Справа № 152/585/14-к
УХВАЛА

16 лютого 2015 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
законного представника
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
провівши відкрите судове засідання у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 125 КК України,
у провадженні Шаргородського районного суду Вінницької області знаходиться зазначене кримінальне провадження.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 18.08.2013 року біля 01. год. 30 хв. спільно з дружиною ОСОБА_7 та знайомими ОСОБА_8 і ОСОБА_9 перебували на території школи № 1 у АДРЕСА_1 .
У цей час, до них підійшов неповнолітній ОСОБА_10 , який попросив сірники, щоб підкурити і між ним та ОСОБА_6 виникла словесна суперечка, в ході якої ОСОБА_6 , розізлившись на ОСОБА_10 , наніс йому декілька ударів по ногах та інших частинах тіла, після чого ОСОБА_10 втік та зателефонував до неповнолітнього ОСОБА_11 та інших і пояснив їм, що ОСОБА_6 побив його та попросив підійти для з`ясування обставин його побиття.
Відгукнувшись на прохання ОСОБА_10 , ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_12 підійшли до центрального входу в школу, куди до них також підійшли ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 та направилися до ОСОБА_6 , який, побачивши серед них ОСОБА_10 , з яким у нього склалися особисті неприязні стосунки, вийшов на тротуар, рухаючись їм на зустріч. Наблизившись до них, ОСОБА_6 , з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , який знаходився позаду ОСОБА_11 , відразу ж направився до ОСОБА_10 , який, побачивши ОСОБА_6 почав тікати, вибігши на пішохідний перехід на дорозі, де перебував товариш ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , за спину якого, з метою уникнення ударів з боку ОСОБА_6 , забіг ОСОБА_10 . Проте, ОСОБА_6 біля 02 год. 20 хв., підбігши до ОСОБА_8 , відхиливши його, наніс ОСОБА_10 декілька ударів руками в область голови, після чого ОСОБА_10 втік у напрямку центру м. Шаргород, куди за ним побіг ОСОБА_6 .
У результаті нанесених ударів, ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: синця на чолі зліва, які згідно висновку експерта, по ступеню тяжкості належать до легких ушкоджень.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 , діючи з новим злочинним наміром, не пов`язаним з попереднім щодо нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , вирішив продовжити спричиняти тілесні ушкодження неповнолітнім, які прийшли разом з ОСОБА_10 , з цією ж метою ОСОБА_6 18.08.2013 року біля 02 год. 30 хв. повернувся до місця, де перебували знайомі ОСОБА_10 , які, зрозумівши, що конфлікт вичерпано і розмови з ОСОБА_6 не вийде, пішли з місця події. Проте, йдучи тротуаром від школи у напрямку центру м. Шаргород, біля магазину «Все по 40», біля школи, вони помітили ОСОБА_6 , який, наблизившись до них, будучи розлюченим, вважаючи, що ОСОБА_11 спільно з іншими мав намір побити його, хоча жодних дій або погроз на адресу ОСОБА_6 ні ОСОБА_11 , ні інші особи не вчиняли та не висловлювали, усвідомлюючи те, що його життю та здоров`ю нічого не загрожує, вирішив продемонструвати свою зверхність та самоутвердитися за рахунок побиття неповнолітніх, продовжив словесну суперечку, в ході якої наніс декілька ударів руками в область грудей ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , які йшли попереду всіх. При цьому, ОСОБА_16 , знаючи ОСОБА_6 , як жителя м. Шаргород, спробував його заспокоїти та попросив припинити побиття неповнолітніх, однак, ОСОБА_6 прохання ОСОБА_16 проігнорував.
У цей час, помітивши неповнолітнього ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи свої дії, підійшов до ОСОБА_11 , який стояв до нього спиною та несподівано для ОСОБА_11 , наніс йому один удар ногою в область спини, внаслідок якого ОСОБА_11 відчув різкий біль у нирках, але, втримавши рівновагу, розвернувся обличчям до ОСОБА_6 , а останній, маючи перевагу у фізичній силі та користуючись безпорадним станом ОСОБА_11 , який через різкий біль у нирках не міг чинити опір, схопивши ОСОБА_11 за верхній одяг, кинув на землю та наніс декілька ударів ногами по різних частинах тіла, у тому числі, в область голови, правого ока, попереку та лівої нирки, в наслідок чого ОСОБА_11 на деякий час утратив свідомість.
У результаті нанесених ударів, ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді синця в ділянці правого ока та струсу головного мозку, закритої тупої травми у вигляді синця в лівій поперековій ділянці, забою лівої нирки та розриву лівої нирки з утворенням субкапсулярної гематоми й гематурією, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 своєї винуватості у вчиненні злочинів не визнав, посилаючись на те, що він лише захищався.
Також обвинувачений заявив клопотання про проведення повторної судово-медичної експертизи, посилаючись на те, що в матеріалах кримінального провадження є висновки кількох судово-медичних експертиз стосовно тілесних ушкоджень, які були отримані потерпілими ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Ці висновки є суперечливими і такими, що взаємно виключають один одного. Крім того, в матеріалах кримінального провадження є висновки спеціаліста судово-медичного експерта Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України № 66/14 та № 493/13, які взагалі спростовують висновки експертиз, що проводились у кримінальному провадженні.
