АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0012802 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Корсунь-Шевченківського Черкаської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_8 10 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 393 гривні 12 копійок.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_5 визнаний винуватим в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

За встановлених вироком обставин 15 листопада 2014 року приблизно о 1 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись поблизу будинку № 20-А по вул. Волкова у м. Києві, під час розпивання спиртних напоїв з потерпілим ОСОБА_8 в салоні автомобіля «Газель», д.н.з. НОМЕР_1 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно наніс ОСОБА_8 удар ножем в область живота, спричинивши останньому тілесне ушкодження.

Згідно висновку експерта № 2310/Е від 20 січня 2015 року у ОСОБА_8 мало місце тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя).

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року щодо ОСОБА_5 змінити, пом`якшити призначене покарання, застосувати до обвинуваченого положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням. Також захисник просить зменшити суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди до 2000 гривень.

За доводами захисника, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції не врахував дані про стан здоров`я обвинуваченого, який хворіє на остеохондроз поперекового відділу хребта з больовим і корешковим синдромом. За твердженням захисника вказана обставина та дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, вибачився перед потерпілим, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, давали підстави для прийняття судом рішення про звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням. Також за доводами захисника визначений судом розмір моральної шкоди не підтверджений потерпілим ОСОБА_8 , зокрема, судом не взято до уваги поведінку останнього, який за твердженнями обвинуваченого спровокував конфлікт та образив його.

Іншими учасниками судового провадження апеляційні скарги на вирок суду першої інстанції не подані.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника та обвинуваченого ОСОБА_5 , які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, про кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 121 КК України відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами.

Зокрема, за показаннями обвинуваченого ОСОБА_5 в суді першої інстанції під час розпивання спиртних напоїв з потерпілим ОСОБА_8 в салоні автомобіля «Газель», д.н.з. НОМЕР_1 , він, будучи обуреним відмовою останнього включити обігрів машини, взяв правою рукою ніж, який лежав на панелі автомобіля, та наніс ним ОСОБА_8 один удар в область живота.

Про обставини нанесення потерпілому удару ножем в область живота ОСОБА_5 повідомив і при проведенні слідчого експерименту 28.01.2015 (а.п. 97-103).

Згідно показань потерпілого ОСОБА_8 під час розпивання спиртних напоїв з ОСОБА_5 в салоні автомобіля «Газель», д.н.з. НОМЕР_1 , останній попросив його прогріти автомобіль та, отримавши відмову, взяв ніж, що лежав на панелі автомобіля, яким наніс йому удар в область живота.

Про обставини нанесення удару ножем в область живота потерпілий ОСОБА_8 повідомив і при проведенні слідчого експерименту 28.01.2015 (а.п. 90-96).

Такі показання узгоджуються з висновком експерта № 2310/Е від 20.01.2015, згідно якого у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження: колото-різана рана розмірами 1,5x0,5 см на 3 см вище та вправо від пупка з рановим каналом, що відходить від неї в напрямку знизу-вверх, справа-наліво, спереду-назад, по ходу якого перетинається підшкірно-жирова клітковина, м`язи, пристінкова очеревина та ушкоджується великий чепець проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини.

Локалізація та характер вищевказаних ушкоджень, які містяться в медичній документації, з урахуванням обставин справи в тому числі і часових даних у своїй сукупності дозволяють стверджувати, що дані ушкодження утворились внаслідок травмуючої дії гострого предмету, що має колюче-ріжучі властивості. За ступенем тяжкості вищевказане проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя).

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, як і кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України, в апеляційній скарзі захисником ОСОБА_7 не оспорюються та не оскаржуються.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли зміну або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про суворість призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, то вони є необґрунтованими.

Відповідно до положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, обставини його вчинення.

Суд врахував дані про особу ОСОБА_5 , який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Також суд врахував щире каяття ОСОБА_5 у вчиненому та його активне сприяння у розкритті злочину, і ці обставини визнав такими, що пом`якшують покарання.

Поряд з цим суд врахував наявність обставини, що обтяжує покарання, вчинення обвинуваченим злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Також суд врахував думку потерпілого та взяв до уваги поведінку обвинуваченого після скоєння злочину, який вчинивши протиправне діяння, покинув місце події та не вжив будь-яких заходів щодо надання потерпілому допомоги.

Виходячи з встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, обсягу і характеру дій ОСОБА_5 , наведених даних про його особу, суд першої інстанції прийшов до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Водночас, взявши до уваги пом`якшуючі покарання обставини, суд призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі санкції кримінального закону.

Що стосується посилань захисника ОСОБА_7 на наявне у обвинуваченого захворювання з діагнозом: остеохондроз поперекового відділу хребта з больовим та корешковим синдромом, то, на переконання колегії суддів, з урахуванням наведених обставин такі дані не применшують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 настільки, щоб можна було прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства та вважає, що призначений йому розмір покарання у виді позбавлення волі є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Що стосується доводів апеляційної скарги про необґрунтоване стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральної шкоди в розмірі 10000 грн., то колегія суддів вважає їх непереконливими.

Так, при вирішенні цивільного позову потерпілого про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів, врахував характер вчиненого діяння, глибину та тривалість фізичних і душевних страждань, яких зазнав потерпілий внаслідок протиправних дій обвинуваченого.
З урахуванням цих обставин суд визначив відповідний, помірний розмір відшкодування моральної шкоди, який відповідає вимогам ст. 23 ЦК України, є розумним і справедливим.

За наведених підстав колегія суддів визнає апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року у кримінальному провадженні №0012802 відносно ОСОБА_5 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3