Справа № 1-7 2007р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2007р. Володарський
районний суд Київської області

у складі:

головуючого судді Ярмоленко Г.Л.,

при секретарі Демиденко
О.В.,

з участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в селищі Володарка

справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

уродженки с
Вишевичі, Пінського району Брестської області, громадянки України, з
середньою освітою, не одруженої, на утриманні має одну неповнолітню дитину 1996 року народження,
не працюючої, жительки АДРЕСА_1, не
судимої,

у вчиненні
злочину, що передбачає відповідальність за ст. 125ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05.11.2006 року близько 14
год. в с Лобачів на вул. Соснова Володарського району Київської
області, підсудна ОСОБА_2,
для з"ясування стосунків, зупинила потерпілого ОСОБА_3, який їхав на
велосипеді по особистим справам. Під час суперечки, яка виникла між ними,
підсудна нанесла потерпілому ОСОБА_3 декілька ударів рукою в обличчя, в
результаті чого пошкодила останьому зубний протез та завдала тілесні ушкодження
у вигляді садна обличчя, садна нижньої губи, забій нижньої губи. Згідно
висновку судово-медичного дослідження №
93 від 05.12.2006 року
описані вище тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, можливо в час
та за обставин, вказаних освідуваним і відносяться до категорії легких тілесних
ушкоджень.

У судовому
засіданні підсудна ОСОБА_2
вину у вчиненні злочину не визнала, вказуючи що її побив ОСОБА_3. Також
заперечувала проти вимог щодо стягнення з неї матеріальної та моральної шкоди.
Однак поряд з цим, суду вказала, що дійсно, 05.11.2006 року між нею та потерпілим виникла суперечка на вулиці
Сосновій біля її будинку, під час якої вона поцарапала ОСОБА_3 обличчя, зубний протез при цьому вона йому не
пошкодила.

Незважаючи на
невизнання підсудною Кузнецовою своєї вини в скоєнні інкримінованого їй злочину
вина її підтверджується зібраними по справі доказами. Зокрема, показами самої
підсудної, яка ствердила, що 05.11.2006р. вона нанесла декілька ударів
потерпілому по обличчю, поцарапавши
його. Показами потерпілого ОСОБА_3, який показав суду, що він названого дня
їхав на велосипеді по своїх справах і ОСОБА_2
перепинила його біля свого будинку. Стягнувши з велосипеда вона почала
сваритись та наносити удари по обличчю, зламала йому зубний протез, який випав
на тому ж місці. Відразу після цього він

2

пішов до свого односельчанина ОСОБА_4, в якого
є телефон і повідомив міліцію про те що сталося.

Винність
підсудньої підтверджується і показами допитаних в судовому засіданні свідків.

Зокрема свідок
ОСОБА_5. вказав, що 05.11.2006
року до нього звернувся ОСОБА_3з проханням допомогти знайти поламаний
зубний протез, обличчя його було в крові і він розповів, що ОСОБА_2 його побила.
Неподалік будинку Кузнецової вони знайшли на землі поламаний зубний протез , який забрав
потерпілий.

Свідок ОСОБА_6
суду ствердив, що 05.11.2006
року він бачив потерпілого ОСОБА_3, у якого було обличчя в крові і на його
запитання той повідомив, що його побила ОСОБА_2.
Наведені обставини вказала суду і свідок ОСОБА_7, яка співмешкає з ОСОБА_3
і відразу після події бачила потерпілого з тілесними ушкодженнями.

Свідок ОСОБА_8.
також суду вказав, що до нього звернувся потерпілий, з проханням дати йому
можливість зателефонувати до міліції. Під час розмови він дізнався що ОСОБА_3
побила ОСОБА_2.

Покази свідка
ОСОБА_9 вказують суду на неприязні відносини, які існують між підсудною та
потерпілим, однак суд не може їх взяти як такі що стверджують або заперечують
вину підсудної, поскільки вони не стосуються безпосередньо події, що сталася 05.11.2006 року.

Винність
ОСОБА_10 у вчиненні злочину відносно ОСОБА_3 окрім наведеного вище , також
підтверджується оголошеними та дослідженими в судовому засіданні матеріалами
справи, зокрема:

·
висновком судово-медичного дослідження № 93 від 05.12.2006 року (а.с. 9-Ю), який вказує на
отримані ОСОБА_3 тілесні ушкодження, що відносяться до категорії легких;

·
довідкою виданою Володарською центральною районною
лікарнею від 06.11.2006 року
(а.с. 13), що
стверджує наявність у потерпілого тілесних ушкоджень;

·
відмовним матеріалом за № 488 Володарського РВ ГУ
МВС України в Київській області, з якого встановлено, що за результатами
перевірки по заяві гр-на ОСОБА_3, 06.12.2006
року старшим дільничним інспектором міліції винесено постанову про відмову
в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_10 за відсутністю в її діях
складу злочину, передбаченого ст. 296
КК України.

