерта його висновку
та показанням потерпілого щодо обставин отримання Майструком В.В. тілесного ушкодження
судова колегія вважає безпідставними.

Належним чином перевірив суд і
показання свідка Лукомського А.О., допитавши його у ході судового слідства
(а.с.90) та давши ним, в сукупності з іншими доказами, належну оцінку. За таких обставин доводи
апеляції про невідповідність зазначених в скарзі даних показанням вказаного
свідка не можуть бути прийняті до уваги.

Не спростовують висновку суду про
винність Павловської Т.О. і посилання
засудженої на показання свідків Павловської О.Д., Стельмащук М.В.,
Цимбалюк О.А., Супрунець
П.М., Литвиненко В.В., Левицької З.П.., які охарактеризували поведінку
потерпілого з однолітками.

При призначенні покарання суд належним
чином врахував вимоги ст.65 КК України - ступінь тяжкості вчиненого злочину та
особу винної, яка характеризується позитивно, раніше не притягувалась до
кримінальної відповідальності. Судом враховано як пом'якшуючу покарання
обставину наявність у неї не утримання неповнолітньої дитини, а обставиною, яка обтяжує покарання, визнано
вчинення злочину щодо малолітнього.

Виходячи з
обставин справи колегія
суддів вважає, що
неналежну поведінку

потерпілого щодо доньки засудженої
не можна визнати обставиною, яка пом'якшує покарання.

Отже, призначене засудженій
покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину і даним про особу винної та санкції ч.1 ст.125
КК, яка передбачає штраф до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян. Воно є максимально наближеним до мінімального розміру, передбаченого
ч.2 ст.53 КК України

За таких обставин підстав для
скасування вироку судова колегія не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів, -

у х
в а л
и л а :

Вирок Костопільського районного суду
від 4 червня 2008 року щодо Павловської Тамари Олександрівни залишити без
зміни, а апеляцію засудженої Павловської Т.О. - без задоволення.

С у
д д і

О.К.Коробов
С.В.Гладкий
О.І.Полюхович

Колегія судів Судової палати в кримінальних справах
Апеляційного суду Рівненської області у складі:

головуючого - Сачука В.І.

суддів Гладкого С.В., Полюховича О.І.

за участю
прокурора Іванціва М.Р.

потерпілого Моспана В.М.

представника потерпілого Панчини П.Є.

захисника Пилипіва І.І.

засудженого Пекарського В.М.

розглянула 2 вересня 2008 року у
відкритому судовому засіданні в місті Рівному кримінальну справу за апеляціями
засудженого Пекарського В.М. і потерпілого Моспана В.М. на вирок
Млинівського районного суду від

Цим
вироком Пекарський Віталій Миколайович, що народився 25 лютого 1967

року в с.Товпижин
Млинівського району Рівненської області, громадянин

України, з
середньою освітою, машиніст насосної станції Млинівської

центральної
районної лікарні, мешканець смт.Млинів, вул..Радянська, 12

кв.47, раніше не
судимий,

засуджений за ч.1 ст.135 КК України на два роки обмеження волі. На
підставі ст.ст.75, 76 цього Кодексу звільнений від відбування призначеного
покарання з іспитовим строком один рік і покладенням на нього обов'язків
попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого та повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або
навчання.

Постановлено стягнути із засудженого на користь:

- Млинівської
районної державної адміністрації 6 371 грн. 81 коп. витрат на лікування
потерпілого Моспана В.М.;

- Моспана В.М. 40 000 грн.
відшкодування моральної шкоди;

- держави:

- 624 грн. 79 коп. за проведення
судової трасологічної експертизи;

- 1202 грн. 25 коп. - судових авто
технічних експертиз;

- 196 грн. 14 коп. - судової
фізико-хімічної експертизи;

- 82 грн. 62 коп. - судово-медичної
імунологічної експертизи.

- 484 грн. 78 коп. державного мита.

Судом
вирішено питання щодо речових доказів.

Пекарський В.М. засуджений за те, що від 8 серпня 2005 року близько 21
год. 30 хв. керуючи автомобілем ВАЗ-21061, номерний знак 35023 КК, після
дорожньо-транспортної пригоди на вул.Поліщука в смт.Млинів Рівненської області,
у наслідок якої пішохід Моспан В.М. отримав тяжкі тілесні ушкодження у виді
відкритих переломів нижньої третини кісток правої гомілки, закритого перелому
лівого стегна і гомілки, забійної рани тім'яної ділянки справа, залишив місце
пригоди, чим поставив потерпілого у небезпечний для життя стан під час якого
він був позбавлений можливості вжити ефективних заходів до самозбереження через
отримані травми.

У поданих
на вирок апеляціях:

- засуджений Пекарський В.М.
посилаючись на незаконність і необґрунтованість вироку просить скасувати його
та закрити справу за відсутністю в діях складу злочину. Стверджує, що суд не
дав належної оцінки наявним у справі доказам. В доповненнях до апеляції
зазначив, що позовна заява прокурора не була оголошена в судовому засіданні і
позов вирішено не вірно;

- потерпілий Моспан В.М. посилаючись
на порушення вимог кримінально-процесуального законодавства, які допущені у
ході досудового слідства, просить скасувати ворок та повернути справу на
додаткове розслідування.

Заслухавши суддю-доповідача,
засудженого Пекарського В.М. та його захисника, які підтримали апеляцію
засудженого і просили залишити без задоволення апеляцію потерпілого Моспана
В.М., потерпілого та його представника, які підтримавши свою апеляцію,
вважають, що апеляцію засудженого слід лишити без задоволення, думку прокурора
про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали справи і обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів вважає, що до часткового задоволення підлягає
тільки апеляція засудженого.

Висновок суду про винність Пекарського
В.М. в завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному
для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів для самозбереження
внаслідок безпорадного стану через отримані травми ґрунтується на сукупності
досліджених у судовому засіданні доказів, які всебічно і об'єктивно досліджені
та правильно оцінені судом.

Свідок Чубара В.О. показав суду, що
коли разом з Савчуком В.А. виявили потерпілого, який лежав на проїзній частині
дороги, то з'явилась незнайома жінки. Інших осіб на місці події не було. Від
незнайомки дізналися, що перед їхнім приїздом вона бачила якийсь автомобіль,
який пригальмувавши в цьому місці, поїхав далі. Залишивши на місці пригоди
Савчука В.А., він поїхав в лікарню і повідомив про подію. Через кілька хвилин
потерпілого забрали в лікарню (а.с.248-249).

Показання аналогічного змісту у ході
досудового слідства і свідок Савчук В.А., які досліджені судом першої інстанції
(а.с.252).

Потерпілий Моспан В.М. показав, що
коли вів у руках велосипед правим краєм проїзної частини дороги біля лікарні
був збитий автомобілем. Про обставини події нічого не пам'ятає, оскільки
відразу знепритомнів (а.с.247, 356).

