У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Заголдного В.В.

суддів

Гошовської Т.В., Пошви Б.М.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 22 березня 2007 року кримінальну справу за касаційними скаргами
засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3 на вирок Тростянецького
районного суду Сумської області від 27 травня 2005 року та ухвалу Апеляційного
суду Сумської області від 27 вересня 2005 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Вироком
Тростянецького районного суду Сумської області від 27 травня 2005 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше
судимого Сумським районним

судом
Сумської області:

1. 24.05.2002р. за
ст.ст. 163 ч. 2, 125 ч. 1

КК України на 2 роки обмеження волі, на

підставі ст. 75 КК України звільненого від

відбування покарання з випробуванням з

іспитовим строком 1 рік;

2. 14.04.2003р. за
ст.ст. 296 ч. 2, 71 КК України

на 2 роки 2 місяці обмеження волі, звільненого

13.05.2004р. умовно-достроково на 11 місяців 25 днів, -

засуджено:

- за ч. 3 ст.
187 КК України на 8 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст.
263 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_1 визначено 8 років
позбавлення волі.

На
підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_1 остаточно визначено 8
років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

раніше
судимого Сумським районним

судом
Сумської області:

1. 08.06.2001р. за
ст. 106 ч. 1 КК України

на 1 рік позбавлення волі, на підставі

ст. 45 КК України умовно з іспитовим

строком 1 рік;

2. 23.04.2004р. за ст. 185 ч. 3 КК України

на 150 годин громадських робіт, -

засуджено: за ч. 3 ст. 187 КК
України на 7 років 6 місяців позбавлення волі.

За
ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_2 виправдано за недоведеністю участі у вчиненні
злочину.

Цим
же вироком засуджено ОСОБА_4, судові рішення щодо якого у касаційному порядку
не оскаржено.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 830 грн. 20 коп. за лікування
потерпілого.

Ухвалою
Апеляційного суду Сумської області від 27 вересня 2005 року вирок щодо ОСОБА_1
та ОСОБА_2 змінено. Визначено вважати засудженими: ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 187 КК
України із застосуванням ст. 69 КК України на 8 років позбавлення волі без
конфіскації майна, за ч. 1 ст. 263 КК України на 2 роки позбавлення волі, на
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів на 8 років позбавлення волі
без конфіскації майна, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків - на
8 років 5 місяців 27 днів позбавлення волі без конфіскації майна; ОСОБА_2 за ч.
3 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 7 років 6 місяців
позбавлення волі без конфіскації майна. В частині вирішення цивільного позову
вирок скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд в порядку
цивільного судочинства. У решті цей вирок щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без
зміни.

ОСОБА_1
та ОСОБА_2 визнано
винними у тому, що вони 8 вересня 2004 року, приблизно о 1 годині 40 хвилин, за
попередньою змовою між собою та ОСОБА_4, із застосуванням вогнепальної зброї -
обрізу мисливської рушниці ІЖ-18е, 16 калібру, з метою заволодіння великою
рогатою худобою, яка знаходилася на території літнього табору СЗАТ ім. Шевченка
і охоронялася 3 сторожами, скоїли розбійний напад із застосуванням насильства,
небезпечного для життя та здоров'я осіб, які зазнали нападу, спричинивши
ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодженням із короткочасним розладом здоров'я та
заволодівши майном СЗАТ ім. Шевченка на суму 13500 грн.

Крім того, у 2003 році
ОСОБА_1 незаконно придбав у невстановленої слідством особи обріз мисливської
рушниці ІЖ-18е, 16 калібру, номер “НОМЕР_1”, яка є вогнепальною зброєю і
незаконно носив зберігав її за місцем свого проживання АДРЕСА_1.

У касаційних скаргах:

- засуджений ОСОБА_1 вказує на неправильне застосування
кримінального закону при призначенні йому покарання місцевим судом, стверджує,
що його вина у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України не
доведена, потерпілі стверджували про його непричетність до злочину, при цьому
конкретного прохання не зазначає;

- засуджений ОСОБА_2 вказує про застосування щодо нього
недозволених методів ведення слідства, внаслідок чого він обмовив себе,
односторонність досудового та судового слідства, стверджує про необізнаність
про те, що ОСОБА_1 брав із собою рушницю, умисел був спрямований на крадіжку,
наміру на заволодіння бичком не було, посилається на неврахування судом усіх
обставин, які пом'якшують покарання, просить, як убачається зі змісту скарги
судові рішення щодо нього змінити, перекваліфікувавши його дії з ч. 3 ст. 187
КК України на ч. 3 ст. 185 КК України;

- захисник ОСОБА_3 вказує на неправильне застосування
кримінального закону, зазначає, що постріли з рушниці ОСОБА_1 зробив після
викрадення худоби, засуджені не викрадали бичка, просить вирок та ухвалу щодо
ОСОБА_1 змінити, перекваліфікувавши його дії з ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 3
ст. 185 та ч. 2 ст. 296 КК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та
доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги задоволенню не
підлягають.

Висновки суду про
доведеність винуватості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні злочинів за обставин,
викладених у вироку, ґрунтуються на зібраних у справі доказах, зокрема,
показаннях засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які в судовому засіданні
частково визнали свою вину, показаннях потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судовому
засіданні, ОСОБА_7 під час досудового слідства, свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9,
даних протоколів огляду місця події, протоколів очних ставок, відтворення
обстановки та обставин події, виїмки, висновку судово-медичної експертизи та
інших матеріалах справи.

Доводи в касаційних
скаргах засуджених та захисника про неправильність кваліфікації дій ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 187 КК України є безпідставними. Вони ретельно перевірялися
судом апеляційної інстанції і не знайшли свого підтвердження в матеріалах
справи.

Ці доводи спростовуються послідовними та детальними
показаннями вищезазначених потерпілих про обставини вчинення засудженими на них
розбійного нападу, відповідно з яким постріли по будці та погрози були
безпосередньо пов'язані із заволодінням худобою. Засуджений ОСОБА_1 під час
відтворення обстановки та обставин події розповів та показав, як він разом із
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вчинили розбійний напад, пояснив, що постріли по будці були
вчинені з метою залякування потерпілих. Крім того, з установлених судом
фактичних обставин справи вбачається, що всі засуджені діяли узгоджено, з
розподілом ролей.

Щодо посилань у скаргах засудженого ОСОБА_1 та його
захисника на те, що наміру заволодіти телятами у них не було, також
перевірялися апеляційним судом і обґрунтовано визнані безпідставними.

Аналіз усіх доказів дає підстави касаційному суду зробити
висновок про правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст.
263 КК України, а ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 187 КК України.

При перевірці матеріалів справи не знайшли свого
підтвердження, викладені в скарзі засудженого ОСОБА_2, доводи про застосування
щодо нього недозволених методів ведення слідства.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального
законодавства України, які тягли б за собою зміну чи скасування вироку, не
виявлено.

Покарання засудженим призначено з додержанням вимог ст.
65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених ними злочинів, даних про
особу винних та обставин, на які посилається ОСОБА_2 у касаційній скарзі.
Підстав для пом'якшення
обраного ОСОБА_1 та ОСОБА_2 покарання колегія суддів не вбачає.

Що стосується посилань у скарзі ОСОБА_1 на неправильне
застосування кримінального закону при призначенні йому місцевим судом
покарання, то апеляційним судом з цього приводу було прийняте правильне рішення
і вирок змінено.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

У задоволенні касаційних скарг засуджених ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 відмовити.

С у д д і :

Заголдний В.В. Гошовська
Т.В. Пошва
Б.М.