УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати в кримінальних справах

Верховного
Судові України в складі:

головуючого Синявського О.Г.,

суддів Школярова В.Ф. та Гриціва М.І.,

з участю прокурора Кривов'яза Я.І.,

потерпілої ОСОБА_1,

захисників ОСОБА_2, ОСОБА_3 та

ОСОБА_4,

засудженого ОСОБА_5,

розглянувши в судовому засіданні в місті Києві 04 грудня 2007 року
кримінальну справу за касаційними скаргами потерпілої ОСОБА_1, захисників
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
засудженого ОСОБА_5 на вирок апеляційного суду Львівської області від 13 липня
2007 року,

встановила:

цим вироком

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродження міста Маріуполя Донецької області, громадянина України, раніше не
судимого,

засуджено за:

- ч. 1 ст. 185 КК України до
позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

- п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України до позбавлення волі на строк
12 (дванадцять) років.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне
покарання - позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь експертної
установи судові витрати за проведення експертизи розмірі 188 гривень 30
копійок.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він
18 серпня 2004 року в проміжку часу з 11 по 12 годину 30 хвилин таємно викрав з
квартири АДРЕСА_1, в якій проживав разом зі своїми батьками та тіткою ОСОБА_6,
старовинний годинник вартістю 5313 гривень та ікону вартістю 35 гривень.

Того ж дня приблизно о 12 годині 30 хвилин у кухні зазначеної
квартири, відразу після крадіжки годинника та іншого майна, з метою приховати
її вчинення, він, завдавши численних ударів по голові металевим стержнем, який
знаходився у квартирі, умисно вбив тітку ОСОБА_6, 1924 року народження.

У касаційній скаргах:

- потерпіла ОСОБА_1, захисник ОСОБА_4
та засуджений ОСОБА_5 вказують, що досудове слідство та судовий розгляд справи
проведено упереджено, односторонньо, неповно, формально та з обвинувальним
ухилом. Вважають, що під час досудового слідства не були виконані вказівки
касаційного суду перевірити, чи непричетні до злочину інші особи, знайти
викрадені предмети, усунути протиріччя в показаннях засудженого та свідків
обвинувачення. Твердять, що розгляд справи проводився всупереч загальним
засадам судочинства, а вирок побудований на непрямих і неправдивих доказах та
на припущеннях. Просять вирок скасувати та виправдати ОСОБА_5;

- захисник ОСОБА_2 зазначає, що органи досудового слідства
не здобули, а суд не навів у вироку переконливих доказів винуватості ОСОБА_5 у
скоєнні інкримінованих йому злочинів. Посилаючись на аналіз показань свідка
ОСОБА_6, результатів висновків судових експертиз про характер виявлених у
ОСОБА_6 тілесних ушкоджень та механізм їх заподіяння, вигляд та спосіб появи на
одязі засудженого слідів крові, інші докази, стверджує, що в них немає
необхідних та достатніх даних для побудови обвинувального вироку. Звертає увагу
на те, що органи досудового слідства не встановили місцезнаходження предметів
крадіжки, їх вартість та яким чином засуджений ними розпорядився, а також не
виконали вказівку касаційного суду перевірити причетність до злочину інших
осіб. Вважає, що всупереч вимогам кримінально-процесуального закону були
проігноровані послідовні та незмінні показання засудженого із запереченнями його
відношення до злочинів. Натомість в основу вироку покладені показання свідка
ОСОБА_7 про визнання ОСОБА_5 своєї
вини у злочині, попри їхню недостовірність, оскільки були висловлені особою,
яка проводила розслідування в справі, та є зацікавленою в її результатах.
Просить скасувати вирок та закрити справу;

- захисник ОСОБА_3, посилаючись на доводи, які за своєю
суттю аналогічні тим, що викладені в касаційних скаргах захисників ОСОБА_2,
ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_5, теж просить скасувати вирок.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
міркування прокурора Кривов'яза Я.І. про залишення вироку без зміни, промови
потерпілої ОСОБА_1, захисників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_5
про задоволення касаційних скарг з наведених у них підстав, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає,
що вони задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Фактичні обставини цієї справи судом встановлені
достатньо повно, а зібрані докази оцінені всебічно та в об'єктивно можливому
обсязі.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_1 пояснила, що за місцем її
проживання в квартирі АДРЕСА_1 зберігались належні її сім'ї старожитній цінний
камінний годинник та ікона. Коли 18 серпня 2004 року об 11 годині ранку вона
пішла на роботу, ці речі були на своїх місцях. У квартирі залишились тільки її
син ОСОБА_5 та тітка ОСОБА_6

