Справа №1-16/147
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2007
року

Черняхівський
районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Васильчука С.
Ф.

при
секретарі - Воробей Т.В.

з участю
прокурора -Давидюка П.К.

та
адвоката - ОСОБА_2

захисника
- ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Черняхові кримінальну справу по обвинуваченню
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
уродженця с Ужівка,
Червоноармійського району,
Житомирської області, мешканця
АДРЕСА_1, українця, гр-на України, освіта середньо-спеціальна, раніше не судимого, одруженого,
маючого на утриманні неповнолітнього сина, працюючого старшим дільничим інспектором
Іршанського селищного відділу міліції Володарськ-Волинського РВ УМВС України в
Житомирській області, звинуваченого
за ст.
365 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
, будучи службовою особою та являючись
працівником правоохоронного органу,
вчинив перевищення службових повноважень, а саме:

Згідно
наказу начальника УМВС України в Житомирській області № 62 о/с від 15 квітня
2004р. ОСОБА_1 призначений на посаду
дільничого інспектора міліції Іршанського селищного відділення
Володарськ-Волинського районного відділу міліції УМВС України в Житомирській
області.

Згідно
п.7.17 положення «Про службу дільничих інспекторів міліції в системі
Міністерства Внутрішніх Справ України»,
затвердженого наказом МВС України № 1212 від 20 жовтня 2003 року і
зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 1031/8352 від 11 листопада
2003р., дільничий інспектор міліції має
право застосовувати заходи фізичного впливу,
спеціальні засоби та вогнепальну зброю в порядку, встановленому Закону України «Про міліцію».

Згідно ст. 13
Закону України «Про міліцію» працівники міліції мають право застосовувати
заходи фізичного впливу, в тому числі
прийоми рукопашного бою для припинення правопорушення, подолання протидії законним вимогам
міліції, якщо інші способи не
забезпечили виконання покладених на неї обов'язків.

Згідно ст. 14
цього Закону працівники міліції мають право застосовувати спеціальні
засоби, в тому числі і гумові кийки у
таких випадках:

·
для захисту громадян і самозахисту від нападу та інших
дій, що створюють загрозу їх життю або
здоров'ю;

·
для припинення масових безпорядків і групових порушень громадського
порядку;

·
для відбиття нападу на будівлі, приміщення,
споруди і транспортні засоби незалежно від їх належності, або їх звільнення в разі захоплення;

2.

·
для затримання і доставки в міліцію або в інше службове
приміщення осіб, які вчинили
правопорушення, а також для конвоювання
і тримання осіб затриманих і підданих арешту,
взятих під варту, якщо зазначені
вище особи чинять опір працівникам міліції,
або якщо є підстави вважати, що
вони можуть вчинити втечу чи завдати шкоду оточуючим або собі;

·
для припинення масового захоплення землі та інших
дій, які можуть призвести до зіткнення
груп населення, а також діянь які
паралізують роботу транспорту,
життєдіяльність населених пунктів,
посягають на громадський спокій,
життя і здоров'я людей;

·
для звільнення заручників.

Однак, будучи обізнаним в своїх
правах та обов'язках, знаючи вимоги
вищенаведених законів та положень,
ОСОБА_1 27 липня 2005 року біля
другої години, виконуючи свої обов'язки
та будучи посадовою особою, знаходячись
в кабінеті начальника Іршанського селищного відділення міліції, який розташований в АДРЕСА_2, діючи умисно,
явно вийшов за межі прав та повноважень регламентованих вищенаведеними
законами та положеннями з метою отримання зізнання у вчиненні крадіжки 15 липня
2005р. грошей та доларів США
в квартирі ОСОБА_4, що в
АДРЕСА_3, ОСОБА_1 застосував не дозволені та не потребуючі в
даній ситуації методи фізичного насильства та спецзасоби, що супроводжувалося болісними і такими, що ображають людську гідність діями, наніс затриманій з приводу крадіжки
ОСОБА_5, хоча фактично вона крадіжку не
вчиняла, численні удари рукою по голові
та гумовим кийком по сідницях, з метою
самооговору потерпілою, чим завдав
ОСОБА_5 істотну шкоду її охоронюваним
законом прав та інтересам.