Згідно висновку судово-медичної
експертизи, наявні у потерпілого Моспана В.М. тілесні ушкодження у виді
відкритих переломів кісток нижніх кінцівок є тяжкими тілесними ушкодженнями за
критерієм небезпеки для життя (а.с.90-91).

Підтвердивши суду правильність свого
висновку, судово-медичний експерт Доманський А.Б. показав, що потерпілий не міг
вжити заходів для самозбереження тому, що був без свідомості
(а.с.249-250).

Доводи апелянта про те, що

Матеріали даної кримінальної справи
свідчать про достовірність і достатність доказів винуватості засудженого в
інкримінованому йому злочині. Постановлений вирок є законним і обґрунтованим.
Підстав для скасування вироку і закриття справи судова колегія не вбачає.

Разом з тим, колегія суддів враховує,
що відповідно ст.91 КПК до судових витрат відносяться суми, що мають бути
видані експертам та які витрачені слідчими органами і судом при провадженні у
справі на зберігання, пересилання, дослідження речових доказів. Дані про суми,
які мали бути відшкодовані за проведення вказаних експертиз, а також про те, що
слідчими органами було витрачено зазначені у вироку суми, в матеріалах справи
відсутні, проте цих обставин суд при винесенні вироку не врахував.

Керуючись
ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів,

у х
в а л
и л а :

Апеляцію
засудженого задовольнити частково, а потерпілого залишити без задоволення.

Вирок
Млинівського районного суду від 3 березня 2008 року щодо Пекарського Віталія
Миколайовича змінити.

Виключити
з вироку вказівку про стягнення з Пекарського В.М. в дохід держави судових витрат
на проведення експертиз, державного мита та Млинівської районної державної
адміністрації.

В решті
вирок залишити без зміни.

Колегія суддів судової
палати в кримінальних справах Апеляційного суду Рівненської області у складі:

головуючого - Сачука В.І.

суддів Гладкого
С.В., Полюховича О.І.

за участю прокурора Іванціва М.Р.

засудженого Корнійчука Г.В.

розглянула 2 вересня 2008 року у відкритому судовому засіданні в м.Рівному
кримінальну справу за апеляцією засудженого Корнійчука Г.В. на вирок
Дубенського міськрайонного суду
від 4 червня 2008 року.

Цим вироком Корнійчук Григорій Володимирович, що народився

14 лютого 1974 року, громадянин України, мешканець

с. Мирогоща Дубенського
району Рівненської області, не

одружений, не
працюючий, судимості не має,

засуджений
за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК
України на вісім років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з Корнійчука
Г.В. на користь:

- Дубенської
міської ради 850 гривень 99 копійок витрат, понесених на стаціонарне лікування потерпілого;

- потерпілого
Саюка М.В. на відшкодування
матеріальної шкоди 858 гривень 25 копійок та 2200 гривень -
моральної.

Судом вирішено питання щодо речових доказів по справі.

Корнійчук Г.В. визнаний винним і
засуджений за те, що 13 листопада 2006 року близько 18 год. в будинку Федорчук
Л.А. по вул.Стуса, 35 в селі Рачин Дубенського району Рівненської області, під
час суперечки, яка виникла на грунті неприязних відносин, з метою заподіяння
смерті, наніс Саюку М.В. ножем один удар у ліву половину грудної клітки. Внаслідок
цього удару потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в
момент заподіяння. Проте смерть не настала з незалежних від волі Корнійчука
Г.В. обставин, оскільки Саюку М.В. була своєчасно надана медична допомога.

У поданій на вирок апеляції засуджений
Корнійчук Г.В., посилаючись на
незаконність вироку, просить
його скасувати. Стверджує,
що судом

допущено істотні порушення вимог
кримінально-процесуального закону та не вжито всіх заходів для всебічного, повного
і об'єктивного дослідження та розгляду обставин справи, і, зокрема, тих, які
його виправдовують.

Заслухавши суддю-доповідача,
засудженого, який підтримав доводи своє апеляції, думку прокурора про відмову в
задоволенні скарги і залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів не вбачає підстав для її
задоволення.

Висновок суду про винність Корнійчука
Г.В. в замаху на умисне протиправне заподіяння смерті Саюка М.В. ґрунтується на
сукупності досліджених у судовому засіданні доказів, які всебічно і об'єктивно
досліджені та правильно оцінені судом.

Так, потерпілий Саюк М.В. показав
суду, що під час вечері в хату зайшов Корнійчук Г.В. і відразу став сваритись з
ним, ревнуючи до своєї співмешканки і звинувачуючи його в інтимному зв'язку з
нею. Коли підійшов до Корнійчука щоб вигнати його з будинку, то відчув різкий
біль в ділянці живота від швидкого удару з низу в верх ножем, який тримав
Корнійчук Г.В. (т.2 а.с.238-239).

Такого ж змісту показання потерпілий дав
під час допиту та очної ставки з Корнійчуком Г.В. у ході досудового слідства
(т.1 а.с.36-37, 115-116). При відтворенні обстановки і обставин події
потерпілий показав як саме Корнійчук наніс йому удар ножем у лівий бік (т.1
а.с.57-60).

Відповідають показанням потерпілого
покази свідка Артемчука Р.Ф., дані суду та на досудовому слідстві, у ході
відтворення обставин події на досудовому слідстві (т.2 а.с.240, т.1 а.с.52-56).

Аналогічного змісту показання дала
досудовому слідству, і їх дослідив суд, й свідок Федорчук Л.А. Зокрема свідок
показала, що після сварки і удару ножем потерпілого, Корнійчук Г.В. сказав
Саюку М.В.: «Що заробив - те й маєш» (т.1 а.с.43-44).

Також судом взято до уваги висновок
судово-медичної експертизи, згідно якого колото-різане поранення лівої половини
грудної клітки в Саюка М.В.
із пошкодженням лівого купола діафрагми , селезінки, великого сальника
відноситься до тяжких тілесних ушкоджень і є небезпечним для життя і здоров'я в
момент заподіяння. Пошкодження виникло від одного удару ножем. Глибина
проникнення клинка в тіло потерпілого становить не менше 10 см. Показання
потерпілого Саюка М.В. і свідків Федорчук Л.А. та Артемчука Р.П. відповідають
локалізації ушкоджень на тілі потерпілого (т.1 а.с.68-69).

Врахував суд і висновок амбулаторної
судової психолого-психіатричної експертизи, відповідно до якого Корнійчук Г.В.
не страждав психічними захворюваннями на час вчинення інкримінованого діяння і
міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (т.1 а.с.214-216).

За
таких обставин доводи
апеляції про нанесення
ножового удару

потерпілому
свідком Федорчук Л.А. судова колегія вважає безпідставними.

Дані Федорчук Л.А. у ході дослідчої
перевірки пояснення не можуть бути взяті до уваги, оскільки вона не була
попереджена про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого
повідомлення про вчинення злочину, яка передбачена ст.384 КК України (т.1
а.с.25). Тому посилання в апеляції на залишення судом цих пояснень без оцінки
не заслуговують на увагу.