Із показань засудженого ОСОБА_5 убачається, що йому було
відомо про володіння сім'єю антикварним цінним годинником та іконою, які
зберігались на видному місці в одній з кімнат квартири й знаходились у ній
станом на 12 годину 18 серпня 2004 року. Того ж дня, після того як батьки пішли
на роботу, у квартирі залишилися він та материна тітка ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що зранку 18 серпня 2004 року
вона прала білизну в своїй ванній кімнаті, розташованій в загальному коридорі,
стіна якої межує з кухнею квартири ОСОБА_1. У цьому ж помешканні проживала
літнього віку ОСОБА_6. Орієнтовно о першій годині вона почула крики ОСОБА_6,
які доносились з її квартири. Вона одразу підійшла до вхідних дверей квартири
сусідів й, невідходячи від них, протягом 3-5 хвилин стукала та дзвонила туди,
поки їх не відчинив ОСОБА_5 Зайшовши всередину, побачила ОСОБА_6, яка в кухні
лежала на підлозі головою до пічки. Біля голови була калюжа крові. Крім
названих нею осіб, у квартирі більше нікого не було. Після побаченого вона
зайшла до себе додому викликати швидку медичну допомогу, а коли через 5-7
хвилин повернулась назад до ОСОБА_6, помітила, що тіло останньої було
переміщено головою з-під печі ближче до середини кухні. ОСОБА_6 її впізнала,
схопила за руку й намагалась утримати біля себе. До приїзду швидкої медичної
допомоги вона весь час була біля потерпілої. ОСОБА_5 відтоді як відчинив двері
постійно повторював, що він вийшов на вулицю винести сміття, а коли через 10-15
хвилин повернувся у квартиру, побачив ОСОБА_6 зі слідами побиття на тілі.

Про те що сталося вона повідомила ОСОБА_1, яка через
деякий час приїхала додому. Ще під час надавання лікарями невідкладної медичної
допомоги з'ясувалося, що з квартири зникли старовинний годинник та ікона.

Обстановка та умови, за яких відбувалися почуті та
побачені ОСОБА_6 обставини, були перевіренні при їх відтворенні з участю цього
свідка, під час якого підтвердилась їх дійсність та достовірність (т. 2 а. с.
267-268).

Те, що ОСОБА_6 чула характерні крики ОСОБА_6, дзвонила з цього приводу у
квартиру останньої, а потім викликала для неї швидку медичну допомогу,
підтвердила свідок ОСОБА_7.

Як видно з копії карти виїзду, повідомлення про виклик
швидкої медичної допомоги для ОСОБА_6 надійшло від свідка ОСОБА_6 о 12 годині
40 хвилин 18 серпня 2004 року (т. 1 а. с. 80, 81).

Згідно зі свідченнями потерпілої ОСОБА_1 та показаннями
засудженого, в день злочину приблизно о 12 години ОСОБА_5 мав прийти до матері
на роботу. Однак не пішов туди, а вирішив, як вбачається з показань ОСОБА_5,
перевірити чи можна непомітно від ОСОБА_6 винести з квартири якесь майно. Для
цього після 12 години відніс на горище металеву валізу з насосом, фільтрами до
протигазу, іншими інструментами й відразу повернувся назад. ОСОБА_6 застав у
кухні, яка поралась біля газової плити й з приводу його експерименту будь-яких
зауважень чи запитань не висловила. Через невеликий проміжок часу знову вийшов
з квартири для того, щоб винести в підвал непотрібний йому протигаз. При виході
вхідні двері на замок не зачиняв. Приблизно через 10 хвилин повернувся назад і
побачив ОСОБА_6, яка лежала у кухні на підлозі зі слідами побиття. Коли
намагався підняти її та посадити в крісло, вона стала голосно кричати. Ці крики
могла почути сусідка ОСОБА_6 і почала стукати у двері.