Покази підсудної
ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_3перший заподіяв їй тілесні ушкодження і це змусило
її оборонятись суд оцінює критично, вважає, що тим самим вона намагається
уникнути кримінальної відповідальності. Така позиція підсудної спростовується і
висновком судово-медичного дослідження ОСОБА_10 № 94 від 05.12.2006
року (а.с. 11-12), який
вказує , що при
огляді та вивченні медичних документів на ім"я ОСОБА_2, будь-яких
пошкоджень не виявлено. Об"єктивних судово-медичних даних на забій лівого
скронево-нижнє-щелепного суглобу в представленій медичній документації не
виявлено.

Суд визнає
покази потерпілого ОСОБА_3 правдивими, з огляду на те, що вони є послідовними,
не змінювалися протягом судового слідства і стверджуються показами свідків та
матеріалами справи.

Таким чином,
оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що вина
підсудної у вчиненні злочину повністю
доведена в судовому засіданні.

Суд кваліфікує
дії підсудної ОСОБА_10 за ст.125 ч.І КК України, як заподіяння умисних легких
ушкоджень.

з

При призначенні
покарання підсудній, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності
вчиненого злочину, особу винної і обставини справи, що пом"якшують і
обтяжують покарання.

ОСОБА_2 раніше не судима, не працює і не вчиться, по місцю
проживання характеризується позитивно, має на своєму утриманні одну
неповнолітню дитину, злочин вчинила невеликої тяжкості.

Обставин, що
пом"якшують та обтяжують покарання ОСОБА_2 суд не встановив.

Беручи до уваги
те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й
достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно
враховуючи вище викладене, суд вважає можливим накласти на ОСОБА_2 штраф у розмірі
передбаченому санкцією ст. 125 ч. 1 КК України.

Заявлені по
справі позовні вимоги про стягнення матеріальної та моральної (немайнової)
шкоди заподіяні злочином підлягають частковому задоволенню, виходячи з
наступних міркувань.

Ст. 1166 ЦК України вказує,
що майнова шкода, завдана неправомірними діями відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Зі змісту ст. 1195 ЦК України
випливає, що фізична особа, яка завдала шкоди ушкодженням здоров"я фізичній
особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати викликані
необхідністю протезування.

Матеріали справи
вказують, що потерпілий поніс матеріальні витрати на відновлення
зубопротезування у розмірі 173
грн.06 коп.
(а.с. 19, 20). Таким
чином, ці витрати слід стягнути з ОСОБА_10.

Щодо вимог
позивача про стягнення на його користь вартості судово -медичного освідування,
то суд не може їх задовольнити, поскільки вони не підтверджені письмово.
Транспортні витрати у сумі 15
грн.50 коп.,
суд також не може задовольнити, поскільки приєднані до матеріалів справи
квитки (а.с. 17) не вказують на
дату та місце проїзду.

П.З Постанови
Пленуму Верховного Суду України "
Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" № 4 від 31.03.1995 року вказує, що
під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

По справі встановлено,
що потерпілому ОСОБА_3 злочинними діями підсудної заподіяно фізичні та моральні
страждання, що полягає в ушкодженні його здоров"я, порушенні нормальних
життєвих зв"язків, через неможливість продовження активного громадського
життя, поскільки у нього був відсутній зубний протез, що перешкоджало йому
спілкуватись з оточуючими та створювало проблеми при вживанні їжі.

П. 9 названої
Постанови Пленуму Верховного Суду України вказує, що розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від
характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з
урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших
обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я
потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність
вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження
престижу, ділової репутації (останнє залежить від

4

характеру
діяльності потерпілого, посади, часу й зусиль, необхідних для відновлення
попереднього стану, наміру, з яким діяв заподіювач шкоди тощо).

Щодо розміру моральної шкоди суд
прийшов до наступних переконань, що заявлені позивачем вимоги завищені, окрім
того суд бере до уваги і матеріальний стан підсудної, яка не працює і на її
утриманні знаходиться неповнолітня дитина .
Тому визначаючи суму заподіяної моральної шкоди потерпілому, суд бере до
уваги вище наведене, одночасно враховує ступінь вини підсудної і визначає
розмір заподіяної підсудною моральної шкоди у сумі 1000 грн.

Відповідно до
ст. 93 КПК
України із ОСОБА_10 на користь позивача слід стягнути судові витрати понесені
на оплату праці адвоката у розмірі 500
грн.

Керуючись ст.ст.
323,324 КПК
України, суд ,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винною
у вчиненні злочину передбаченого ст.125 ч.І КК України та призначити їй
покарання у виді 550 грн.
штрафу.

Цивільний позов
задоволити частково.

Стягнути із
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 173
грн.06 коп.
матеріальної шкоди, 1000
грн. моральної шкоди та 500
грн. понесених витрат на оплату праці адвоката.

В решті частини позову відмовити.

На вирок може бути подано апеляцію в Апеляційний суд
Київської області через Володарський районний суд протягом 15 діб з моменту
проголошення.

СУДДЯ: Г.Л.Ярмоленко