Доводи апеляції про невиконання
вказівок щодо допиту свідка Федорчук Л.А., які містяться в ухвалі апеляційного
суду від 7 серпня 2007 року - безпідставні, оскільки у ході апеляційного
розгляду було встановлено порушення судом першої інстанції вимог
безпосередності та порядку дослідження доказів. У ході нового розгляду справи
суд першої інстанції, виконавши передбачені законом заходи для допиту зазначеного
свідка, дослідив її показання у судовому засіданні (т.1 а.с.43-44).

Не заперечуючи факту бійки, Корнійчук
Г.В. показав суду, що в будинку Федорчуків між Федорчук Л. і ним виникла
сварка, яка привела до сутички з Саюком. Після припинення бійки, він побачив
ніж в руках Федорчук Л. (а.с.238). Проте його показання повністю спростовуються
зазначеними свідченнями потерпілого і свідків.

Судова колегія вважає, що при
кваліфікації дій засудженого суд першої інстанції належним чином врахував знаряддя
та спосіб вчинення злочину і сам характер поранення Саюка. Дії засудженого за
ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України кваліфіковані відповідно до установлених у
справі фактичних обставин злочину.

Посилання в апеляції про порушення
права на захист колегія та закритість
судового засідання суддів вважає безпідставними і такими, що не грунтуються на
матеріалах справи. Як вбачається з протоколу судового засідання воно відбулося
з участю захисника-адвоката Горощука М.В. і було відкритим (т.2 а.с.237-243).

Покарання призначено у відповідності
до вимог ст. 65 КК України. Як вбачається з вироку, при його призначенні суд
належним чином врахував тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обтяжуючу
покарання обставину.

Під час досудового та судового
слідства порушень норм КПК України, які були б підставою для зміни або
скасування вироку, не допущено.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України,
колегія суддів

у х
в а л
и л а :

Вирок Дубенського міськрайонного суду від 4
червня 2008 року щодо

Корнійчука Григорія Володимировича залишити без зміни, а апеляцію
засудженого Корнійчука Г.В. - без задоволення.

С у
д д і

В.І.Сачук
С.В.Гладкий О.І.Полюхович

З оригіналом згідно

Суддя-доповідач С.В.Гладкий

У Х
В А Л А

І М
Е Н Е
М У К
Р А Ї
Н И

Колегія суддів судової
палати в кримінальних справах Апеляційного суду Рівненської області у складі:

головуючого - Сачука В.І.

суддів Гладкого
С.В., Полюховича О.І.

за участю прокурора Іванціва М.Р.

засудженого Корнійчука Г.В.

розглянула 2 вересня 2008 року у відкритому судовому засіданні в м.Рівному
кримінальну справу за апеляцією засудженого Корнійчука Г.В. на вирок
Дубенського міськрайонного суду
від 4 червня 2008 року.

Цим вироком Корнійчук Григорій Володимирович, що народився

14 лютого 1974
року, громадянин України, мешканець

с. Мирогоща Дубенського
району Рівненської області, не

одружений, не
працюючий, судимості не має,

засуджений
за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК
України на вісім років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з Корнійчука
Г.В. на користь:

- Дубенської
міської ради 850 гривень 99 копійок витрат, понесених на стаціонарне лікування потерпілого;

- потерпілого
Саюка М.В. на відшкодування
матеріальної шкоди 858 гривень 25 копійок та 2200 гривень -
моральної.

Судом вирішено питання щодо речових доказів по справі.

Корнійчук Г.В. визнаний винним і
засуджений за те, що 13 листопада 2006 року близько 18 год. в будинку Федорчук
Л.А. по вул.Стуса, 35 в селі Рачин Дубенського району Рівненської області, під
час суперечки, яка виникла на грунті неприязних відносин, з метою заподіяння
смерті, наніс Саюку М.В. ножем один удар у ліву половину грудної клітки.
Внаслідок цього удару потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні
для життя в момент заподіяння. Проте смерть не настала з незалежних від волі
Корнійчука Г.В. обставин, оскільки Саюку М.В. була своєчасно надана медична
допомога.

У поданій на вирок апеляції засуджений
Корнійчук Г.В., посилаючись на
незаконність вироку, просить
його скасувати. Стверджує,
що судом

допущено істотні порушення вимог
кримінально-процесуального закону та не вжито всіх заходів для всебічного,
повного і об'єктивного дослідження та розгляду обставин справи, і, зокрема,
тих, які його виправдовують.

Заслухавши суддю-доповідача,
засудженого, який підтримав доводи своє апеляції, думку прокурора про відмову в
задоволенні скарги і залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів не вбачає підстав для її
задоволення.

Висновок суду про винність Корнійчука
Г.В. в замаху на умисне протиправне заподіяння смерті Саюка М.В. ґрунтується на
сукупності досліджених у судовому засіданні доказів, які всебічно і об'єктивно
досліджені та правильно оцінені судом.

Так, потерпілий Саюк М.В. показав
суду, що під час вечері в хату зайшов Корнійчук Г.В. і відразу став сваритись з
ним, ревнуючи до своєї співмешканки і звинувачуючи його в інтимному зв'язку з
нею. Коли підійшов до Корнійчука щоб вигнати його з будинку, то відчув різкий біль
в ділянці живота від швидкого удару з низу в верх ножем, який тримав Корнійчук
Г.В. (т.2 а.с.238-239).

Такого ж змісту показання потерпілий
дав під час допиту та очної ставки з Корнійчуком Г.В. у ході досудового
слідства (т.1 а.с.36-37, 115-116). При відтворенні обстановки і обставин події
потерпілий показав як саме Корнійчук наніс йому удар ножем у лівий бік (т.1
а.с.57-60).

Відповідають показанням потерпілого
покази свідка Артемчука Р.Ф., дані суду та у ході відтворення обставин події на
досудовому слідстві (т.2 а.с.240, т.1 а.с.52-56). Зокрема свідок показав, що
після сварки і удару ножем потерпілого, Корнійчук сказав Саюку: «Що заробив -
те й маєш».

Аналогічного змісту показання дала
досудовому слідству, і їх дослідив суд, й свідок Федорчук Л.А. (т.1 а.с.43-44).

Також судом взято до уваги висновок
судово-медичної експертизи, згідно якого колото-різане поранення лівої половини
грудної клітки в Саюка М.В.
із пошкодженням лівого купола діафрагми , селезінки, великого сальника
відноситься до тяжких тілесних ушкоджень і є небезпечним для життя і здоров'я в
момент заподіяння. Пошкодження виникло від одного удару ножем. Глибина
проникнення клинка в тіло потерпілого становить не менше 10 см. Показання
потерпілого Саюка М.В. і свідків Федорчук Л.А. та Артемчука Р.П. відповідають
локалізації ушкоджень на тілі потерпілого (т.1 а.с.68-69).

