АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/9033/14-к Номер провадження 11-кп/786/169/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.185 КК України С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:
Головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Полтавської області на вирок Атозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 грудня 2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, останнє місце проживання: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

- 30.09.2004 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75, 104 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 24.05.2005 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ст. ст. 70, 71 КК України на 4 роки позбавлення волі. Звільнився 06.03.2007 року на підставі постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 26.02.2007 року, згідно ст. 107 КК України умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 17 днів;

- 23.04.2008 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ст. ст. 70, 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 28.10.2011 року на підставі постанови Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.10.2011 року, згідно ст. 81 КК України умовно-достроково на 4 місяці 13 днів;

- 24.01.2012 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 1 рік 4 місяці позбавлення волі. Звільнився 11.03.2013 року по відбуттю строку покарання.

- 02.12.2013 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 190 КК України до штрафу в сумі 850 грн.;

- 21.02.2014 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

- 08.04.2014 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України (з урахуванням ухвали від 11.09.2014 року Автозаводського районного суду м. Кременчука в порядку ст.539КПК України) на 2 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

засуджено за ч.2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08.04.2014 року та остаточно призначено ОСОБА_7 до відбуття покарання у виді 2 років 7 місяців позбавлення волі.

По справі відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про долю речових доказів.
За змістом вироку суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він, 14.08.2014 року приблизно в 12 год., проходячи повз магазин ««Продуктовий»», що по вул. 60 років Жовтня, 44/5 в м. Кременчуці, шляхом вільного доступу таємно викрав належний потерпілій ОСОБА_8 велосипед марки ««Unika Author»», вартістю 350 грн., яким розпорядився на власний розсуд.

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи кваліфікацію вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. Вважає, що місцевий суд не в повному обсязі дослідив дані про наявність судимостей у обвинуваченого, і, як наслідок, не застосував закон, який підлягає застосуванню, а саме при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків у порядку ст.71КК України не врахував, що ОСОБА_7 за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від02.12.2013 року був засуджений за ч.2 ст.190 КК України до штрафу у розмірі 850 грн., і цей штраф на час ухвалення оскаржуваного вироку не був сплачений. Тому пропонує ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі та на підставі статей 71,72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання як попереднім вироком Автозаводського районного м. Кременчука від 08.04.2014, так і несплачений у 2013році штраф, призначений за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.12.2013 року, отже остаточно призначити покарання у виді 2 років 7 місяців позбавлення волі та штрафу у розмірі 850 грн., який виконувати самостійно.

Інші учасники провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора ОСОБА_6 на підтримання поданої скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 , який покладався на розсуд суду, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав до її задоволення.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України за обставин, викладених у вироку суду та правильність правової кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Твердження апелянта про те, що районний суд не дотримався усіх приписів кримінального закону, що регламентують призначення кримінального покарання за сукупністю вироків, не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.

Відповідно до змісту резолютивної частини оскаржуваного вироку місцевий суд визнав винним ОСОБА_10 за ч.2 ст.185 КК України та призначив покарання вигляді 1 року позбавлення волі. За сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано покарання за попереднім вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08.04.2014 року та остаточно призначено 2 роки 7 місяців позбавлення волі.

Вид і розмір обраного судом остаточного покарання винному за сукупністю вироків відповідає вимогам ст.71КК України, а невиконаний вирок від 02.12.2013 року у розумінні указаної норми не є попереднім за часом, тому твердження прокурора про порушення вимог матеріального права є неспроможними і суперечать фактичним обставинам справи.

По суті апеляція побудована на підміні термінів.

Як вбачається з довідки про притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності (а.с.64) у 2013році він дійсно був засуджений Автозаводським районним судом м.Кременчука за вироком від 02.12.2013 року ч.2 ст.190 КК України до штрафу у розмірі 850 грн., однак відомості про виконання або невиконання цього вироку двохрічної давнини сторонами кримінального провадження місцевому суду при розгляді даного провадження надані не були, і довідка про це долучена тільки до апеляційної скарги прокурора.

Видно також, що після цього вироку, та до постановлення оскаржуваного вироку, Шаповал у 2014році мав ще дві судимості. Так, 21.02.2014 року він був засуджений Кременчуцьким районним судом за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі та звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік (а.с.66). При цьому із змісту вироку слідує, що при його постановленні цей районний суд, через неприєднання до провадження стороною обвинувачення необхідних та обов`язкових для правильного вирішення справи копій усіх вироків, не знав про існування попереднього вироку від 02.12.2013 року, а тому і не призначав покарання за сукупністю вироків чи злочинів.

З цих же причин через ненадання даних, а не через порушення матеріального закону, інші судові інстанції у послідуючому при постановленні нових вироків та ухвал щодо ОСОБА_9 також не вирішували питання щодо невиконаного вироку.

Отже слід вести мову не про порушення ст.71 КК України, як це стверджується у апеляції , а про існування кількох невиконаних вироків.

Однак вирішення таких питань не є компетенцією апеляційної інстанції. Питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків вирішуються у порядку ст.539 КПК України місцевим судом, правом звернення до якого з відповідним клопотанням наділені усі учасники провадження, у тому числі і прокурор.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про законність рішення суду першої інстанції, який правильно визначив остаточне покарання обвинуваченому, враховуючи попередній вирок від 08.04.2014 року, який, відповідно до змісту ст. 71 може бути тільки одним, та за часом ухвалення останнім по відношенню до нового вироку. Усі існуючі суперечності щодо виконання покарання за різними вироками, які вже вступили в законну сили слід вирішувати у порядку виконання вироку.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Полтавської області залишити без задоволення, а вирок Атозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
(підпис) (підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4 .
Згідно з оригіналом
Суддя: ОСОБА_2