При цьому ОСОБА_1 спричинив
потерпілій тілесні ушкодження у вигляді забоїв м'яких тканин правої половини
лобної, лівої половини потиличної
ділянки голови, які проявилися в
болючості м'яких тканин, крововиливу на
правій половині підборіддя,
супроводжувалися струсом головного мозку, крововиливами полосчатої форми в нижніх
відділеннях сідниць та гематомою в ділянках крововиливів на правій сідниці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень
з короткочасним розладом здоров'я.

Будучи присутнім у судовому засіданні,
підсудний ОСОБА_1 свою вину в
інкримінуємих йому діяннях не визнав, не
визнав і цивільний позов, заявлений
потерпілою, від дачі показів відмовився.

Однак, в послідуючих судових
засіданнях свою вину визнав частково. Цивільний позов в частині моральної шкоди
визнав на 50%, щодо матеріальної шкоди -
повністю та дав суду слідуючі покази.

Дійсно у 2004р. він був призначений на посаду дільничого інспектора
Іршанського селищного відділку міліції.

З законами та підзаконними актами,
які регламентують його діяльність на даній посаді та застосування
спецзасобів, він був ознайомлений та
знав їх.

Однак, зловживаючи своїм службовим
становищем, всупереч вимогам вказаних
законів, він 27 липня 2005р. біля 2
години ночі в приміщення Іршанського селищного відділення міліції при
проведенні перевірки на причетність до вчинення крадіжки ОСОБА_5 , коли остання намагалася вийти з службового
приміщення, без достатніх підстав для
застосування спецзасобу - гумового кийка,
наніс їй два удари кийком по сідницях та штовхнув на стілець, який стояв біля стіни, в результаті чого потерпіла вдарилася головою
об стіну. В цей же день, вранці, коли була встановлена непричетність
ОСОБА_5 до вчинення крадіжки, він запросив її матір, яка прибула до відділку в кабінет, а саме ОСОБА_6 та повідомив причини
перебування її доньки в відділенні. При цьому він повідомив, що її донька перебувала в близьких відносинах
з своїм знайомим. Образившись на
доньку, ОСОБА_7 самовільно схватила зі столу гумовий кийок,
яким нанесла

3.

декілька ударів свой
доньці.

Тобто, підсудний частково визнав
себе винним у тому, що дійсно частину
тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_5
, наніс та спричинив він своїми
протиправними діями. Однак частину виявлених тілесних ушкоджень ОСОБА_5 спричинила її мати.

У
вчиненому розкаявся.

Суд відноситься критично до показів підсудного в тій частині, що ОСОБА_6 наносила своїй доньці удари
гумовим кийком і причинила своїми діями певну кількість тілесних
ушкоджень, розцінюючи ці покази як
спосіб зменшення своєї вини підсудним та спосіб захисту.

Суд приходить до переконання, що
саме підсудний і ніхто інший, заподіяв
потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження
виявлені у неї із слідуючих підстав:

·
згідно вимог ст.
14 п.іп.6 Закону України «Про міліцію» у випадку, коли дійсно ОСОБА_6 в службовому приміщення з
застосуванням гумового кийка здійснила напад на свою доньку, підсудний,
як працівник міліції, повинен був
діяти відповідно до вимог закону та своїх обов'язків, а саме перешкодити матері вчиняти протиправні
дії відносно своєї доньки і мав право також застосовувати фізичний вплив чи
спецзасоби, після чого рапортом повинен
був повідомити своє керівництво про застосування такого впливу. Однак підсудний
ні з яким рапортом нікуди не звертався,
крім того не повідомив, що він
застосував гумовий кийок відносно затриманої ОСОБА_5 , в чому визнав себе винним в суді;

·
крім того, будучи
допитаними в якості потерпілої в судовому засіданні ОСОБА_5 та в якості свідка ОСОБА_6 категорично
заперечили, що ОСОБА_6 взагалі била
ОСОБА_5

Крім того, потерпіла ОСОБА_5 що на досудовому слідстві, що на судовому послідовно давала покази, де,
яким чином, як ОСОБА_1 бив її головою об стіл, кулаками по голові та гумовим кийком по
сідницях;

- покази
потерпілої та свідка ОСОБА_6 повністю узгоджуються з показами свідка

ОСОБА_8., який в
суді підтвердив, що 27 липня 2005 року
вночі, коли він та

потерпіла були затримані по підозрі у вчиненні крадіжки і
доставлені до міліції, він через

стіну чув, що
потерпіла ОСОБА_5 кричала. Вважає, що її били. Пізніше вона дійсно

ще в міліції показала йому синці на сідницях.

До показів даного свідка в частині,
що в його присутності в міліції,
в той же день мати потерпілої намагалася її бити, суд відноситься критично, враховуючи те, що на досудовому слідстві даний свідок на
такі дії матері не вказував.

Крім того, суд бере до уваги, що як під час досудового слідства так і
судового, підсудний міг чинити певний
тиск на свідків з метою ухилення від відповідальності, про що свідчать заяви потерпілої до суду та
заміна підсудному міри запобіжного заходу,
в тому числі з цих підстав.

·
свідок ОСОБА_9 суду посвідчила, що її онука ОСОБА_5 , 27 липня 2005р., коли її мати привезла з міліції, скаржилася на те, що саме ОСОБА_1 бив її в приміщенні міліції і нічого про те, що мати била її гумовим кийком не
повідомляла;

·
свідок ОСОБА_10 суду посвідчила, що 27 липня 2005 року вона перебувала біля
приміщення міліції, де бачила
ОСОБА_5 через вікно. Остання їй
повідомила, що її побив ОСОБА_1 Коли ОСОБА_5
разом з матір'ю прийшли до її оселі,
то потерпіла не могла сидіти від болю. Бачила на її підборідді синці.
Ніяких сварок чи погроз з сторони матері ОСОБА_5 до доньки не було;

свідок ОСОБА_11 в суді показав, що
під час того, як він та ОСОБА_5 перебували в міліції 27 липня 2005р.
вночі, він чув, що в сусідньому кабінеті кричить ОСОБА_5 Також він чув біля 10 ударів, після яких кричала сестра. До зазначених
подій він тілесних ушкоджень у ОСОБА_5
не бачив. Вдень 27 липня 2005 року,
як ОСОБА_5 випустили з міліції, він бачив,
що вона була побита. Мати ОСОБА_6 свою доньку не

4.

·
била;

·
свідки ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 ,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 в судовому засіданні показали, що дійсно 27 липня 2005р. ОСОБА_1 виконував завдання по розкриттю крадіжки та
опитував ОСОБА_5 З слів працівників
міліції, а ОСОБА_12 особисто бачив, що мати ОСОБА_5 -ОСОБА_6 побила свою доньку гумовим
кийком, а після виходу з міліції била її
по дорозі.

Однак до показів
цих свідків суд відноситься критично з тих підстав, що зазначені свідки є працівниками міліції.

Крім того, з приводу побиття матір'ю
своєї доньки, вдень 27 липня 2005р. на
досудовому слідстві зазначені свідки нічого не вказували. Посилання свідків на
те, що при їх допиті на досудовому
слідстві вони не перечитували протоколи чи на те, що в протоколах їх допитів деякі обставини
зазначені не вірно, суд знаходить
необгрунтованими, беручи до уваги їх
юридичну освіту та досконале знання порядку проведення допитів.

Крім показів підсудного,
потерпілої, свідків, вина ОСОБА_1 доведена слідуючими письмовими
доказами, дослідженими в суді :

·
довідкою лікаря ОСОБА_19 про те, що ОСОБА_5
перебувала на стаціонарному лікування в Олевській лікарні з 29.07.06 р.
з приводу струсу головного мозку (а.с. 7);

·
заявою ОСОБА_6 з приводу побиття її доньки ОСОБА_1 в ніч
на 27.07.05 р. та заявою до прокуратури ОСОБА_5
(а.с. 8, 32);

·
висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_5 № 05 від 23.01.06 p.,
згідно з яким у ОСОБА_5
під час медичного освідовування та проведення експертизи виявлено
тілесні ушкодження у вигляді забою м'яких тканин правої половини лобної та
лівої половини потиличної ділянки голови,
які проявилися в болючості м'яких тканин, крововиливу на правій половині
підборіддя, який супроводжувався струсом
головного мозку, крововиливи полосчатої
форми в нижніх частинах сідниць та гематомою в області крововиливу на правій сідниці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень
з короткочасним розладом здоров'я і могли бути спричинені в ніч з 26 на
27.07.05р. (а.с. 57).;