Врахував суд і висновок амбулаторної
судової психолого-психіатричної експертизи, відповідно до якого Корнійчук Г.В.
не страждав психічними захворюваннями на час вчинення інкримінованого діяння і
міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (т.1 а.с.214-216).

За
таких обставин доводи
апеляції про нанесення
ножового удару

потерпілому
свідком Федорчук Л.А. судова колегія вважає безпідставними.

Дані Федорчук Л.А. у ході дослідчої
перевірки пояснення не можуть бути взяті до уваги, оскільки вона не була
попереджена про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого повідомлення
про вчинення злочину, яка передбачена ст.384 КК України (т.1 а.с.25). Тому
посилання в апеляції на залишення судом цих пояснень без оцінки не
заслуговують на увагу.

Доводи апеляції про невиконання
вказівок щодо допиту свідка Федорчук Л.А., які містяться в ухвалі апеляційного
суду від 7 серпня 2007 року - безпідставні, оскільки у ході апеляційного
розгляду було встановлено порушення судом першої інстанції вимог
безпосередності та порядку дослідження доказів. У ході нового розгляду справи
суд першої інстанції, виконавши передбачені законом заходи для допиту
зазначеного свідка, дослідив її показання у судовому засіданні (т.1 а.с.43-44).

Не заперечуючи факту бійки, Корнійчук
Г.В. показав суду, що в будинку Федорчуків між Федорчук Л. і ним виникла
сварка, яка привела до сутички з Саюком. Після припинення бійки, він побачив
ніж в руках Федорчук Л. (а.с.238). Проте його показання повністю спростовуються
зазначеними свідченнями потерпілого і свідків.

Судова колегія вважає, що при
кваліфікації дій засудженого суд першої інстанції належним чином врахував
знаряддя та спосіб вчинення злочину і сам характер поранення Саюка. Дії
засудженого за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України кваліфіковані відповідно до
установлених у справі фактичних обставин злочину.

Посилання в апеляції про порушення
права на захист колегія та закритість
судового засідання суддів вважає безпідставними і такими, що не грунтуються на
матеріалах справи. Як вбачається з протоколу судового засідання воно відбулося
з участю захисника-адвоката Горощука М.В. і було відкритим (т.2 а.с.237-243).

Покарання призначено у відповідності
до вимог ст. 65 КК України. Як вбачається з вироку, при його призначенні суд
належним чином врахував тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обтяжуючу
покарання обставину.

Під час досудового та судового
слідства порушень норм КПК України, які були б підставою для зміни або
скасування вироку, не допущено.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України,
колегія суддів

у х
в а л
и л а :

Вирок Дубенського міськрайонного суду від 4
червня 2008 року щодо

Корнійчука Григорія Володимировича залишити без зміни, а апеляцію
засудженого Корнійчука Г.В. - без задоволення.

С у
д д і

В.І.Сачук
С.В.Гладкий
О.І.Полюхович

У Х
В А Л А

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів
Судової палати в
кримінальних справах Апеляційного
суду Рівненської області у складі:

головуючого - Сачука
В.і.

суддів Гладкого С.В.,
Полюховича О.І.

за участю прокурора Іванціва М.

потерпілої Малікової М.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні 2 вересня 2008 року в місті
Рівному кримінальну справу за апеляцією засудженого Ковалевського В.О. на
постанову судді Гощанського районного суду
від 2 липня 2008 року.

Цією постановою відмовлено
Ковалевському Вячеславу Олеговичу у відновленні пропущеного строку на
апеляційне оскарження вироку Гощанського районного суду від 21 травня 2008
року, яким його засуджено за ч.3 ст.185, ч.2 ст.309 КК України на три роки
позбавлення волі і визнано його апеляцію такою, що не підлягає розгляду.

У поданій на постанову апеляції
засуджений посилається, що у ході розгляду даної кримінальної справи ним було
заявлено клопотання про її об'єднання провадження з іншою справою, яка
знаходилась у провадження цього ж суду, яке суд не вирішив. В наслідок цього
ним було пропущено строк апеляційного оскарження вироку. Просить відновити
строк на апеляційне оскарження і прийняти апеляцію до розгляду (а.с.161).

Заслухавши суддю-доповідача, думку
потерпілої Малікової М.О. та міркування
прокурора про залишення постанови без зміни, перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не
підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
вирок постановлено судом 21 травня 2008 року. Тоді ж головуючою по справі
роз'яснено його зміст, строк та порядок оскарження і у той же копія вироку
вручена засудженому (а.с.139-140, 141-142, 143).

Однак лише 19 червня 2008 року
засудженим Ковалевським В.О. подана апеляція з клопотанням про поновлення
строку. З цього клопотання убачається, що причиною пропуску строку подачі
апеляції засуджений вказав не вирішення судом при розгляді справи клопотання
про об'єднання в одне провадження цієї кримінальної справи з іншою (а.с.149).

Відповідно до положення ст.90 КПК
України постановою судді за клопотанням заінтересованої особи повинен бути
відновлений строк, який пропущений з поважної причини. Як убачається зі змісту
апеляції засудженого, такою є не вирішення судом першої інстанції його
клопотання про об'єднання справ в одне провадження. Зазначену обставину судова
колегія вважає не поважною і тому апеляція засудженого не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

у х
в а л
и л а :

Постанову Гощанського
районного суду від 2 липня 2008 року по
кримінальній справі щодо Ковалевського Вячеслава Олеговича залишити без зміни ,
а апеляцію засудженого Ковалевського В.О. - без задоволення.

С у
д д і :

В.І.Сачук
С.В.Гладкий
О.І.Полюхович

У Х В
А Л А

І М
Е Н Е
М У К
Р А Ї
Н И

2
вересня 2008 року
м. Рівне

Колегія суддів Судової палати в
кримінальних справах Апеляційного суду Рівненської області у складі:

головуючого - Сачука
В.І.

суддів Гладкого С.В., Полюховича О.І.

з участю
прокурора Іванціва М.Р.

розглянула у
відкритому судовому засіданні
кримінальну справу за
апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої
інстанції, на вирок Дубенського міськрайонного суду від 9 квітня 2008 року.

28 серпня 2008 року в Апеляційний суд
Рівненської області від прокурора, який брав
участь у розгляді справи судом першої інстанції по кримінальній справі
про обвинувачення Штуки Олександра Дмитровича і Богути Марини Анатоліївни за
ч.1 ст.204 КК України, надійшов лист за №2217-08 від 26.08.08 р., яким апеляцію
відкликано.

Апеляції інших учасників судового
розгляду - відсутні, оскільки постановою головуючого від 1 липня 2008 року
апеляції Богути М.А, і Штуки О.Д. на вказаний вирок визнано такими, що не підлягають
розгляду.

Заслухавши думку прокурора про
задоволення відклику апеляції і закриття апеляційного провадження, судова
колегія вважає, що за таких обставин
апеляційний розгляд справи підлягає
закриттю.

На
підставі наведеного та
керуючись ст.364 КПК України,
колегія суддів,

у х
в а л
и л а :

Закрити апеляційний розгляд
кримінальної справи за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції, на вирок Дубенського міськрайонного суду
від 9 квітня 2008 року щодо Штуки
Олександра Дмитровича і Богути Марини Анатоліївни.

С у
д д і

О.І.Полюхович С.В.Гладкий В.І.Сачук

Згідно

Суддя-доповідач С.В.Гладкий

У Х
В А Л А

І М
Е Н Е
М У К
Р А Ї
Н И

26
серпня 2008 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати в
кримінальних справах Апеляційного суду Рівненської області у складі:

головуючої Горщарук Г.О.

суддів Сачука В.І., Гладкого С.В.

з участю
прокурора Войтюка А.М.

розглянула у
відкритому судовому засіданні
кримінальну справу за
апеляцією прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, на вирок
Рівненського міського суду від 21 травня 2008
року.

26 серпня 2008 року в Апеляційний суд
Рівненської області прокурором, який затвердив обвинувальний висновок по
кримінальній справі про обвинувачення Шаманської Лариси Михайлівни за ч.2
ст.309 КК України, листом за №5/201-07 від 22.08.08 р. апеляцію відкликано.

Апеляції інших учасників
судового розгляду -
відсутні.

Заслухавши думку прокурора про
задоволення листа про відкликання апеляції і закриття апеляційного провадження,
судова колегія вважає, що за таких
обставин апеляційний розгляд справи
підлягає закриттю.

На
підставі наведеного та
керуючись ст.364 КПК України,
колегія суддів,

у х
в а л
и л а :

Закрити апеляційний розгляд
кримінальної справи за апеляцією прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, на
вирок Рівненського міського суду від
постанову Острозького районного
суду від 21 травня 2008 року щодо Шаманської Лариси
Михайлівни.

С у
д д і

Г.О.Горщарук
С.В.Гладкий В.І.Сачук

Згідно

Суддя-доповідач С.В.Гладкий

У Х В
А Л А

І М
Е Н Е
М У К
Р А Ї
Н И

Колегія суддів судової палати в кримінальних
справах Апеляційного суду Рівненської області у складі:

головуючої - Міщенко О.А.

суддів Гладкого С.В., Полюховича О.І.

з участю
потерпілої Ярмолюк Л.П.

засудженого
Гречанного А.К.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Рівному 19 серпня 2008 року кримінальну справу за апеляцією
засудженого Гречанного А.К. на вирок Рівненського міського суду від 14 травня
2008 року.

Цим вироком Гречанний Андрій
Кімович, що народився 23 жовтня 1975
року в

м.Рівному і
проживає там же по вул.Київській,
65, кв.65, громадянин

України, з вищою
освітою, працюючий лікарем відділення ультразвукової

діагностики Рівненської
обласної клінічної лікарні,
зареєстрований по

вул.Грушевського,
170 кв.34 в м.Дубно Рівненської області,
раніше не

судимий,

засуджений за ч.2 ст.125 КК України на
двісті годин громадських робіт. Від призначеного покарання звільнений на
підставі п.«б» ст.1 Закону України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року.

Заявлений потерпілою Ярмолюк Л.П.
цивільний позов залишено без розгляду.

Гречанний А.К. засуджений за те, що близько 16 год. 6 березня 2007 року
в робочому кабінеті лікаря Ярмолюк Л.П., який знаходиться у приміщенні
Рівненської обласної клінічної лікарні, на грунті особистих неприязних
стосунків, наніс останній декілька ударів кулаком. Внаслідок цього потерпіла
отримала тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на лівому передпліччі, лівій
вушній раковині, лівій тім'яній ділянці, правому плечі, правій
тім'яно-потиличній ділянці, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного
мозку, що відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом
здоров'я.

У поданій на вирок апеляції засуджений
Гречанний А.К. стверджує, що його засуджено незаконно, оскільки викладені у
вироку висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Судом не було
встановлено наявності умислу на заподіяння потерпілій короткочасного розладу
здоров'я та залишено без оцінки суперечливі показання Ярмолюк Л.П. та свідків Ковальчук
Т.І., Струїнської О.А., експерта. Просить скасувати вирок та закрити справу.

Заслухавши суддю-доповідача,
засудженого Гречанного А.К., який підтримав свою апеляцію, думку потерпілої про
залишення вироку без зміни, дослідивши матеріали кримінальної справи та
обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про винність Гречанного
А.К. в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження потерпілій Ярмолюк Л.П.
грунтується на сукупності зібраних у справі та досліджених у судовому засіданні
достатніх та достовірних доказів, яким судом дана правильна юридична оцінка.

За показаннями потерпілої Ярмолюк Л.П.
неприязні стосунки з Гречанним А.К. були давно. Вранці 6 березня 2007 року між
Гречанним А.К. і нею виник інцидент з приводу огляду пацієнтки. Згодом, того ж
дня до її кабінету увірвався Гречанний А.К., який мовчки вдарив і кинув її в
шафу та - головою об плитку. Внаслідок отриманих при цьому тілесних ушкоджень
перебувала на лікуванні 27 днів (а.с.26).

Ці показання підтвердила свідок
Ковальчук Т.І., яка, зокрема, показала, що Гречанний А.К. кидав Ярмолюк Л.П. в
різні боки і бив кулаком (а.с.28).

Про те, що в кабінеті потерпілої
Гречанний А.К. замахнувся на Ярмолюк Л.П. дала суду пояснення і свідок
Струїнська О.А. (а.с.34).

За висновком судово-медичної
експертизи від 4 грудня 2007 року виявлені у Ярмолюк Л.П. тілесні ушкодження (у
вигляді крововиливів на лівому передпліччі, лівій вушній раковині, правому
плечі, в лівій тім'яній ділянці, в правій тім'яно-потиличній ділянці, рваної
рани на мочці лівого вуха, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного
мозку) спричиненні дією твердих тупих предметів і відносяться до легких
тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я (а.с.18).

Згідно акту службового розслідування
від 27 березня 2007 року комісія працівників Рівненської обласної клінічної
лікарні дійшла висновку про те, що внаслідок з'ясування особистих стосунків 6
березня 2007 року в кабінеті відділення УЗД зазначеної лікарні факт нанесення
тілесних ушкоджень лікарю Ярмолюк Л.П. лікарем Гречанним А.К. мав місце
(а.с.37).

Засуджений Гречанний А.К. заперечивши
умисне нанесення тілесних ушкоджень, пояснив, що конфлікт було спровоковано
діями Ярмолюк Л.П., яка побачивши його після побиття невідомими особами,
усміхнулася з цього (а.с.26-28).

