Справа № 11- 557, 2007 року
Головуючий в 1-й інстанції
ст.286 ч3 КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23
жовтня 2007 року Колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Хмельницької області в складі:

головуючого
судді Ковтуна В.П.

суддів: Бойко Л.В., Козачка С.В.

з
участю прокурора Драча І.В.

представника
потерпілих ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті
Хмельницькому кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 та потерпілої
ОСОБА_2 на вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 2 липня
2007 року.

Цим
вироком ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженця с. Вербка Ярмолинецького району, мешканця
АДРЕСА_1, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який
не працює, на утриманні має неповнолітню дитину, раніше не судимого,

засуджено :
за ч.3 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 4 роки
позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком
на 3 роки.

Запобіжний захід залишено попередній - підписка про невиїзд.

Постановлено стягнути із засудженого судові витрати за
проведення експертизи 2236,01 грн.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 81 КПК
України

За вироком суду, 2 грудня 2006 року біля 01 години 50 хвилин
ОСОБА_1, керуючи автомобілем „Мерседес-Бенц Е-280”, реєстраційний номер
НОМЕР_1, рухаючись на ділянці дороги поблизу с.Вихрівка Дунаєвецького району,
при погіршенні видимості у напрямку руху та при засліпленні, не зупинив
керований ним автомобіль та не вжив заходів для забезпечення безпеки дорожнього
руху, виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення із автомобілем
„Фольксваген-Шаран”. В результаті автопригоди
водій автомобіля „Фольксваген” ОСОБА_4 та пасажир ОСОБА_5 загинули.

Підчас руху ОСОБА_1 порушив п. п. 1.5, 2.3б, 10.1, 11.2,
11.3, 12.1; 12.2; 12.3; 19.3 Правил дорожнього руху України і дані порушення знаходяться в прямому
причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що
наступили.

В поданій апеляції
засуджений ОСОБА_1 не оспорюючи вірності
кваліфікації своїх дій та доведеності вини, вказує, що у суду були усі
підстави застосувати щодо нього ст. 75 КК України, про що в судовому засіданні
також просили представники потерпілих. Тому просить вирок суду змінити і
звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК
України.

У своїй апеляції потерпіла
ОСОБА_2 просить пом'якшити ОСОБА_1 призначене покарання, застосувавши щодо
нього ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з
випробуванням.

У запереченні на апеляції
засудженого та потерпілої прокурор, що брав участь у справі просить вирок суду
залишити без зміни а апелції - без задоволення, оскільки призначене покарання
відповідає тяжкості вчиненого злочину і є законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, засудженого, підтримавшого доводи
своєї апеляції, представника потерпілих ОСОБА_3 про залишення вироку суду без
зміни, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів, -

З н а х о д и т ь:

Апеляції засудженого та потерпілої ОСОБА_2 не підлягаючими
задоволенню.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні
злочину, передбаченого ст.286 ч.3 КК України в апеляціях не оспорюється і
відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується дослідженими в
судовому засіданні й детально викладеними у вироку доказами. Ці дії засудженого
кваліфіковані вірно.

Що ж стосується призначеного засудженому покарання, то
підстав для його пом'якшення і задоволення апеляцій засудженого, потерпілої,
колегія суддів не вбачає. При призначенні покарання суд врахував обставини, що
пом'якшують покарання, дані про особистість і призначив йому покарання із
застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції
закону за даний злочин. Підстав для більшого пом'якшення покарання колегія
суддів не знаходить.

Як видно з матеріалів справи, близькі родичі потерпілих
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в ході досудового слідства та в суді цивільні позови про
стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди не заявляли. Проте заявити
такі позовні вимоги зазначені особи не втрачають право в порядку цивільного
судочинства.

Виходячи з наведеного,
керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а :

Апеляції засудженого та потерпілої ОСОБА_2 залишити без
задоволення, вирок Дунаєвецького районного суду від 02 липня 2007 року щодо
ОСОБА_1 - без зміни.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Л.В. Бойко