Справа № 521/1844/15-к
Провадження № 1-кп/521/202/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2015 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сербка, Комінтерновського району, Одеської області, українця, громадянина України, що має середню освіту, одруженого, має на утримані двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, кулеметника 1 відділення охорони 3 взводу охорони 1 роти охорони,

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 409 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 являючись військовослужбовцем та проходячи військову службу на посаді кулеметника 1 відділення охорони 3 взводу охорони 1 роти охорони військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , на порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 37, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІУ, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-XIV, близько 12 годині 00 хвилин, 22 вересня 2014 року знаходячись у ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 , відкрито, не вживаючи обман, письмово виразив своє небажання постійно нести обов`язки військової служби у Збройних Силах України, припинивши виконання обов`язків військової служби, тобто відмовився від несення обов`язків військової служби.

Також, ОСОБА_4 являючись військовослужбовцем та проходячи військову службу на посаді кулеметника 1 відділення охорони 3 взводу охорони 1 роти охорони військової частини - польова пошта НОМЕР_1 на порушення вимог вказаних нормативно-правових актів, підтверджуючи свій злочинний намір, 30 жовтня 2014 року близько 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи у ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_3 , відкрито, не вживаючи обман, письмово виразив своє небажання постійно нести обов`язки військової служби у Збройних Силах України.

Також встановлено, що відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ст. 22 ч. З Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу виконуючого обов`язки Президента України від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Верховною Радою України № 1126-УП, ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ОСОБА_4 призвано на військову службу у зв`язку з мобілізацією 17 травня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_6 .

У той же день, солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини-польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 батальйон територіальної оборони), поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду кулеметника 1 відділення охорони 3 взводу охорони 1 роти охорони цієї ж частини, яка тимчасово дислокувалася за адресою: АДРЕСА_4 .

У відповідності до вимог ст.ст. 11,16, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99. № 548- ХІУ та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99. № 551-XIV, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Окрім цього ОСОБА_4 , відповідно до ст. ст. 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99 № 548-ХІУ зобов`язаний у мирний і воєнний час відповідати за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, а також за утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, за збереження виданого йому майна; зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватись правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання; бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; у разі потреби відлучитися в межах розташування військової частини (підрозділу) запитати дозволу в командира відділення, а після повернення доповісти йому про прибуття; під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.

Проте, у порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів солдат ОСОБА_4 22.09.2014 року вчинив відмову від несення обов`язків військової служби при наступних обставинах:

22 вересня 2014 року близько 12.00 год. у ІНФОРМАЦІЯ_4 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_2 не бажаючи в подальшому нести обов`язки військової служби, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання у вигляді небажання постійно нести обов`язки військової служби, будучи придатним до проходження військової служби, солдат ОСОБА_4 відкрито, письмово виразив своє небажання постійно нести обов`язки військової служби у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 та Збройних Силах України посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_7 . У подальшому солдат ОСОБА_4 до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 не прибув, фактично припинивши виконання обов`язків військової служби.

Також, 30 жовтня 2014 року близько 11.00 год. у ІНФОРМАЦІЯ_5 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_3 на підтвердження свого небажання нести обов`язки військової служби, солдат ОСОБА_4 відкрито, письмово виразив своє небажання постійно нести обов`язки військової служби у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 та Збройних Силах України посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_8 .

За викладених обставин, солдат ОСОБА_4 , підозрюється у тому, що він, являючись військовослужбовцем та проходячи військову службу на посаді кулеметника 1 відділення охорони 3 взводу охорони 1 роти охорони військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , на порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 37, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548- ХІУ, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІУ, близько 12.00 год. 22 вересня 2014 року знаходячись у ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 , відкрито, не вживаючи обман, письмово виразив своє небажання постійно нести обов`язки військової служби у Збройних Силах України, припинивши виконання обов`язків військової служби, тобто відмовився від несення обов`язків військової служби.

Також, ОСОБА_4 являючись військовослужбовцем та проходячи військову службу на посаді кулеметника 1 відділення охорони 3 взводу охорони 1 роти охорони військової частини - польова пошта НОМЕР_1 на порушення вимог вказаних нормативно-правових актів, підтверджуючи свій злочинний намір, 30 жовтня 2014 року близько 11.00 год., перебуваючи у ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_3 , відкрито, не вживаючи обман, письмово виразив своє небажання постійно нести обов`язки військової служби у Збройних Силах України.

На підставі чого, органом досудового слідства дії ОСОБА_4 були кваліфіковані за ст. 409 ч.2 КК України, за кваліфікуючими ознаками: відмова від несення обов`язків військової служби.

Враховуючи повне визнання підозрюваним ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, 16.02.2015 року між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 на стадії судового розгляду була укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно до умов угоди, ОСОБА_4 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому засіданні. Також сторони угоди, домовились про міру покарання відповідно до санкції ч. 2 ст. 409 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на два роки, та із застосуванням вимог ст. 75 КК України звільнити від відбуття покарання з випробувальним строком на один рік.

Допитаний у підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 409 КК України визнав повністю, розкаявся у скоєному та підтвердив, що дійсно укладав угоду з прокурором про визнання винуватості.

В судовому засіданні, судом також встановлено, що обвинувачений повністю розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, та він має відповідні права передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Обвинуваченому ОСОБА_4 також були роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд під час підготовчого судового засідання переконався, що укладення угоди сторонами /прокурором та обвинуваченим/ є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Вирішуючи питання щодо відповідності угоди вимогам КПК України, судом встановлено, що злочин передбачений ч. 2 ст. 409 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості. Обвинувачений під час досудового розслідування та під час підготовчого судового засідання повністю визнав свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Зміст угоди повністю відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Будь яких перешкод для укладення угоди, судом не встановлено.

Суд не досліджує докази по кримінальному провадженню, оскільки вирок ухвалюється в особливому порядку, передбаченому Главою 35 КПК України /кримінальне провадження на підставі угод/.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, його вік, стан здоров`я, соціальне становище, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та повне визнання своєї вини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи викладені обставини, які пом`якшують покарання та обставини які обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе в умовах без ізоляції від суспільства.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 314, 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376, 473, 475, 476 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду від 16 лютого 2015 року про визнання винуватості укладену між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за кримінальним провадженням № 521/1844/15-к, провадження № 1-кп/521/202/15, (№ 0000340).

ОСОБА_4 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 409 ч.2 КК України та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, встановивши випробувальний термін строком на 1 (один рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.1 п.п. 2-3 зазначеної статті КК України, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи;

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана, через суд який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Судом також роз`яснено обвинуваченому наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України.

Суддя: