У х в а л а

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Коротких О.А., Кармазіна Ю.М.,

Коротких О.А.,

за участю прокурора

Сорокіної О.А.,

захисника
ОСОБА_1,

засудженого
ОСОБА_2,

розглянувши в судовому засіданні в
м. Києві 25 грудня 2007 року кримінальну справу за касаційними скаргами
засудженого ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_1 на судові рішення щодо ОСОБА_2,

в с т а н о в и л а :

вироком Генічеського
районного суду Херсонської області від 21 лютого 2007 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

не
судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України на два роки обмеження волі з
позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК
України засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком два роки з покладенням обов'язків періодично з'являтися на
реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи.

Ухвалою апеляційного суду
Херсонської області від 5 червня 2007 року вирок щодо ОСОБА_2 у частині
призначеного йому покарання змінено, - виключено з резолютивної частини вироку
призначення засудженому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати
транспортними засобами строком на один рік.

У решті цей вирок залишено без
зміни.

ОСОБА_2 визнано винним у тому,
що він 2 серпня 2004 року близько 11 год., керуючи автомобілем ВАЗ-2101 рухався
в напрямку с. Стрілкове Херсонської області. У порушення вимог п.п. 10.1 та
10.4 Правил дорожнього руху України, не надав дорогу транспорту, що рухався у
попутному напрямку, почав виконувати поворот ліворуч в напрямку заїзду на базу
відпочинку «Чайка-2» та виїхав на траєкторію руху автомобіля ВАЗ-2121 під
керуванням ОСОБА_3 й допустив зіткнення з вказаним автомобілем. Унаслідок цього
водію ОСОБА_3 та пасажиру ОСОБА_4 були заподіяні середньої тяжкості тілесні
ушкодження, а пасажирам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження з
короткочасним розладом здоров'я.

У касаційній скарзі
засуджений ОСОБА_2 вказує на те, що суд не правильно кваліфікував його дії за
ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки жодних дій, направлених на порушення Правил
дорожнього руху, він не вчиняв, а висновок суду ґрунтується на суперечливих
показання потерпілих, які його обмовляють. Посилається на однобічність і
неповноту досудового слідства та судового розгляду, невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи, істотні порушення кримінально-процесуального
закону. Зі змісту скарги вбачається, що засуджений просить судові рішення щодо
нього скасувати, а справу направити на нове розслідування.

У касаційній скарзі захисник
ОСОБА_1 також вказує на істотні порушення кримінально-процесуального закону під
час досудового слідства й судового розгляду та просить ухвалу апеляційного суду
щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на нове розслідування.

Заслухавши доповідача, засудженого
ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_1, які підтримали подані ними касаційні скарги,
думку прокурора, який підтримав частково касаційні скарги та просив скасувати
ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_2 з направленням справи на новий
апеляційний розгляд, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до ст. 377 КПК України в ухвалі апеляційного суду мають бути наведені докладні
мотиви прийнятого рішення, усі доводи, що містяться в апеляціях, мають бути
проаналізовані і жоден із них не повинен залишитися без відповіді. При
залишенні апеляції без задоволення в ухвалі мають бути зазначені підстави,
через які апеляцію визнано необґрунтованою.

Як убачається з матеріалів
справи, на вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 21 лютого
2007 року було подано апеляцію прокурором, який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції. Він порушував питання про скасування вироку щодо
ОСОБА_2 у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону.

Також засуджений ОСОБА_2 та
його захисник ОСОБА_1 у поданих апеляціях та доповненнях до них порушували
питання про скасування вироку з направленням справи на додаткове розслідування
у зв'язку з однобічністю та неповнотою досудового слідства й судового розгляду,
неправильним застосуванням кримінального закону, істотними порушеннями
кримінально-процесуального закону. Крім того, засуджений стверджував про те, що
було порушено його право на захист. На обґрунтування своїх вимог засуджений та
його захисник наводили відповідні доводи.

Проте, апеляційний суд, частково
задовольняючи апеляцію прокурора лише в частині, що стосувалося визначеного
ОСОБА_2 додаткового покарання та змінюючи щодо нього вирок місцевого суду, в
ухвалі відповіді на доводи апеляцій ОСОБА_2 та його захисника не дав. Мотивів
залишення апеляцій без задоволення не навів, а обмежився лише загальними
фразами про те, що твердження в апеляціях засудженого та захисника ОСОБА_1 про
відсутність доказів винності засудженого не ґрунтуються на матеріалах справи й
про відсутність належного обґрунтування у цих апеляціях доводів про направлення
справи на додаткове розслідування.

Отже, апеляційний суд допустив
порушення чинного кримінально-процесуального законодавства, яке істотно
вплинуло на правильність прийняття рішення, що відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК
України, є підставою для скасування ухвали апеляційного суду з направленням
справи на новий апеляційний розгляд.

При новому розгляді
апеляційному суду необхідно розглянути справу з дотриманням чинного
законодавства. Доводи касаційних скарг засудженого ОСОБА_2 та його захисника
ОСОБА_1 мають бути перевірені апеляційним судом під час розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 395, 396
КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

касаційні скарги засудженого
ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Херсонської
області від 5 червня 2007 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу направити до
того ж апеляційного суду на новий
апеляційний розгляд в іншому складі судів.

С у д д і:

Паневін В.О. Коротких
О.А. Кармазін Ю.М.