Так, відповідно до висновку № 66/14 від 17.02.2014 року, висновок судово-медичної експертизи № 75 відносно потерпілого ОСОБА_10 не можна вважати обґрунтованим у зв`язку із тим, що опис тілесних ушкоджень, який зроблено судово-медичним експертом, не дозволяє встановити час їх виникнення, а ймовірний механізм їх утворення взагалі не можна вважати обґрунтованим.
Крім того, відповідно до висновку № 493/13 від 18.12.2013 року, висновок судово-медичної експертизи № 121-к відносно потерпілого ОСОБА_11 не можна вважати обґрунтованим у зв`язку із тим, що до складу комісії, яка проводила судово-медичну експертизу, не було включено спеціалістів у галузі нефрології, урології, рентгенології, неврології чи нейрохірургії. Хоча наявні згідно записів в медичній документації тілесні ушкодження вимагали участі в дослідженні саме таких спеціалістів. Також, експертна комісія не дослідила питання наявності чи відсутності алкоголю в крові потерпілого та його можливий вплив на тривалість травматичного процесу. Проведення експертиз обвинувачений просить доручити експертам ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України».
Окрім того, представник потерпілого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_5 подав до суду клопотання про призначення комплексної судово-медичної експертизи, посилаючись на те, що у матеріалах кримінального провадження є висновки кількох судово-медичних експертиз стосовно тілесних ушкоджень, які були отримані потерпілим ОСОБА_11 і ці висновки є суперечливими в частині ступеня тяжкості отриманих тілесних ушкоджень.
Проведення експертизи адвокат просить доручити експертам Одеського обласного бюро судово-медичних експертиз.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечувала проти призначення експертиз, запитань для експертизи не пропонувала.
Законний представник потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_4 заперечував щодо призначення експертизи відносно визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_10 .
Заслухавши думку учасників судового засідання, вирішуючи заявлені клопотання, суд виходить із такого.
Обвинувачений просить, зокрема, призначити повторну судово-медичну експертизу, на вирішення якої поставити наступні запитання: які тілесні ушкодження є у ОСОБА_10 , їх характер, локалізація та механізм утворення?; яка ступінь тяжкості тілесних ушкоджень?; чи могли наявні у ОСОБА_10 тілесні ушкодження виникнути за тих обставин, на які вказує потерпілий?; коли саме, судячи з наявних у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, вони могли виникнути?
Своє прохання обґрунтовує тим, що згідно висновку спеціаліста ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» № 66/14, висновок судово-медичної експертизи № 75 відносно потерпілого ОСОБА_10 не можна вважати обґрунтованим у зв`язку з тим, що опис тілесних ушкоджень, який зроблено судово-медичним експертом, не дозволяє встановити час їх виникнення, а ймовірний механізм їх утворення взагалі не можна вважати обґрунтованим.
Проте, суд вважає, що у клопотанні обвинуваченого про призначення судово-медичної експертизи щодо визначення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 слід відмовити, з огляду на таке.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 332 КПК України, суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності.
Разом із тим, висновок спеціаліста № 66/14 (т. 4 а.с. 4-7), на який посилається обвинувачений не є підставою для призначення експертизи в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 332 КПК України, оскільки висновок наданий не експертом, а спеціалістом, який не попереджався судом про кримінальну відповідальність, зокрема, за завідомо неправдивий висновок, на відміну від експертів, які надали висновок № 38-к (т. 4 а.с. 44-47).
Окрім того, висновок експертів № 38-к надавався експертами за результатами судово-медичної експертизи, проведеної за постановою слідчого про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи за клопотанням самого обвинуваченого, а запитання, які пропонуються обвинуваченим, двічі досліджувалися експертами (т. 3 а.с. 209-211, т. 4 а.с. 44-47).
Таким чином, аналогічне клопотання і з тих самих підстав розглядалося та вирішувалося на стадії досудового розслідування, за результатами вирішення клопотання у матеріалах кримінального провадження міститься висновок експертів № 38-к.
При цьому, як убачається із висновку експертів № 38-к, він є належно мотивованим, науково обґрунтованим, складеним експертами, що мають достатній фах, досвід і стаж експертної роботи, на підставі ретельного дослідження з використанням наукових інформаційних джерел, даних загальноприйнятої експертної практики, матеріалів кримінального провадження, відповіді та висновки експертів повні та вичерпні, не допускають подвійного тлумачення і суперечностей.
Отже, указаний висновок експертів може бути предметом його оцінки на предмет належності, допустимості, достовірності, а у сукупності з іншими доказами справи - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення по суті висунутого обвинувачення.
Разом із тим, на переконання суду, клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_5 про призначення комплексної судово-медичної експертизи по визначенню тілесних ушкоджень, нанесених ОСОБА_11 , слід задовольнити, оскільки у матеріалах кримінального провадження міститься три висновки експертів, які суперечать один одному.
