У х в а л а

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Коротких О.А., Гриціва М.І.,

за участю прокурора

САЛЕНКА І.В,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 14 жовтня 2008 року кримінальну
справу за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на судові рішення
щодо них,

в с т а н о в и л а :

вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20
липня 2007 року

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

раніше неодноразово судимого,

останнього разу 7 грудня
1999 року
за ст. 94, ч. 2 ст. 140 КК України до

позбавлення волі на строк вісім років,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк чотири
роки і шість місяців, за ч. 1 ст. 263 КК України до позбавлення волі на строк
два роки.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим
ОСОБА_1 визначено остаточне покарання-позбавлення волі на строк чотири роки і
шість місяців;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,

раніше неодноразово судимого,

останнього разу 31 травня 2006 року

за ч. 1 ст. 309 КК України до
позбавлення волі на строк два роки,

на підставі ст.
75 КК України
звільненого від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком два роки,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк чотири
роки і шість місяців.

На підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту
частину покарання за попереднім вироком від 31 травня 2006 року і ОСОБА_2
визначено остаточне покарання-позбавлення волі на строк п'ять років і шість
місяців.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 30 жовтня 2007 року вирок щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2
залишено без зміни.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано
винним у вчиненні злочинів за таких обставин.

ОСОБА_1 у період часу з 26
по 28 жовтня 2006 року близько 12 год., перебуваючи у парку «Дружба», що в
кінці проспекту ім. Газети «Правда» у м. Дніпропетровську, незаконно придбав
вогнепальну зброю-пістолет, який переніс до місця свого тимчасового помешкання
за адресою АДРЕСА_2якій зберігав без передбаченого законом дозволу.

3 грудня 2006 року близько
17 год., ОСОБА_1 та ОСОБА_2, будучи у стані алкогольного сп'яніння та
перебуваючи біля АДРЕСА_1, за попередньою змовою між собою із застосуванням
насильства, яке не було небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, вчинили
грабіж чужого майна на загальну суму 2165 грн., яке належало ОСОБА_3

У касаційних скарзі засуджений
ОСОБА_1 вказує на те, що суд необґрунтовано кваліфікував його дії за ч. 2 ст.
186 КК України, оскільки він грабежу не вчиняв, а висновок суду ґрунтується на
суперечливих показаннях потерпілого, який його обмовляє. Стверджує про те, що
докази його винуватості в
незаконному зберіганні вогнепальної зброї є сфальсифікованими. Посилається на однобічність та неповноту
досудового слідства і судового розгляду, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, істотні порушення кримінально-процесуального
закону, порушення його права на захист. Просить судові рішення щодо нього
скасувати, а справу направити на нове розслідування.

Аналогічні доводи наводить у
касаційній скарзі й засуджений ОСОБА_2 Крім того, зазначає про застосування до
нього недозволених методів слідства та те, що він не був ознайомлений з
протоколом судового засідання, а також стверджує, що суд необґрунтовано
задовольнив цивільний позов потерпілого.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, думку прокурора САЛЕНКА І.В, який просив касаційні скарги
залишити без задоволення, а вирок без зміни, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають
частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 377 КПК України в
ухвалі апеляційного суду мають бути наведені докладні мотиви прийнятого
рішення, усі доводи, що містяться в апеляціях, мають бути проаналізовані і
жоден із них не повинен залишитися без відповіді. При залишенні апеляції без
задоволення в ухвалі мають бути зазначені підстави, через які апеляцію визнано
необґрунтованою.

Як убачається з матеріалів
справи, на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області
від 20 липня 2007 року засудженими ОСОБА_1 та ОСОБА_2. були подані апеляції та
доповнення до них, у яких ОСОБА_1 порушував питання про скасування вироку й
направлення справи на новий судовий розгляд у зв'язку з однобічністю та
неповнотою досудового слідства й судового розгляду, неправильним застосуванням
кримінального закону, вказував на необґрунтованість його засудження за ч. 2 ст.
186 КК України, а ОСОБА_1 вказував про відсутність у його діях складу злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
та перекваліфікацію його дій з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 296 КК
України, оскільки у нього не було умислу на заволодіння майном потерпілого. У
апеляціях вони також посилалися на істотні порушення кримінально-процесуального
закону. Крім того, засуджений ОСОБА_1 стверджував про те, що було порушено його
право на захист. На обґрунтування своїх вимог засуджені наводили відповідні
доводи.

Проте, апеляційний суд, залишаючи
вирок щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без зміни, в ухвалі послався на ті ж докази, що й
місцевий суд, відповіді на доводи апеляцій засуджених не дав, мотивів залишення
апеляцій без задоволення не навів, їх ретельно не перевірив й не проаналізував
та свого рішення про залишення апеляцій без задоволення належним чином не
мотивував, а обмежився лише посиланням на те, що суд дав належну оцінку наведеним
у вироку доказам та правильно кваліфікував дії засуджених.

Отже, апеляційний суд допустив
порушення чинного кримінально-процесуального законодавства, що істотно вплинуло
на правильність прийняття рішення, що відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК України є підставою для
скасування ухвали апеляційного суду.

При новому розгляді
апеляційному суду необхідно розглянути справу з дотриманням чинного
законодавства.

Керуючись ст.ст. 395, 396 КПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

касаційні скарги засуджених ОСОБА_2
та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 30 жовтня 2007 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1
скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд у той же апеляційний
суд в іншому складі суддів.

С у д д і:

Паневін В.О. Коротких
О.А. Гриців М.І.