·
протоколом відтворення обставин події, яким зафіксовано, що потерпіла розказала та показала, при яких обставинах їй підсудним було
заподіяно тілесні ушкодження (а.с. 62);

·
наказом № 62 о/с,
згідно з яким ОСОБА_1 призначений
на посаду дільничого інспектора селищного відділення міліції в смт. Іршанськ (а.с. 219);

Оцінюючи у сукупності всі зібрані та досліджені в судовому засіданні
докази, суд приходить до
переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні
злочину, передбаченого ст.
365 ч.2 КК України - перевищення влади,
яке супроводжувалося насильством із застосуванням спецзасобів або
болісними і такими, що ображають
особисту гідність потерпілого діями - доведена повністю.

Обираючи міру покарання підсудному,
суд враховує тяжкість вчиненого злочину,
особу підсудного, його ставлення
до вчиненого, обставини, які пом'якшують та обтяжують покарання.

Підсудний
вчинив тяжкий злочин - ст. 12 КК України;

За
місцем роботи підсудний характеризується позитивно. Керівник підрозділу міліції
знайшов за можливе особистим листом просити звільнити підсудного з-під варти
(т.2 а.с. 250).

Підсудний визнав себе винним у вчиненому та частково визнав цивільний позов
потерпілої.

Обставин, які б обтяжувати та
пом'якшували покарання підсудного, судом
не встановлено.

Однак, при обранні міри покарання
підсудному, суд враховує те, що на його утриманні знаходиться неповнолітня
дитина та батько похилого віку.

5.

Підсудний
раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

З таких обставин, суд вважає за
доцільне обрати підсудному покарання в межах санкції ст. 365 ч.2 КК України у вигляді позбавлення
волі, не знайшовши підстав для
застосування вимог ст. 69 КК України.

Однак суд вважає за можливе при обранні міри покарання застосувати
вимоги ст. ст.
75, 76 КК України, звільнивши його від покарання з
випробуванням, визнавши позбавлення
права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю як додатковим
покаранням, яке підсудний повинен
відбувати.

Потерпілою по справі заявлено цивільний позов на загальну суму 20тис.
200грн., з них:

20
тис. - моральна шкода; 200грн - матеріальна
шкода (а.с. 122 т.2).

Матеріальна шкода підтверджена адвокатською довідкою. її визнав
підсудний, а тому вона підлягає повному
відшкодуванню.

Щодо моральної шкоди, то суд
вважає, що вона підлягає відшкодуванню в
сумі 10 тисяч гривень з тих підстав, що
дійсно підсудний вчинив відносно потерпілої дії, які завдали їй моральних та психічних
страждань. Крім того, під час заподіяння
шкоди та перебування в лікарняному закладі,
потерпіла відчувала фізичний біль,
переживала за свій майбутній стан здоров'я, її нормальний плин життя був порушений.

В
останній частині позову слід відмовити за безпідставністю.

Речові
докази по справі відсутні.

На
підставі вищенаведеного, керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 365 ч.2 КК України та призначити йому за цим
законом покарання у вигляді п'яти років позбавлення волі з позбавленням права
обіймати посади в органах внутрішніх справ строком на три роки.

Згідно ст. ст.
75, 76 КК України ОСОБА_1
звільнити від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з
випробуванням, встановивши йому
іспитовий строк тривалістю три роки та під час іспитового строку покласти на
нього слідуючі обов'язки:

·
не виїжджати за межі України на постійне місце проживання
без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

·
повідомляти орган кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання та роботи;

Вирок в
частині заборони займати посади в органах внутрішніх справ підлягає виконанню.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 матеріальну
шкоду в сумі 200 грн. та моральну шкоду в сумі 10 тисяч гривень - як шкоду
заподіяну злочином.

В останній
частині позову відмовити за безпідставністю.

Міру
запобіжного заходу ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу змінити з утримання
під вартою на підписку про невиїзд,
звільнивши з-під варти в залі суду.

Копію вироку
направити потерпілій.

Вирок
може бути оскаржений до Апеляційного суду Житомирської області через
Черняхівський райсуд протягом
15 діб з моменту проголошення.