Дата документу Справа № 219/6315/2014-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/704/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 219/6315/14-к Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2015 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2014 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено в задоволенні його клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році»,

ВСТАНОВИЛА:
Як вбачається з ухвали суду, ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році», посилаючись на те, що він засуджений за вчинення злочину середньої тяжкості та має хронічні хвороби: хронічний вірусний гепатит С та ВІЛ/СНІД 3 клінічної стадії.

Встановлено, що ОСОБА_7 неодноразово судимий:

1)
вироком Ворошиловського районного суду м. Донецька від 02.10.1995 року за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140 КК України 1960 року, на підставі ст.42 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна, звільнений 26.08.1997 року від подальшого відбування покарання на підставі постанови Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від 15.08.1997 року із застосуванням Закону України «Про амністію» від 26.06.1997 року;

2) вироком Єнакіївського міського суду Донецької області від 26.05.2000 року за ст.17, ч.2 ст.140, ч.1 ст. 145 КК України 1960 року, на підставі ст.42 КК України 1960 року, до 2 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений умовно-достроково постановою Єнакіївського міського суду Донецької області від 16.10.2001 року;

3) вироком Артемівського міського суду Донецької області від 27.02.2003 року за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавленням волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з визначенням 1 року іспитового строку;

4) вироком Центрально-міського районного суду м. Горлівки Донецької області від
26.05.2004 року за ч.2 ст.185 КК України, на підставі ст.71 КК України до 2 років 6 місяців
позбавлення волі;

5) вироком Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від 24.06.2004 року за ч.1 ст.263 КК України, на підставі ч.4 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі;

6) вироком Костянтинівського міського суду Донецької області від 28.07.2004 року за ч.2 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, на підставі ч.ч. 1, 4 ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково за постановою Торезького міського суду Донецької області від 16.05.2008 року;

7) вироком Єнакіївського міського суду Донецької області від 06.11.2009 року за ч.2 ст.185 КК України, на підставі ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, покарання відбув повністю;

8) вироком Єнакіївського міського суду Донецької області від 05.11.2013 року за ч.2 ст.185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

9) вироком Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 04.02.2014 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, на підставі ч.ч. 1, 4 ст.70 КК України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

10) вироком Центрально-міського суду м. Горлівки Донецької області від 04.04.2014 року за ч.2 ст.185 КК України, на підставі ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі.

За остаточним вироком Центрально-міського суду м. Горлівки Донецької області початок строку відбування покарання - 13.01.2014 року, кінець строку - 13.01.2018 року. В Артемівському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області ОСОБА_7 утримується з 15.01.2014 року.

Суд першої інстанції відмовив засудженому ОСОБА_7 у застосуванні щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році», посилаючись на те, що ОСОБА_7 двічі засуджений за вчинення тяжких злочинів, а саме: 01.10.1995 року за ст. 140 ч. 3 КК України 1960 року та 28.07.2004 року за ст. 185 ч. 4 КК України, судимості за які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році». Вказує, що він засуджений за вчинення злочину середньої тяжкості та має хронічні хвороби: хронічний вірусний гепатит С та ВІЛ/СНІД 3 клінічної стадії.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, ухвала суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Статтями 1-4 Закону України «Про амністію у 2014 році» визначено категорії осіб, які підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, на підставі цього Закону.

Разом з тим, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачено, що амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні».

Так, відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року, амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 02.10.1995 року був засуджений вироком Ворошиловського районного суду м. Донецька за ст. ст. 140 ч. 2, 140 ч. 3, 42 КК України остаточно до 4 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна, при цьому злочин, передбачений ч. 3 ст. 140 КК України 1960 року, є, відповідно до ст. 7-1 цього Кодексу, тяжким злочином.

Крім того, вироком Костянтинівського міського суду Донецької області від 28.07.2004 ОСОБА_7 був засуджений за ст. ст. 185 ч. 2, 185 ч. 4, 70 ч. 4, 70 ч. 1 КК України остаточно до 7 років позбавленні волі, з яких злочин, передбачений ст. 185 ч. 4 КК України, відповідно до положень ст. 12 цього Кодексу, є також тяжким злочином.

Судимості за вчинення цих злочинів, відповідно до положень ст. ст. 88-91 КК України, є непогашеними та незнятими. Перебіг строків погашення судимості переривався вчиненням нових злочинів.

З урахуванням зазначених обставин та положення п. «в» ч. 1 ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_7 не підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки має дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, які наразі незняті та непогашені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2014 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4