Так, згідно висновку експертів № 121-к (т. 3 а.с. 71-73) та висновку експертів 152-к (т. 3 а.с. 155-160), тілесні ушкодження, завдані ОСОБА_11 , відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, тоді як у висновку експерта № 8 (т. 3 а.с. 176-184), тілесні ушкодження, завдані ОСОБА_11 є легкими тілесним ушкодженнями.
З урахуванням думки учасників судового засідання, на вирішення експертизи слід поставити наступні запитання:
1. Які тілесні ушкодження мали місце у ОСОБА_11 , їх характер, кількість, давність спричинення і локалізація?
2. Який механізм виникнення ушкоджень у ОСОБА_11 вид травмуючої дії (удар, здавлювання, тертя, падіння з висоти власного зросту), місце прикладення травмуючої сили, кількість травмуючих дій?
3. Яке було взаємне розташування потерпілого та нападника в момент нанесення тілесних ушкоджень?
4. З чим пов`язане тривале перебування потерпілого ОСОБА_11 на стаціонарному лікуванні та тривалий (понад 21 день) розлад його здоров`я: тажкістю спричинених травм, тактикою лікарів, особливостями організму потерпілого?
5. До якого ступеню важкості відносяться тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_11 .?
6. Чи страждав ОСОБА_11 на момент отримання ним тілесних ушкоджень на будь-яку хворобу, і якщо так, то яким чином наявна у нього хвороба вплинула на перебіг травматичного процесу і терміну лікування безпосередньо отриманих тілесних ушкоджень?
7. Чи перебував потерпілий ОСОБА_11 згідно записів в медичній документації в стані алкогольного сп`яніння, і якщо так, то яким чином стан алкогольного сп`яніння вплинув на перебіг травматичного процесу з врахуванням наявних у нього хвороб?
8. Чи відповідає висновок від 16.10.2014 року № 121-к Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи обставинам справи?
9. Чи відповідає висновок від 03.02.2014 року № 8 Житомирського обласного бюро судово-медичної експертизи обставинам справи?
Проведення експертизи належить доручити експертам Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи, оскільки зазначена експертна установа користується не меншим авторитетом в експертній галузі, ніж ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України», до того ж, згідно листа останньої, подібна експертиза може бути проведена у строк понад три роки.
Отже, клопотання обвинуваченого та представника потерпілого підлягають частковому задоволенню.
На підставі п. 6 ч. 2 ст. ст. 322 КПК України розгляд кримінального провадження слід відкласти до одержання висновку експертизи.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 242, 322, 332, 369-372 КПК України, суд
1. У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про призначення повторної судово-медичної експертизи щодо визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_10 відмовити.
2. Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_5 про призначення комплексної судово-медичної експертизи щодо визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_11 задовольнити частково.
3. Призначити у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 125 КК України комплексну судово-медичну експертизу.
4. На вирішення експертизи поставити запитання:
- які тілесні ушкодження мали місце у ОСОБА_11 , їх характер, кількість, давність спричинення і локалізація?
- який механізм виникнення ушкоджень у ОСОБА_11 вид травмуючої дії (удар, здавлювання, тертя, падіння з висоти власного зросту), місце прикладення травмуючої сили, кількість травмуючих дій?
- яке було взаємне розташування потерпілого та нападника в момент нанесення тілесних ушкоджень?
- з чим пов`язане тривале перебування потерпілого ОСОБА_11 на стаціонарному лікуванні та тривалий (понад 21 день) розлад його здоров`я: тяжкістю спричинених травм, тактикою лікарів, особливостями організму потерпілого?
- до якого ступеню важкості відносяться тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_11 .?
- чи страждав ОСОБА_11 на момент отримання ним тілесних ушкоджень на будь-яку хворобу, і якщо так, то яким чином наявна у нього хвороба вплинула на перебіг травматичного процесу і терміну лікування безпосередньо отриманих тілесних ушкоджень?
- чи перебував потерпілий ОСОБА_11 згідно записів в медичній документації в стані алкогольного сп`яніння, і якщо так, то яким чином стан алкогольного сп`яніння вплинув на перебіг травматичного процесу з врахуванням наявних у нього хвороб?
- чи відповідає висновок від 16.10.2014 року № 121-к Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи (т. 3 а.с. 71-73) обставинам справи?
- чи відповідає висновок від 03.02.2014 року № 8 Житомирського обласного бюро судово-медичної експертизи (т. 3 а.с. 176-184) обставинам справи?
6. Попередити експерта (експертів) про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.
7. У розпряження експерта (експертів) надати матеріали кримінального провадження №152/585/14-к по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 125 КК України в кількості 4-х томів та усю медичну документацію відносно потерпілого ОСОБА_11 .
9. Судове засідання до отримання висновку експертизи відкласти.
Ухвала оскарженню не підлягає. Згідно ч. 5 ст. 532 КПК України, ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.
Суддя ОСОБА_1