Справа №480/1407/14-к 27.01.2015 27.01.2015 27.01.2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати в кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

секретаря судового засідання: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000454, за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Миколаївського району Миколаївської області, ОСОБА_5 на вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 листопада 2014 року, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоукраїнка Березнегуватського району Миколаївської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч. 1 ст. 125 КК України, ч. 1 ст. 125 КК України,

за участі:

прокурора: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції
Провадження № 11-кп/784/70/15 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_1 .

Прокурором прокуратури Миколаївського району Миколаївської області, ОСОБА_5 подана апеляційна скарга, в якій він просить вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним та призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК України 150 годин громадських робіт, за ч. 1 ст. 125 КК України 150 годин громадських робіт. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити остаточне покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та призначено покарання за ч. 1 ст. 125 КК України 150 годин громадських робіт, за ч. 1 ст. 125 КК України 150 годин громадських робіт. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено остаточне покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
На обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор послався на те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність. Стверджує, що відповідно до ч. 2 ст. 70 КК України, при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається в межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає більш суворе покарання. Санкція статті 125 ч. 1 КК України передбачає покарання у вигляді, в тому числі, громадських робіт на строк до 200 годин.

В змінах до апеляційної скарги перший заступник прокурора Миколаївської області, ОСОБА_9 просив вирок суду від 19.11.2014р. змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, виключивши посилання суду на призначення покарання ОСОБА_6 за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, визнати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Обставини, встановлені судом першої інстанції
Судом першої інстанції встановлено, що 30.04.2014р. близько 21 год. ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку № 2 по вул. 8 Березня в с. Радсад Миколаївського району Миколаївської області, зустрів ОСОБА_10 , де між ними на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин відбулась сварка, в ході якої ОСОБА_6 , маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень останньому, умисно завдав ОСОБА_10 два удари головою в область обличчя.

В результаті протиправний дій з боку ОСОБА_6 , ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження.

Згідно з висновком СМЕ № 573 від 05.05.2014р. у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забиття м`яких тканин з синцем в області носа, синців на обличчі, крововиливів на слизовій губи, синця на лівій кисті, синця в області лівої ключиці, синця в області лівої вушної раковини, травматичної екстракції 2 зуба на верхній щелепі праворуч, які утворилися від дії тупих твердих предметів, якими могли бути руки, ноги та ін.. За критерієм ступеню тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та незначну втрату працездатності.

Крім того, 30.04.2014р. близько 22 год. ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку № 2 по вул. 8 Березня в с. Радсад Миколаївського району Миколаївської області, зустрів ОСОБА_11 , де між ними на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин відбулась сварка, в ході якої ОСОБА_6 , маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень останній, умисно схопив її правою рукою за волосся та потягнув по землі, протягнувши близько 5 метрів по асфальтованій поверхні дороги.

В результаті протиправний дій з боку ОСОБА_6 , ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження.

Згідно висновку СМЕ № 572 від 05.05.2014р. у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден в області лівої верхньої і лівої нижньої кінцівки, які утворилися від дії твердих тупих предметів, якими б могли бути руки, ноги. За критерієм ступеню тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та незначну втрату працездатності.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги та доповненнях до неї, з мотивів, викладених у ній; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступного висновку.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку, ніким не оскаржуються.

Апеляційна скарга прокурора містить вірну вказівку на те, що санкція ч. 1 ст. 125 КК України передбачає покарання за умисне легке тілесне ушкодження у виді штрафу до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або громадських робіт на строк до 200 годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Остаточне покарання за сукупністю злочинів має визначатися за найбільш суворим видом покарання за окремі злочини, що до неї входять, і в межах санкції того закону, який передбачає більш суворе покарання.

Тобто, суд першої інстанції, призначивши на підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 240 годин громадських робіт, дійсно вийшов за межі максимального строку покарання, визначеного санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.

Крім того, апеляційна скарга прокурора зі змінами містить обґрунтовані доводи про те, що вироком суду за епізодом спричинення умисних легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, за епізодом спричинення умисних легких тілесних потерпілому ОСОБА_11 дії обвинуваченого кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів.

Проте, згідно зі ст. 33 КК України, сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жоден з яких її не було засуджено. При сукупності злочинів кожен з них підлягає кваліфікації за відповідною статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.06.2010р. «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», сукупність можуть утворювати також злочини, передбачені однією і тією ж статтею або частиною статті Особливої частини КК України, якщо:

· вони вчинені неодночасно і за наступний злочин новою редакцією відповідної статті чи частини статті Особливої частини КК передбачено новий за своїм змістом склад злочину;

· вони вчинені неодночасно і за наступний злочин новою редакцією відповідної статті чи частини статті Особливої частини КК посилено кримінальну відповідальність;

· вчинені злочини мають різні стадії;

· було вчинено закінчений замах на злочин і незакінчений замах на злочин;

· один чи декілька злочинів особа вчинила самостійно (одноособово) чи була його (їх) виконавцем (співвиконавцем), а інший (інші) вчинила як організатор, підбурювач чи пособник;

· один злочин особа вчинила як організатор, підбурювач чи пособник, а при вчиненні іншого була іншим співучасником.

Тобто, дії ОСОБА_6 за епізодами спричинення умисних легких тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , не утворюють сукупності злочинів і підлягають кваліфікації за однією частиною статті особливої частини КК України, оскільки відповідають одному і тому самому складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Тому, як вірно зазначено апелянтом, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів неправильно визначено розмір остаточного покарання та безпідставно призначено покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду зміні, з урахуванням внесених до апеляційної скарги змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Миколаївського району Миколаївської області, ОСОБА_5 зі змінами, задовольнити частково.

Вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 листопада 2014 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, виключивши посилання суду про призначення покарання ОСОБА_6 за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3