"22" січня 2015 р. Справа № 363/4886/14-к
УХВАЛА

Іменем України

22 січня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Вишгороді клопотання адвоката ОСОБА_5 про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000385 щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 366 КК України,

встановив:
20 листопада 2014 року до Вишгородського районного суду надійшов обвинувальний акт № 0000385 щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 366 КК України.

В ході підготовчого засідання адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про повернення прокурору даного акту ,оскільки обвинувальний акт вимогам КПК України не відповідає.

Заслухавши сторони, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов до такого.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. З даної норми Основного Закону випливає, що формулювання обвинувачення, зазначене в обвинувальному висновку, повинно бути конкретним.

Так, згідно ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт серед іншого повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Разом з тим згідно вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні обов`язковому доказуванню підлягають:

подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

При дослідженні обвинувального акту судом встановлено, що не зазначено ознак офіційного документу, що став предметом підробки, в обвинувальному акті не викладені фактичні обставини щодо характеру та змісту неправдивих відомостей,тобто чому відомості є неправдивими, не дана правова оцінка, чи має місце судове рішення, яким правопорушника ОСОБА_7 притягнуто чи звільнено від адміністративної відповідальності.

Водночас зазначені обставини мають істотне значення для правильного встановлення події кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території усіма без винятку органами державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, організаціями, установами, посадовими особами, а також окремими громадянами та їх об`єднаннями.

Крім того відповідно до вимог ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

В обвинувальному акті потерпілих не зазначено, вказано, що шкода даним кримінальним правопорушення не завдана.

Не містить даних про заподіяння шкоди й виклад фактичних обставин кримінального правопорушення.

Зазначена неконкретність обвинувачення свідчить про порушення права обвинуваченого ОСОБА_4 знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

Крім того, правова кваліфікація дій обвинуваченого визнана за ст. 366 КК України, проте ст. 366 КК України змінювалась та викладалась в редакціях згідно із Законами: № 1508-VI від 11.06.2009 року - № 2808-VI від 21.12.2010 року; № 3207-VI від 07.04.2011 року; № 222-VII від 18.04.2013 року, № 1261-VII від 13.05.2014 року. Отже посилання в обвинувальному акті на норму Закону без визначення редакції, з урахуванням положень ст. 5 КК України, є некоректним та не відповідає вимогам ст. 291 КК України.

Отже, в обвинувальному акті викладено обставини, які містять в собі істотні суперечності, які за своїм змістом вказаним вимогам КПК України не відповідають.

З цих підстав обвинувальний акт до судового розгляду призначений бути не може, який вимогам КПК України не відповідає і підлягає поверненню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 314-317, 372 КПК України,

ухвалив:

обвинувальний акт в кримінальному провадженні № № 0000385 щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 366 КК України,повернути прокурору Київської області.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 7 днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд.

Суддя