Давши належну юридичну оцінку зібраним
доказам, суд правильно кваліфікував дії Гречаного А.К. за ч.2 ст.125 КК України
і призначив покарання в межах санкції зазначеної норми.

При вирішення питання про звільнення
винного від покарання суд належним чином врахував вимоги
кримінально-процесуального законодавства та Закону України «Про амністію» від 19
квітня 2007 року, зокрема наявності на утриманні Гречаного А.К. неповнолітньої
доньки, 2005 року народження.

На
підставі наведеного та керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів

у х
в а л
и л а :

Вирок Рівненського міського суду від
14 травня 2008 року щодо Гречаного Андрія Кімовича залишити без зміни, а
апеляцію засудженого Гречаного А.К. - без задоволення.

С у
д д і

О.А.Міщенко
С.В.Гладкий О.І.Полюхович

покарання ст.65 Кримінального
кодексу

призначенні покарання та

Колегія суддів Судової палати в
кримінальних справах Апеляційного суду Рівненської області у складі:

головуючої - Міщенко О.А.

суддів Гладкого С.В., Полюховича О.І.

з участю
прокурора Горбань О.В.

захисника
Власик В.Я.

розглянула 19 серпня 2008 року у відкритому судовому засіданні в місті
Рівне апеляцію прокурора, яка брала участь у розгляді справи судом першої
інстанції, на постанову Рівненського міського суду від 4 червня 2008 року по
кримінальній справі про обвинувачення Баюна В.М.

Цією
постановою кримінальну справу по обвинуваченню

Баюна Володимира Миколайовича за ч.5
ст.191, ч.3 ст.27, ч.2 ст.366 КК України

закрито у
зв'язку з відсутністю події злочину.

У
поданій на постанову апеляції прокурор посилається на те, що дане рішення суду
прийнято з істотними порушеннями норм кримінального і
кримінально-процесуального законодавства, невідповідністю висновків суду
фактичним обставинам справи. Просить скасувати постанову суду та направити
справу на новий судовий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача,
прокурора, яка підтримала апеляцію і просила скасувати постанову суду та
повернути справу на новий судовий розгляд, думку обвинуваченого та його
захисника про залишення постанови без зміни, дослідивши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що постанова суду не може
лишатись чинною і підлягає скасуванню з таких підстав.

Згідно п.2-1 ч.1 ст.54 КПК України
суддя не може брати участь в розгляді кримінальної справи, якщо він розглядав
скарги на постанови про відмову в порушенні кримінальної справи або закриття
справи.

Як вбачається з матеріалів справи за №
9-773/05, цим же суддею 23 грудня 2005 року було задоволено скаргу і скасовано
постанову про порушення кримінальної справи щодо Баюна В.М. за ч.5 ст.191 КК України та
закрито справу за відсутністю події злочину на підставі п.1 ч.1 ст.6 КПК.

За таких обставин, у відповідності до
вимог п.2 ч.2 ст.370 КПК, постанову у всякому разі слід скасувати, оскільки її
постановлено незаконним складом суду.

У ході нового судового розгляду слід
врахувати зазначене і взяти до уваги доводи, які наведені в апеляції прокурора.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів,

у х
в а л
и л а :

Апеляцію прокурора задовольнити.

Постанову Рівненського міського суду
від 4 червня 2008 року по кримінальній справі про обвинувачення Баюна В.М. -
скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд у той же суд під
головуванням іншого судді.

С у
д д і

О.А.Міщенко С.В.Гладкий О.І.Полюхович

Згідно

Суддя-доповідач С.В.Гладкий

П О
С Т А
Н О В А

12 серпня 2008 року
місто Рівне

Суддя Апеляційного суду Рівненської
області Гладкий С.В. з участю прокурора Горбань О.В. у ході попереднього
розгляду кримінальної справи стосовно Баюна В.М. за апеляцією прокурора, яка
брала участь у розгляді справи, на постанову Рівненського міського суду від 4
червня 2008 року,

в с
т а н
о в и в :

Прокурор подала апеляцію на постанову
Рівненського міського суду від 4 червня 2008 року, якою скасовано постанову
старшого слідчого ГСУ МВС України про відсторонення на час провадження
досудового слідства Баюна Володимира Миколайовича від посади головного лікаря
Рівненського обласного спеціалізованого диспансеру радіаційного захисту
населення.

Відповідно до статті 347
Кримінально-процесуального кодексу України
(далі - КПК) апеляція може бути подана на постанови місцевих судів у
випадках, передбачених цим Кодексом.

Системний аналіз статей 149, 237, 240,
244 КПК дає підстави зробити висновок про те, що апеляція на рішення про
скасування відсторонення від посади чинним КПК не передбачена.

На думку прокурора у прийнятті цієї
апеляції слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись
ст.ст. 347, 356, 357 КПК України,

п о
с т а
н о в
и в :

Відмовити у прийнятті апеляції
прокурора на постанову Рівненського міського суду від 4 червня 2008 року щодо
скасування постанови слідчого про відсторонення обвинуваченого Баюна В.М. від
посади головного лікаря Рівненського обласного спеціалізованого диспансеру
радіаційного захисту населення.

Суддя

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Рівному 19 серпня
2008 року кримінальну справу за апеляцією засудженого Кашталяна О.М. на вирок
Рівненського міського суду від 19 травня 2008 року.

Цим
вироком Кашталян
Олександр Миколайович, народився 18 квітня 1984 року

в м.Рівному і проживає там же по вул.Шевченка, 49 кв.5, громадянин
України,

з середньою освітою, не одружений, раніше судимий Рівненським
міським

судом 1 липня 2003 року за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням
ст.69

цього Кодексу на два роки шість місяців позбавлення волі,

засуджений за ч.2 ст.186 КК України на чотири роки
позбавлення волі.

Судом
вирішено питання щодо речових доказів.

Кашталян О.М. засуджений за те, що
повторно скоїв крадіжки чужого майна за наступних обставин.

30 березня 2007 року близько 3 год.
на пероні залізничного вокзалу станції Рівне, перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, він відкрито викрав черевики, які зняв з ніг Гузича С.В., чим
заподіяв потерпілому шкоду на суму 200 грн.

29 липня 2007 року близько 4 год.
біля будинку №26 на вул.Калнишевського в м.Рівному застосував до Сіль Н.М.
насильство, яке не є небезпечним для її життя і здоров'я, та відкрито викрав
належний потерпілій мобільний телефон «Самсунг Х-640» з сім-карткою та зарядним
пристроєм до нього, а також гроші в сумі одна гривня. Цими діями заподів
потерпілій Сіль Н.М. матеріальну шкоду на суму 866 грн.

У поданій на вирок апеляції
засуджений Кашталян О.М. посилається на невідповідність призначеного покарання
тяжкості злочину та особі засудженого. Просить призначити покарання, яке не пов'язано з
позбавленням волі або пом'якшити покарання.