ОСОБА_5 пояснив також, що ці дії ним були вчинені під
примусом з боку його знайомого ОСОБА_8, перед яким з початку літа 2004 року він
мав заборгованість у сумі 70 гривень за придбаний у нього мобільний телефон. За
показаннями засудженого, через деякий час після купівлі телефону, незважаючи на
його заперечення та згоду сплатити борг грошима чи іншим цінним майном, ОСОБА_8
настійливо став домагатись передачі йому антикварного годинника. На вимогу
останнього, зранку 16 серпня 2004 року, він малював йому на землі план квартири
й місце знаходження годинника. Тоді ж ОСОБА_8 сказав, що зв'яжеться з ним через
день. 18 серпня 2004 року біля 12 години 15 хвилин він подзвонив йому додому на
стаціонарний телефон і сказав віддати годинник. Непогоджуючись на його
пропозицією, він відповів, що через деякий час передзвонить до нього. Після
цієї розмови вирішив перевірити, чи можливо таємно викрасти майно з квартири, а
коли через деякий час подзвонив до ОСОБА_8 й мав з ним аналогічну за змістом
розмову - пішов у підвальне приміщення будинку. При цьому, як вбачається з його
пояснень, на прохання ОСОБА_8 ніби для інсценування крадіжки, вхідні двері
залишив незачиненими. До того часу годинник та ікона знаходились у квартирі.
Там же була й одна ОСОБА_6 За час його відсутності хтось викрав ці речі й
заподіяв ОСОБА_6 смертельні тілесні ушкодження.

Допитаний з цього приводу свідок ОСОБА_8 заперечив факт
продажу ОСОБА_5 мобільного телефону та існування боргу останнього перед ним за
нібито реалізацію такого телефону. Пояснив, що у квартирі засудженого не був,
про знаходження в ній зокрема антикварного камінного годинника не знав, віддати
цей годинник його не примушував, плану квартири з позначенням місця знаходження
годинника для нього не малював.

Визнає, що 18 травня 2004 року опівдні він декілька раз
дзвонив додому до ОСОБА_5, однак не з названих ним причин, а з приводу
характеристики та вартості мобільного телефону, який ОСОБА_5, знаючи про його
зацікавлення цими засобами зв'язку, просив підшукати для свого знайомого.

Оцінивши показання ОСОБА_8 у сукупності з іншими
дослідженими в судовому засіданні доказами, суд надав їм віри й, посилаючись на
них, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у справі даних, які б об'єктивно
свідчили про дійсність та достовірність висловленого засудженим припущення про
причетність до злочинів названого свідка чи якихось інших осіб. Підтвердженням
цьому свідчать, зокрема, такі обставини.

Як видно із роздруківки телефонних дзвінків, 18 серпня
2004 року ОСОБА_8 та ОСОБА_5 двічі розмовляли один з одним по стаціонарному
телефону, встановленому у них вдома, - спершу о 12 годині, вдруге о 12 годині
25 хвилин. Якщо взяти до уваги час останньої розмови, зазначені засудженим дії
після цієї розмови, дані про час, який потрібно витратити на дорогу між
будинками ОСОБА_8 та ОСОБА_5, та час і умови, що передували злочину, то за цих
обставин свідок ОСОБА_6 мала би побачити на місці події свідка ОСОБА_8 чи іншу
особу.

Натомість вона застала там лише ОСОБА_5 (т. 1 а. с. 88,
т. 3 а. с. 83, т. 4 а. с. 51).

Винність ОСОБА_5 у злочинах обґрунтовується також іншими
наведеними у вироку доказами.

Зокрема, оглядом місця події встановлено, що вбивство
ОСОБА_6 було вчинено в кухні квартири з використанням металевого стержня,
оскільки на підлозі цього приміщення та в зольнику печі виявлені відповідно
плями крові та металевий стержень з аналогічними плямами й вирваним волоссям,
які за даними висновків судових імунологічної, цитологічної та медичної
експертиз могли походити від потерпілої (т. 1 а. с. 196-199, 204-208, 241-244).

Із показань засудженого вбачається, що виявлений на місці
події металевий стержень він приніс у квартиру, обмотав його клейкою стрічкою й
зберігав там з метою самозахисту. В день злочину цей стержень знаходився в
зольнику печі й, оскільки один кінець виглядав звідти, він заштовхнув його
всередину й зачинив дверцята.

Оглядом металевого стержня встановлено, що він
циліндричної форми, довжиною 27,5 сантиметрів, вагою біля одного кілограма.
Один кінець обмотаний клейкою стрічкою (лейкопластиром) (т. 1 а. с. 141-142).

Даними висновку судово-медичної експертизи
підтверджується відповідність між способом застосованого засудженим насильства
та причиною смерті ОСОБА_9,
характером ушкоджень, виявлених на трупі вбитої, їх локалізацією та механізмом
утворення.

Як встановлено експертизою, смерть настала внаслідок
відкритої черепно-мозкової травми у вигляді множинних ран голови, вдавленого
перелому склепіння черепа та забою головного мозку. Виявлені на голові вбитої
тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмету, яким, за уточненнями
експерта Лаврика В.А., міг бути металевий стержень (т. 1 а. с. 166-170).

