Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
26 січня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 06 листопада 2014 року по кримінальному провадженню за №0000145 стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Костопіль Рівненської області, де проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, голови фермерського господарства «Марічка», раніше не судимого, обвинуваченого за ч.1 ст.364 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 просить вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 06 листопада 2014 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, на строк два роки, зі штрафом у розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та спеціальною конфіскацією грошей, незаконно отриманих в результаті нецільового використання земельної ділянки. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком шість місяців та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2-4 ч.1 ст.76 цього Кодексу.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, апелянт покликався на незаконність даного вироку з підстав неповноти судового розгляду, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. На переконання апелянта, суд дійшов не вірного висновку про недоведеність спричинення діями ОСОБА_6 будь-якої істотної шкоди, адже факт нецільового використання фермерським господарством земельної ділянки повністю доведений дослідженими у судовому засіданні доказами. А згідно інформації Державної інспекції сільського господарства в Рівненській області №06/2120 від 01.07.2013 р. у разі підтвердження факту використання земельної ділянки фермерським господарством «Марічка» (далі ФГ «Марічка») не за цільовим призначенням, шкода буде становити 60383,31 грн.

Також прокурор зазначив, що визнавши інформацію щодо розміру збитків припущеннями, суд відмовив у задоволенні клопотання про призначення позапланової документальної перевірки дотримання ФГ «Марічка» вимог земельного законодавства, а також не розглянув повторне клопотання аналогічного змісту з підстав його подання після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами., що призвело до неповноти судового розгляду і є порушенням вимог ст.364 КПК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_6 послався на те, що як встановив суд, під час перевірок контоолюючими органами не виявлено фактів використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, про що свідчать відповідні матеріали судового слідства, та показання свідків.

На переконання обвинуваченого, суд першої інстанції правомірно відмовив прокурору у клопотанні про призначення позапланової документальної перевірки, оскільки в матеріалах провадження достатньо даних щодо перевірки дотримання ФГ «Марічка» вимог земельного законодавства. Крім того, повторне клопотання про призначення перевірки було заявлене прокурором ОСОБА_5 вже на стадії судових дебатів, після того як прокурор ОСОБА_8 , якого він замінив, погодився закінчити стадію з`ясування обставин та перевірку їх доказами і перейти до судових дебатів.

Зважаючи на вказане, а також враховуючи, що судом не було встановлено в його діях об`єктивої та суб`єктивної сторін злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, то просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора та залишити вирок без змін.

Вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 06 листопада 2014 року ОСОБА_6 визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, і за недоведеністю вчинення даного кримінального правопорушення виправданий.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що в період з січня 2011 року по травень 2013 року, будучи службовою особою головою ФГ «Марічка», в порушення вимог п.«в» ч.1 ст.95 Земельного кодексу України, ст.23 Кодексу України про надра, ст.18 Закону України «Про фермерське господарство», проводив видобуток корисних копалин (піску) на земельній ділянці сільськогосподарського призначення площею 7,7га на території Малолюбашанської сільської ради Костопільського району Рівненської області, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, а саме розділу 4 статуту фермерського господарства, не забезпечив використання землі за цільовим призначенням; не ефективно використовував землю, не підвищував її родючість; не здійснював комплекс заходів щодо охорони землі, та реалізував видобутий пісок фізичним та юридичним особам з метою отримання прибутку, використовуючи надану йому в оренду земельну ділянку не за цільовим призначенням, завдавши своїми умисними діями істотну шкоду державним інтересам, яка в сто і більше раз перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та становить 60 383 грн. 31 коп. (т.4 арк.2-4).

