АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11/1690/353/2012
Головуючий по 1-й інстанції Чернюк
Суддя-доповідач: Куліш В. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2012 року
м.Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Полтавської області
в складі:

Головуючого - судді
Куліша В.М.

суддів
Нізельковської Л.В., Харлан Н.М.

з участю прокурора
Акулової С.М.

підсудного
ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу за
апеляцією помічника Миргородського
міжрайонного прокурора на постанову
Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області від 01 лютого 2012
року про повернення кримінальної
справи на додаткове розслідування.

Цією постановою кримінальну
справу стосовно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Чорбівка Кобеляцького району
Полтавської області, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1, не працюючого, раніше
судимого вироком Миргородського
міськрайонного суду від 27.05.2011 року за
ст. 185 ч.1 КК України до 200 годин
громадських робіт, обвинуваченого у
скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185
КК України,

- повернуто Миргородському
міжрайонному прокурору для
організації додаткового досудового
слідства.

Згідно з обвинувальним висновком
ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що 14
серпня 2011 року на території березового
гаю курорту Миргород, близько 24-ї
години проник у палатку, де біля ставу
відпочивав потерпілий ОСОБА_3, та
викрав у нього дві вудки з котушками та
інше майно на загальну суму 356 грн. 15
коп..

Провівши судове слідство, суд
першої інстанції повернув справу
прокурору для проведення додаткового
розслідування.

Як встановив суд із проведеної
під час судового розгляду справи
амбулаторної психолого-психіатричної
експертизи підсудного, у нього
виявлено психічні вади у виді розладу
адаптації зі змішаними порушеннями
емоцій та поведінки у примітивної
особистості та не виключається
наявність хронічного психічного
захворювання у виді шизотипового
розладу.

У той же час, слідчий у
провадженні якого перебувала
кримінальна справа, не виконав вимог
ст. 22 та ст. 64 КПК України, оскільки
відомості про особу підсудного
залишилися не перевіреними, в той час
як вони є необхідними в якості вихідних
даних для проведення по справі
стаціонарної судово-психіатричної
експертизи. Зокрема, не витребувані
характеристики з колишніх місць роботи
або навчання підсудного, не
встановлені та не допитані як свідки
його рідні, близькі, знайомі і сусіди
стосовно обставин його життя,
поведінки у побуті, не витребувані
відповідні медичні документи із
лікувальних установ.

В порушення вимог ст.ст. 45, 47 КПК
України слідчий, у провадженні якого на
досудовому слідстві перебувала справа,
не забезпечив обов'язкову участь
захисника на досудовому слідстві, та
без останнього пред'явив обвинувачення
і виконав інші слідчі дії.

Окрім того, з наявних у справі
матеріалів суд першої інстанції
встановив, що у провадженні органів
досудового слідства перебуває інша
кримінальна справа стосовно ОСОБА_2 за
ст. 185 ч.2 КК України, по якій підсудний
направлений на стаціонарну
судово-психіатричну експертизу, але
питання про об'єднання цих двох справ
відповідно до вимог ст. 26 КПК України не
вирішувалося.

З постановою суду не погодився
прокурор, який підтримував
обвинувачення по справі. У поданій
апеляції він прохає постанову
скасувати, а справу направити до суду
для розгляду по суті.

Посилається на те, що на час
розгляду справи підсудний хоча й
виявляє ознаки розладу адаптації зі
змішаними порушеннями емоцій та
поведінки у примітивної особистості та
потребує направлення на стаціонарну
судову експертизу, вважає за необхідне
спочатку призначити по справі
комплексну стаціонарну
психолого-психіатричну експертизу
підсудного, а названі судом недоліки
вважає, такими що можуть бути усунені
судом під час судового розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, міркування
прокурора Акулової С.М., що не
підтримувала подану апеляцію, виступ
підсудного ОСОБА_2, який вважає
постанову місцевого суду законною,
перевіривши матеріали справи, та
обговоривши доводи апеляції, колегія
суддів вважає, що вона не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України
прокурор, слідчий і особа, яка
провадить дізнання, зобов'язані вжити
всіх передбачених законом заходів для
всебічного, повного і об'єктивного
дослідження обставин справи, виявити
як ті обставини, що викривають, так і ті,
що виправдують обвинуваченого, а також
обставини, що пом'якшують і обтяжують
його відповідальність.

Ці вимоги Закону органами
досудового слідства не виконані.

Положення ст. 22 КПК України
зобов'язують слідчого, особу, яка
провадить дізнання, з-поміж іншого
також всебічно дослідити дані про
особу обвинуваченого, зібравши про
нього об'єктивні характеризуючи дані,
дані про стан його здоров'я, у тому
числі, і психічного.

Між тим, розслідування справи
проведено поверхово, без з'ясування
істотних обставин справи, а саме, не
були досліджені відомості про особу
обвинуваченого. Зокрема, слідчим не
були витребувані характеристики з
колишніх місць роботи та навчання
підсудного, не встановлені та не
допитані як свідки його рідні, близькі,
знайомі і сусіди стосовно обставин
його життя, поведінки у побуті, не
витребувані для визначення стану
здоров'я ОСОБА_2 відповідні медичні
документи із лікувальних установ.

Таким чином, не забезпечивши
належне і всебічне встановлення даних
про особу ОСОБА_2 слідчим своєчасно не
виявлено, що у останнього маються
психічні вади у виді розладу адаптації
зі змішаними порушеннями емоцій та
поведінки у примітивної особистості та
не виключається наявність хронічного
психічного захворювання у виді
шизотипового розладу, що призвело до
істотного порушення прав ОСОБА_2 на
захист.

З огляду на викладене суд цілком
обґрунтовано вказав і на порушення
особою, яка провадила досудове
слідство по справі, вимог п.2 ч.1 ст. 45 КПК
України щодо обов'язкової участі
захисника при провадженні досудового
слідства у справах осіб, які через свої
фізичні або психічні вади не можуть
самі реалізувати своє право на захист з
моменту затримання, пред'явлення
обвинувачення або з моменту
встановлення цих вад.

Посилання помічника
Миргородського міжрайонного прокурора
в своїй апеляції на те, що за наявності
зібраних у справі доказів, суд міг
усунути вказані недоліки досудового
слідства направленням ОСОБА_2 на
стаціонарну судову експертизу, більш
ретельного допиту підсудного,
потерпілого, свідків, виклику і допиту
нових свідків та даванням судових
доручень, не заслуговують на увагу,
оскільки виявлене судом порушення
права обвинуваченого на захист
позбавляє можливості подальшого
провадження у справі до відновлення
його порушеного права шляхом допуску
до участі у справі захисника з моменту
пред'явлення ОСОБА_2 обвинувачення.

Таким чином підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції не вбачається, а тому
керуючись ст. ст. 365, 366, 382 КПК України,
колегія суддів апеляційного суду
Полтавської області, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію помічника
Миргородського міжрайонного прокурора
залишити без задоволення, а постанову
Миргородського міськрайонного суду
від 01 лютого 2012 року про направлення
прокурору кримінальної справи
відносно ОСОБА_2 для організації
додаткового досудового слідства - без
зміни.

Головуючий: В. М. Куліш

Судді: