ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.03.2015 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0005340 від 12.10.2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Харків, українця, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, маючого двох неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючого, раніше судимого: 13.12.1993 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 140 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, додатково лікування від наркоманії; 16.05.1995 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 140 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, додатково лікування від наркоманії; 14.02.1997 р. Київським районним судом м. Харкова за ст. 140 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі; 12.07.2001 року Київським районним судом м. Харкова за ч.4 ст. 140 КК України до 7 років позбавлення волі; 10.11.2005 р. Київським районним судом м. Харкова за ст. 185 ч.2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 31.01.2008 року Київським районним судом м. Харкова за ст. 186 ч.2 КК України до 1 року 7 місяців позбавлення волі; 07.05.2009 р. Московським районним судом м. Харкова за ст.ст. 395, 70 ч.4 КК України до арешту 5 місяців 15 діб; 06.04.2009 р. Київським районним судом м. Харкова за ст. 185 ч.2 КК України до арешту 5 місяців; 23.12.2010 р. Московським районним судом м. Харкова за ст. 185 ч.2 КК України до обмеження волі строком 2 роки 4 місяці; 30.11.2011 р. Київським районним судом м. Харкова за ст. 185 ч.2 КК України до обмеження волі строком на 2 роки; 01.11.2012 р. Київським районним судом м. Харкова за ст.ст. 15 ч.2, 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на три роки, 25.07.2013 року Московським районним судом м. Харкова за ст. 185 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 11.10.2014 р. 0 20 год. 30 хв., маючи не зняту та не погашену судимість за вироком Київського районного суду м. Харкова від 13.12.1993 року за ч. 2 ст. 140 КК України, Московського районного суду м. Харкова від 16.05.1995 року за ч. 2 ст. 140 КК України, Київського районного суду м. Харкова від 14.02.1997 р. за ст. 140 ч.2 КК України, Київського районного суду м. Харкова від 12.07.2001 року за ч.4 ст. 140 КК України, Київського районного суду м. Харкова від 10.11.2005 р. за ст. 185 ч.2 КК України; Київського районного суду м. Харкова від 31.01.2008 року за ст. 186 ч.2 КК України, Московського районного суду м. Харкова від 07.05.2009 р. за ст.ст. 395, 70 ч.4 КК України, 06.04.2009 р. Київського районного суду м. Харкова 07.05.2009 р. за ст. 185 ч.2 КК України, Московського районного суду м. Харкова від 23.12.2010 р. за ст. 185 ч.2 КК України, Київського районного суду м. Харкова від 30.11.2011 р. за ст. 185 ч.2 КК України, Київського районного суду м. Харкова від 01.11.2012 р. за ст.ст. 15 ч.2, 186 ч.2 КК України; Московського районного суду м. Харкова від 25.07.2013 року за ст. 185 ч.2 КК України, маючи намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, зайшов до квіткового магазину, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, таємно викрав з прилавку чоловіче портмоне, в якому знаходився планшет ТМ «Samsung Galaxy TAB2», який належав ОСОБА_5 .
Після цього, ОСОБА_4 вийшов з магазину та отримавши можливість розпорядитись викраденим майном, розпорядився на власний розсуд.
В результаті злочинних дій ОСОБА_4 , який викрав чуже майно, яке належало ОСОБА_5 , згідно з висновком товарознавчої експертизи № 340 від 14.10.2014 р., останньому була спричинена матеріальна шкода у розмірі 3325 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам вчинення кримінального правопорушення, встановленим як досудовим розслідуванням, так і судовим розглядом. Також висловив бажання добровільно відшкодувати потерпілому завдану шкоду.

За таких обставин, згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що 11 жовтня 2014 р. працював у квітковому магазині по АДРЕСА_2 . В магазині знаходилося приблизно шість відвідувачів. Після того, як вони пішли, він мав намір взяти з прилавка барсетку, в якій знаходився планшет марки «Samsung Galaxy TAB2», однак її на місці не було. Крім того, в барсетці знаходилися ключі та пенсійне посвідчення. Також в квітковому магазині та з зовнішньої сторони знаходяться камери відеоспостереження. Після перегляду відеозапису він встановив чоловіка, який забрав його барсетку. Цим чоловіком виявився ОСОБА_4 . Просив стягнути з обвинуваченого на відшкодування матеріальної шкоди 3500 грн. та на відшкодування моральної шкоди 1500 грн.

Судом дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікуються як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд приймає до уваги ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наслідки, які настали від його скоєння, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, його відношення до скоєного правопорушення, та данні про його особистість.

Кримінальне правопорушення, що вчинив обвинувачений, відповідно до ст.12 КК України віднесено до злочинів середньої тяжкості.

Обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності, судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку, має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працює, має постійне місця мешкання, де характеризується задовільно. На обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При вирішенні питання про вид та міру покарання, суд враховує характер та ступень тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, данні про його особистість, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, та призначає йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією статті, за якою він засуджується.

Враховуючи, що обвинувачений вчинив злочин до повного відбуття покарання за вироками Київського районного суду м. Харкова від 01.11.2012 року та Московського районного суду м. Харкова від 25.07.2013 року, які виконувалися самостійно, в період іспитового строку, суд призначає йому покарання за сукупністю вироків за ст.71 КК України шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за попередніми вироками.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до п.9 ст.100 КПК України.

Цивільний позов ОСОБА_5 суд задовольняє у повному обсязі та стягує з обвинуваченого відповідно до ст.ст. 1166, 1167 ЦК України на відшкодування матеріальної шкоди 3500 грн. та 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Судових витрат не має.

Запобіжний захід суд не обирає, оскільки останній не був обраний обвинуваченому в ході досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст.71 КК України частково приєднати покарання, не відбуті за вироком Київського районного суду м. Харкова від 01.11.2012 року у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі, за вироком Московського районного суду м. Харкова від 25.07.2013 року у вигляді 6 (шести) місяців позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_4 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк обчислення покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної шкоди 3500 (три тисячі п`ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 1500 (одну тисячу п`ятсот) грн. на відшкодування моральної шкоди

Речовий доказ диск з відеозаписом з камер спостереження магазина зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений через Московський районний суд м. Харкова до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Прокурору, засудженому, потерпілому копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1