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_5 на підтримання доводів апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 про безпідставність доводів викладених у скарзі, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Частиною 1 ст.404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як роз?яснив Пленум Верховного Суду України у п.5 постанови від 15 травня 2006 р. «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку», виходячи з принципу безпосередності дослідження доказів апеляційний суд не вправі дати їм іншу оцінку, ніж та, яку дав суд першої інстанції, якщо їх не було досліджено під час апеляційного розгляду справи. Натомість, з апеляційної скарги вбачається, що порушуючи питання про скасування вироку місцевого суду та постановлення нового вироку, прокурор не послався на ст.420 КПК України, якою встановлено виключний перелік обставин, за яких суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок. При цьому апелянт не просив провести судове слідство і зазначив, що не розглянувши клопотання прокурора від 05.11.2014 р. про відновлення з?ясування обставин та перевірки їх доказами, суд першої інстанції істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, що у відповідності до ст.412 КПК України тягне за собою скасування вироку. Вказані доводи колегія суддів вважає такими, що позбавлені підстав, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 13 грудня 2006 року ФГ «Марічка» було укладено договір оренди землі, згідно якого фермерському господарству було передано в оренду земельну ділянку загальною площею 19,0 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно рішення Малолюбашанської сільської ради Костопільського району Рівненської області від 21 вересня 2010 року №827 «Про погодження на отримання спеціального дозволу ФГ «Марічка» на розробку надр Малолюбашанського-3 родовища піску площею 19 га на території Малолюбашанської сільської ради», після отримання спеціального дозволу на розробку надр погоджено перевести землі із земель сільськогосподарського призначення в землі промисловості (т.2 арк.51). Рішенням Костопільської районної ради Рівненської області від 23 вересня 2010 року №663 було погоджено надання спеціального дозволу ФГ «Марічка» на розробку надр Малолюбашанського-3 родовища піску площею 19,0 га на території Малолюбашанської сільської ради (т.2 арк.52).

13 січня 2011 року фермерському господарству «Марічка» Міністерством охорони навколишнього середовища України надано спеціальний дозвіл на користування надрами на вказаній земельній ділянці, і на підставі рішення Рівненської обласної ради від 22 липня 2011 року № 384 надано гірничий відвід для розробки Малолюбашанського-3 родовища будівельних пісків (т.1 арк.101-102).

Вказаним доказам суд першої інстанції дав належну оцінку і дійшов правильного висновку про наявність у ФГ «Марічка» законного права на промислову розробку надр та недоведеність стороною обвинувачення нецільового використання вказаної земельної ділянки.

У ході апеляційного розгляду прокурор висновку місцевого суду не спростував, а тому колегія суддів не вбачає в діях ОСОБА_6 порушення вимог п.«в» ч.1 ст.95 Земельного кодексу України, ст.23 Кодексу України про надра та ст.18 Закону України «Про фермерське господарство», на які покликається сторона обвинувачення в обвинувальному акті.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження у ході розгляду справи судом першої інстанції 10 червня 2014 року ухвалою суду було відмовлено у задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_8 про призначення позапланової документальної перевірки дотримання ФГ «Марічка» вимог земельного законодавства за період з 01.01.2011 р. по 01.05.2013 р. (т.4. арк.76). На думку колегії суддів вказане рішення відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки згідно положення ч.4 ст.333 КПК України, суд відмовляє в задоволенні клопотання прокурора, якщо він не доведе, що слідчі (розшукові) дії, про проведення яких він просить, не могли бути проведені під час досудового розслідування через те, що не були і не могли бути відомі обставини, які свідчать про необхідність їх проведення. Наявне в матеріалах провадження клопотання прокурора не містить обґрунтування причин, з яких вказану позапланову перевірку не могло бути проведено під час проведення досудового розслідування (т.4 арк.68-69).
Згодом під час судових дебатів прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про призначення позапланової документальної перевірки дотримання ФГ «Марічка» вимог земельного законодавства під час видобування корисних копалин піску (т.4 арк.92). Зважаючи на те, що чинним кримінальним процесуальним законом передбачено відновлення з`ясування обставин та перевірки їх доказами лише у разі потреби подати нові докази, то дане клопотання із законних підстав не розглядалось судом, адже його заявлення не може розцінюватись як подання нових доказів в кримінальному провадженні.

Зважаючи на викладене колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування вироку не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 06 листопада 2014 року по кримінальному провадженню за №0000145 стосовно ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками апеляційного розгляду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3