Те, що ушкодження ОСОБА_6 могли бути спричинені предметом
циліндричної форми, у тому числі вилученим з місця події металевим стержнем,
підтверджується даними медико-криміналістичної експертизи (т. 1 а. с. 212-216).

На сорочці та іншому одязі ОСОБА_5 виявлено бризки крові,
які за даними висновку судово-медичної експертизи можуть походити від ОСОБА_6.
Згідно з результатами експертного медико-криміналістичного дослідження,
виявлені на сорочці плями крові, зважаючи на їх форму, будову та розташування,
могли утворитися безпосередньо під час заподіяння ударів по тілу потерпілої,
яка в цей час можливо стояла, й не могли появитись при переміщенні, спробі
посадити в крісло та інших рухах, які засуджений назвав та показав під час
відтворення обстановки та обставин надання ним допомоги ОСОБА_6 (т. 1 а. с.
248-253; т. 2 а. с. 261-263, 252-257).

Те, що засуджений виходив з квартири і виносив звідти
протигаз, металеву валізу та інше майно, свідчать дані виявлення цього майна на
горищі та в підвалі під час їх огляду (т. 1 а. с. 49-50, 51).

Таким чином, посилаючись на характер та послідовність дій
засудженого, обставини та час виявлення його на місці події, обстановку та
умови, що передували злочинам та невдовзі після них, виявлення на місці події
та одязі засудженого слідів злочину, суд прийшов до переконання про винність
ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому крадіжки чужого майна та умисного
вбивства ОСОБА_6 з метою приховати
інший злочин.

Кваліфікація дій засудженого за ч. 1 ст. 185 та п. 9 ч. 2
ст. 115 КК України відповідає фактичним обставинам справи.

Покликання захисників ОСОБА_2, ОСОБА_3, потерпілої ОСОБА_1
та засудженого на невстановлення органами досудового слідства та судом
місцезнаходження предметів крадіжки, їхньої вартості та подальшої участі не
спростовують правильності висновків суду, оскільки відсутність цих предметів та
експертного висновку про реальну їх вартість сама по собі не спростовує факту
крадіжки і сукупності доказів, якими обґрунтовується винність ОСОБА_5 у цьому злочині. Крім того, суд з
урахуванням свідчень потерпілої ОСОБА_1, фотографії з виглядом викраденого
годинника та думки фахівця ОСОБА_10, встановив його антикварну цінність та
визначив орієнтовну вартість. Щодо даних про розпорядження викраденим майном,
то вони не впливають на правову оцінку скоєного, а тому не можуть свідчити про
непричетність ОСОБА_5 до злочинів.

Не применшують правильності висновків суду посилання
захисників, потерпілої та засудженого на невиконання органами досудового
слідства вказівок суду касаційної інстанції про перевірку причетності до
злочину інших осіб. Оскільки засуджений ОСОБА_5 постійно наголошував про
можливе відношення до цих діянь ОСОБА_8, а касаційний суд, як видно з його
ухвали, виокремив необхідність з'ясування саме участі останнього в їх скоєнні,
органи досудового слідства виконали вказівку суду, розслідували зазначені
засудженим обставини й встановили відсутність в них об'єктивних даних, які б
вказували на причетність ОСОБА_8 чи будь-якої іншої особи до тих дій, що
поставлені в провину ОСОБА_5. За наслідками розслідування 12 лютого 2007 року
була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи у зв'язку з
відсутністю складу злочинів. Ці обставини також були перевірені судом
безпосередньо в судовому засіданні та за його дорученням додатково органами
досудового слідства. За результатами перевірки суд дійшов аналогічного висновку
(т. 4 а. с. 57-58, 184-185).

Обґрунтовуючи обвинувачення ОСОБА_5 у злочинах, суд, як
видно з вироку, послався не тільки на показання свідка ОСОБА_7, але й на
сукупність інших доказів, з якими ці свідчення перебувають у взаємозв'язку.
Тому твердження захисників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про необхідність закриття справи
через те, що суд взяв до уваги показання цього свідка, є непереконливими.

При перевірці справи не виявлено порушень вимог
кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону,
з огляду на які вирок щодо засудженого підлягав би скасуванню та закриттю з
наведених у касаційних скаргах підстав.

Інших приводів для зміни чи скасування вироку в
касаційних скаргах не вказано.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

вирок апеляційного суду Львівської області від 13 липня
2007 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційні скарги потерпілої
ОСОБА_1, захисників ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, засудженого ОСОБА_5 - без
задоволення.

Судді:

Синявський О.Г. Школяров
В.Ф. Гриців М.І.