НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
06 травня 2015 року Справа № 322/363/15-к

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого: ОСОБА_4 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зелена Діброва Новомиколаївського району Запорізької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, має неповну середню освіту, не одружений, має судимість:

- за вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 16.06.2014 за ч. 1 ст. 289 КК України засуджений до покарання у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. (ухвалою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 20.10.2014 покарання у виді штрафу замінено на громадські роботи на строк 240 годин),

у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою ст. 382 КК України,

встановив:
Вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 16.06.2014 ОСОБА_4 було засуджено за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Ухвалою Новомиколаївського районного суду від 20.10.2014, яка набрала законної сили 28.10.2014, покарання у виді штрафу, призначене обвинуваченому вищезазначеним вироком суду, було замінено покаранням у виді 240 годин громадських робіт.

Відповідно до розпорядження Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 29.10.2014 старшому інспектору Новомиколаївського РП КВІ Вільнянського MB УДПтС України в Запорізькій області ОСОБА_5 надійшла на виконання ухвала зазначеного суду від 20.10.2014 відносно ОСОБА_4 про заміну покарання у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. на покарання у виді громадських робіт строком 240 годин, яка набрала законної сили 28.10.2014.

Згідно з направленням на відбування покарання засудженого ОСОБА_4 до Самійлівської сільської ради від 03.11.2014, виданого Новомиколаївським РП КВІ Вільнянського MB УДПтС України в Запорізькій та розроблених Самійлівською сільською радою графіків виходу на роботу засудженого ОСОБА_4 , затверджених 01.12.2014, 31.12.2014, 30.01.2015 та 27.02.2015, обвинувачений, з метою умисного невиконання ухвали суду, що набрала законної сили, без поважних на те причин, не відбував покарання у вигляді громадських робіт, безпідставно не вийшовши на їх відпрацювання з 15.12.2014 по 23.01.2014 включно, що підтверджується табелями виходу на роботу у грудні 2014 року та січні 2015 року, а також доповідними записками Самійлівського сільського голови ОСОБА_6 на ім`я старшого інспектора Новомиколаївського РП КВІ Вільнянського MB УДПтС України в Запорізькій області ОСОБА_5 .

Крім цього, ОСОБА_4 з 02.02.2015 по 11.02.2015 та з 25.02.2015 по 27.02.2015 безпідставно не виходив на відпрацювання громадських робіт, що підтверджується табелями виходу на роботу за відповідний період. Також, ОСОБА_4 , умисно не виконуючи ухвалу суду, в період з 02.03.2015 по 09.03.2015 та в період з 13.03.2015 по 27.03.2015 безпідставно не виходив на відпрацювання громадських робіт.

До того ж, ОСОБА_4 двічі, а саме 19.12.2014 та 02.01.2015 не з`явився на реєстрацію до Новомиколаївського РП КВІ, що підтверджується поданням старшого інспектора Новомиколаївського РП КВІ ОСОБА_5 .

Вказані неявки для відбування заміненого ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт та неявки на реєстрацію до Новомиколаївського РП КВІ були пов`язані зі зловживанням ОСОБА_4 спиртними напоями, що підтверджується його показаннями.

Виходячи з викладеного, ОСОБА_4 був зобов`язаний та мав реальну можливість виконувати ухвалу Новомиколаївського районного суду від 20.10.2014 про заміну йому покарання, що набрала законної сили 28.10.2014, проте без поважних причин умисно не виконав вказане судове рішення.

Зазначені дії ОСОБА_4 під час досудового розслідування були кваліфіковані за частиною першою статті 382 КК України, а саме як умисне невиконання ухвали суду, що набрала законної сили.

У судовому засіданні ОСОБА_4 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, повністю визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні та обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчинені злочину, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу. Учасники судового провадження проти зазначеного не заперечили. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановлено добровільність їх позицій, а також роз`яснено, що вони позбавляються права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений, ОСОБА_4 , пояснив суду, що він дійсно, неодноразово порушував графіки виходу на роботу, з якими був ознайомлений, а саме не виходив на громадські роботи, які були призначені йому ухвалою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 20.10.2014. Обвинувачений зазначив, що допустив вищевказані порушення через зловживання алкогольними напоями.

Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 382 КК України, та правильність кваліфікації дій обвинуваченого.

При обранні виду та розміру покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, є вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння.

За правилом частини другої статті 65 КК України, особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Санкцією частини першої статті 382 КК України передбачені покарання у виді штрафу та позбавлення волі.

Виходячи з вищенаведених обставин, оскільки обвинуваченим, через скрутний матеріальний стан, який не змінився на день розгляду даної справи, не було сплачено штраф, призначений йому за вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 16.06.2014, що спричинило заміну покарання на громадські роботи, від виконання яких обвинувачений ухилився, суд дійшов висновку про те, що покарання у виді штрафу є недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Отже, у даному випадку, єдиним видом покаранням для обвинуваченого, який відповідатиме критеріям необхідності і достатності, є позбавлення волі.

Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги відомості про особу обвинуваченого, який, згідно з характеристикою негативно характеризується за місцем проживання, відсутність у нього постійного місця роботи, систематичне зловживання ним алкогольними напоями, що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення, а також тяжкість вчиненого ним злочину, суд дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, а за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 16.06.2014 з урахуванням ухвали Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 20.10.2014.

Довідкою Новомиколаївського РП КВІ від 06.05.2015 підтверджується те, що обвинувачений не відбув 44 години громадських робіт, призначених йому за вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 16.06.2014, з урахуванням ухвали суду від 20.10.2014. При складанні покарань за сукупністю вироків суд керується пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся. Документально підтверджені процесуальні витрати та речові докази в справі відсутні. Клопотання про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому під час судового розгляду не заявлялось.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 72, ч. 1 ст. 382 КК України, ст.ст. 349, 373 376, 393, 395, 532, КПК України, суд

засудив:
1. ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

2. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 16 червня 2014 року (з урахуванням ухвали Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 20 жовтня 2014 року), призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк один рік і п`ять днів.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

3. Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, обраний 03 квітня 2015 року ОСОБА_4 , залишити без змін.

4. Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1