Заслухавши суддю-доповідача,
засудженого, який підтримав свою апеляцію і просив пом'якшити призначене
покарання, міркування захисника про
скасування вироку та думку прокурора про залишення вироку без зміни, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що
апеляція задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як показав суду потерпілий Гузич С.В.
після спільного вживання горілки з Кашталяном О.М. та іншими, засуджений
запропонував віддати туфлі. Отримавши відмову, Кашталян та інша особа стали
бити його і хтось з них зняв з нього туфлі (т.2 а.с.183).

За висновком судово-медичної
експертизи від 7 травня 2007 року у Гузича С.В. виявлено тілесні ушкодження у
вигляді закритого перелому кісток носа, забійних ран голови, які могли
виникнути за вказаних обставин і відносяться до легких тілесних ушкоджень з
короткочасним розладом здоров'я (т.2 а.с.44).

Показання потерпілого підтвердили
свідки Мальчик П.Ф. і Ткачук В.М., які зокрема пояснили суду, що під час
виконання обов'язків по охороні громадського порядку на залізничному вокзалі
станції Рівне до них звернувся Гузич С.В. із заявою про його побиття і
пограбування. Відразу після цього було затримано двох молодиків, один з яких
тримав черевики. Потерпілий впізнав нападників та свої черевики (т.2 а.с.186).

Згідно протоколу про доставлення в
чергову частину лінійного відділу міліції на станції Рівне у Кашталяна О.М.
вилучено черевики чорного кольору (т.2 а.с.9).

В судовому засіданні засуджений
Каштелян О.М. показав, що потерпілий сам віддав йому туфлі (т.2 а.с.141).

За таких обставин доводи апеляції про
те, що потерпілий не чув і не бачив коли у нього викрали черевики -
безпідставні. Суд першої інстанції дав
належну оцінку цим доказам і правильно кваліфікував дії засудженого за ч.2
ст.186 КК України.

Потерпіла Сіль Н.М. показала суду, що
коли Кашталян О.М. провів її до дому, то попросив дати йому мобільний телефон.
Почувши відмову, він схватив її за коси і зажадав телефон, а після пропозиції
забрати сумку - підбив ногу, від чого вона впала на дорогу. Після повторної
погрози вона, злякавшись, віддала телефон. Також Каштелян забрав з сумочки
зарядний пристрій до телефону і гроші, які мала при собі - 1 гривню (т.2
а.с.184). Аналогічного змісту показання вона дала у ході очної ставки з
Кашталяном О.М. (т.1 а.с.43-45).

Згідно висновку судово-медичної
експертизи від 2 жовтня 2007 року у Сіль Н.М. виявлено тілесні ушкодження у
вигляді крововиливу на лівому передпліччі і саден в ділянці ліктьового суглобу,
які відносяться до легких (т.1 а.с.74).

Свідки Пастушок І.Г. і Мельничук В.А.
підтвердили показання потерпілої і показали, що після того як Сіль Н.М. була
разом Кашталяном О.М. в районі залізничного вокзалу, вона прийшла в лінійний
відділ міліції із заявою про те, що засуджений із застосуванням насильства
забрав її мобільний телефон (т.2 а.с.185).

Факт протиправного заволодіння
телефоном і зарядним пристроєм визнав у судовому засіданні Кашталян О.М. (т.2
а.с.140). Про пограбування потерпілої засуджений показав та розказав у ході
відтворення обстановки і обставин події (т.1 а.с.46-49).

Доводи апеляції про відсутність
насильства щодо потерпілої та погроз на її адресу не відповідають наявним у
справі доказам і є безпідставними. Зазначеним доказам суд першої інстанції дав
правильну юридичну оцінку і вірно кваліфікував дії засудженого за ч.2 ст.186 КК
України.

При призначенні покарання суд
належним чином врахував вимоги ст.65 КК України - ступінь тяжкості
вчиненого, особу винного та
обставини, що обтяжують покарання -
рецидив злочинів та вчинення злочинів у стані алкогольного сп'яніння. Також суд
врахував, що Кашталян О.М. раніше судимий, посередньо характеризується за місце
проживання, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з приводу
опійної наркоманії. З вироку вбачається, що хоча пом'якшуючих покарання
обставин суд не виявив, проте призначив мінімальне покарання, яке передбачене
законом за цей злочин. (т.2 а.с.226).
Тому підстав для пом'якшення покарання засудженому не має.

Поряд з тим суд безпідставно визнав,
що Кашталян О.М. вчинив тяжкий злочин, оскільки відповідно до ст.12 КК України
до цієї категорії злочинів відносяться ті, покарання за які передбачено у виді
позбавлення волі на строк від п'яти до десяти років. Тому з мотивувальної
частини вироку слід виключити посилання про те, що вчинений Кашталяном О.М.
злочин є тяжким.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.
365, 366 КПК України, колегія суддів,

у х
в а л
и л а :

Вирок Рівненського міського суду від
19 травня 2008 року щодо Кашталяна Олександра Миколайовича в частині
призначеного покарання залишити без зміни, а апеляцію засудженого Кашталяна О.М. -
без задоволення.

Виключити з мотивувальної частини
вироку посилання про те, що вчинений Кашталяном О.М. злочин є тяжким.

В решті залити вирок без зміни.

С у д д
і

О.М.Міщенко С.В.Гладкий О.І.Полюхович

Колегія суддів Судової палати в кримінальних справах
Апеляційного суду Рівненської
області у складі:

головуючої - Міщенко О.А.

суддів Полюховича О.І., Гладкого С.В.

прокурора
Іванців М.Р.

особи, яка
подала скаргу -Зозулі П.Г.

розглянула у відкритому судовому
засіданні 18 серпня 2008 року в місті Рівному апеляцію прокурора, яка брала
участь у розгляді справи судом першої інстанції, на постанову Рівненського
міського суду від
1 серпня 2008 року.

Постановою старшого слідчого
прокуратури Рівненської області Рудюка В.Р. від 16 липня 2008 року за ч.2 ст.364,
ч.2 ст.366 КК України порушено кримінальну справу щодо Зозулі Петра Григоровича
за фактом зловживання владою та службового підроблення, що спричинило тяжкі
наслідки при винесенні судового рішення від 14 липня 2004 року в цивільній
справі про визнання дійсним договору купівлі-продажу автомобіля «Toyota Lexus GX470”, укладеного між Венгелем М.Г. та
Ковалем І.Г.

У
поданій на постанову слідчого скарзі Зозуля П.Г. послався на те, що ця
постанова є незаконна та безпідставна і
підлягає скасуванню. Зокрема він покликався на відсутність підстав для
порушення кримінальної справи та ознак злочинів, а також те, що зазначена у
постанові цивільна справа в його провадженні не знаходилась.

Постановою Рівненського міського суду
від 1 серпня 2008 року скаргу задоволено і скасовано постанову про порушення
кримінальної справи щодо Зозулі П.Г. Цією ж постановою відмовлено в порушенні
кримінальної справи відносно Зозулі П.Г.

Суд визнав, що достатніх даних про
наявність в діях Зозулі П.Г. не було. При цьому він послався на те, що висновки
криміналістичної і почеркознавчої експертиз отримані незаконним шляхом,
оскільки порушено права обвинуваченого, передбачені ст.197
Кримінально-процесуального кодексу України.

В апеляції прокурор
посилається на неправильність висновків суду, оскільки до розгляду скарги на
постанову про порушення кримінальної справи обвинувачення скаржнику не
пред'являлось і судом не дано належної оцінки матеріалам дослідчої перевірки.
Просить скасувати постанову судді та повернути матеріали справи прокуратурі
Рівненської області для подальшого проведення досудового слідства.

Заслухавши суддю-доповідача,
прокурора, який підтримав апеляцію і просив скасувати постанову суду та повернути
справу слідчому відділу прокуратури Рівненської області для проведення
досудового слідства, думку Зозулі П.Г. про залишення постанови без зміни,
дослідивши матеріали справи і обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів вважає,
що апеляція підлягає до
задоволення частково, виходячи з наступного.

Визнавши незаконною постанову про
порушення кримінальної справи, суд прийшов висновку про відсутність достатніх
даних, які вказують на дані про вчинення зазначених злочинів Зозулею П.Г.,
оскільки висновки криміналістичної та почеркознавчої експертиз отримані
незаконним шляхом (а.с.11-13). Проте
судом залишено без уваги те, що у скарзі на постанову про порушення
кримінальної справи йдеться лише про відсутність підстав для порушення
кримінальної справи і ознак складів злочинів (а.с.2).

Згідно ст.16-1
Кримінально-процесуального кодексу України розгляд справ у судах відбувається
на засадах змагальності. Із зазначених матеріалів справи убачається, що цих
вимог судом дотримано не було.

В супереч вимогам ст.236-8 КПК протокол
судового засідання, який є основним засобом фіксації перебігу судового розгляду
справи, в матеріалах справи відсутній. Цим
порушено вимоги зазначеної норми і допущено істотні порушення вимог
кримінально-процесуального закону, що відповідно до п.3 ч.1 ст.367 КПК, є
підставою для скасування постанови суду.

Крім того судом першої інстанції не
було враховано, що неподання у встановлений суддею строк без поважних причин до
суду матеріалів, на підставі яких було прийнято рішення про порушення справи,
відповідно до ч.7 ст.236-8 КПК, дає судді право визнати відсутність цих
матеріалів підставою для скасування постанови про порушення справи.

З наданих слідчим матеріалів справи
видно, що висновок почеркознавчої експертизи надано суду не у повному об'ємі
(а.с.89-93). Причин неподання у повному об'ємі висновку почеркознавчої
експертизи слідчий Рудюк В.Р. пояснити судовій колегії апеляційного суду не
зміг.

За наведених обставин рішення суду не
може лишитись чинним і підлягає скасуванню із поверненням матеріалів справи на
новий судовий розгляд, у ході якого слід врахувати наведене та прийняти законне
і обгрунтоване рішення.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст.365, 366, 382 КПК України, колегія суддів,

у х
в а л
и л а :

Апеляцію прокурора задовольнити
частково.

Постанову Рівненського міського суду
від 1 серпня 2008 року щодо Зозулі Петра Григоровича скасувати, а справу -
повернути на новий судовий розгляд у той же суд під головуванням іншого судді.

С у д д
і

О.А.Міщенко С.В.Гладкий О.І. Полюхович

У Х В
А Л А

І М
Е Н Е
М У К
Р А Ї
Н И

Колегія суддів судової палати
в кримінальних справах Апеляційного суду Рівненської області у складі:

головуючої - Міщенко О.А.

суддів Гладкого С.В.

з участю
прокурора

захисника

розглянула 24 червня 2008 року у відкритому судовому
засіданні в місті Рівному кримінальну справу за апеляцією прокурора, яка брала
участь у розгляді справи судом першої інстанції, на постанову Рівненського
міського суду від 4 червня 2008 року.

Цією
постановою задоволено клопотання обвинуваченого за ч.5 ст.191, ч.2 ст.27, ч.2
ст.366 КК України Баюна В.М. та скасовано постанову старшого слідчого в
особливо важливих справах головного слідчого управління МВС України від 17
жовтня 2005 року про відсторонення Баюна Володимира Миколайовича від посади
головного лікаря Рівненського обласного спеціалізованого диспансеру
радіаційного захисту населення (далі - РОСДРЗН).

У поданій
на постанову апеляції прокурор посилається, що висновок суду про відсторонення
Баюна В.М. від посади лише на час
досудового слідства є необ'єктивний, оскільки на розгляді Рівненського міського
суду знаходиться кримінальна справа стосовно 23 лікарів РОСДРЗН. Перебуваючи на
посаді головного лікарі РОСДРЗН Баюн В.М. може впливати на підсудних, свідків.
Просить скасувати постанову суду та повернути справу на новий судовий
розгляд.

Заслухавши
суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію, думку обвинуваченого
Баюна В.М. та його захисника про залишення постанови без зміни, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що

апеляція не підлягає задоволенню.

З постанови старшого слідчого в особливо важливих справах
ГСУ МВС України Гордієнка О.В. від 17
жовтня 2005 року, санкціонованої заступником Генерального прокурора України
Шокіним В.М., убачається, що обвинуваченого Баюна В.М. від посади головного
лікаря Рівненського обласного спеціалізованого диспансеру радіаційного захисту населення відсторонено на час
провадження досудового слідства (т.25 а.с.8-11).

10 квітня 2008 року кримінальна справа про обвинувачення
Баюна В.М. надійшла до суду.

У Х В
А Л А

І М
Е Н Е
М У К
Р А Ї
Н И

Колегія суддів судової палати
в кримінальних справах Апеляційного суду Рівненської області у складі:

головуючої - Міщенко О.А.

суддів Гладкого С.В.

з участю
прокурора

захисника

розглянула 24 червня 2008 року у відкритому судовому
засіданні в місті Рівному кримінальну справу за апеляцією прокурора, яка брала
участь у розгляді справи судом першої інстанції, на постанову Рівненського
міського суду від 4 червня 2008 року.

Цією
постановою кримінальну справу по обвинуваченню Баюна ,Володимира Миколайовича у
вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.27, ч.2 ст.366 КК України
закрито у зв'язку з відсутністю події злочину.

У поданій
на постанову суду апеляції прокурор посилається на істотне порушення норм
кримінального та кримінально-процесуального законодавства, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема прокурор посилається на
достатність даних, які підтверджують винність Баюна В.М. у вчиненні
інкримінованого йому та на ту обставину, що цим же суддею 23 грудня 2005 року
було розглянуто скаргу Баюна і скасовано постанову про порушення кримінальної
справи Просить скасувати постанову суду
та направити кримінальну справу на новий судовий розгляд в цей же суд. .