Справа №1-31/09 21.01.2010 21.01.2010 21.01.2010
Справа № 11-40/2010р. Головуючий суду 1 інстанції
Категорія: ст.121 ч.1 КК ОСОБА_1
України Доповідач апеляційного суду
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючої Погорєлової Г.М.

суддів Карпія В.М., Тимошевського В.П.

при секретарі Березняку В.В.

за участю прокурора Коваль Н.М.

засудженого ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінальної справи за апеляцією потерпілого ОСОБА_4 на вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2009 р., яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Російської Федерації, українця, громадянина України, одруженого, який має на утримані двох неповнолітніх дітей, працював електромонтером Димівської АТС ВАТ «Укртелеком», мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого

засуджено за ст.121 ч.1 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки і з покладенням обовязку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання відповідно до п.3 ч.1 ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_4 2781 грн. 95 коп. у відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином.

За вироком суду ОСОБА_3 визнано винним у тому, що він, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, 21.07.2008 р., приблизно о 16 год., на полі, яке розташовано в 6-ти кілометрах від с. Димівське Новоодеського району Миколаївської області, на ґрунті неприязних стосунків вчинив бійку з ОСОБА_4, під час якої заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження як за ознакою небезпеки для життя, так і за ознакою втрати працездатності більш як на одну третину, у виді закритої черепно-мозкової травми, з забиттям головного мозку 2-го ступеню, закритого перелому стінки лівої орбіти, з переходом на основу черепа зліва, забиття лівого ока з крововиливами вік, крововиливів під білочну оболонку та пошкодження зорового нерву з втратою гостроти зору до 0,1-0,0; крововиливів у верхньощелепну пазуху зліва; численних синців обличчя та голови; саден, рани в області спинки носу.

В апеляції та доповненнях до неї потерпілий ОСОБА_4 просить вирок суду 1 інстанції скасувати та постановити новий вирок, яким призначити засудженому ОСОБА_3 за ст.121 ч.1 КК України покарання з застосуваннями ст.69 КК України у виді 3 років позбавлення волі, але без звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Вважає, що суд неправильно звільнив ОСОБА_3 від відбування покарання та не врахував тяжкість злочину, заподіяння реальної шкоди здоровю, перебування на стаціонарному лікуванню із 30.12.2009 р., вчинення злочину ОСОБА_3 в стані алкогольного спяніння. Вказує, що ОСОБА_3 не вибачився, в судових засіданнях заперечував вчинення ним злочину. Просить стягнути з ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

Водночас просить призначити ОСОБА_3 покарання з застосуванням ст. 69 КК України, з урахуванням даних про особу засудженого: притягнення до кримінальної відповідальності вперше, позитивної характеристики, наявності на утримані двох неповнолітніх дітей.

В запереченнях на апеляцію захисник ОСОБА_5 просить вирок суду залишити без зміни. Зазначає, що суд врахував усі обставини у справі, в тому числі ті, що складися між засудженим та потерпілим. Вказує, що в судовому засіданні сам потерпілий відмовився від стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн., просив не позбавляти волі засудженого з урахуванням того, що ОСОБА_3 є єдиним годувальником в родині, де двоє неповнолітніх дітей.

Заслухавши доповідь судді, заперечення засудженого ОСОБА_3 на апеляцію потерпілого ОСОБА_4, думку прокурора про залишення вироку без зміни, вивчивши матеріали справи і додатково надані в апеляційну інстанцію, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_3 в умисному заподіянні ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень, за обставин, наведених у вироку, а також кваліфікація дій ОСОБА_3 за ст. 121 ч.1 КК України, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами та апелянтом не оспорюються.

Покарання призначено ОСОБА_3 з додержанням вимог ст.ст. 65,66,67 КК України, тобто з урахуванням вчинення ним тяжкого злочину; в стані алкогольного спяніння, що є обтяжуючою покарання обставиною; щирого каяття, що є помякшуючою покарання обставиною.

Таким чином, тяжкість злочину, що охоплює і його наслідки, на що посилається апелянт, судом врахована.

За місцем проживання та роботи засуджений характеризується виключно позитивно, сумлінно працював на своєму робочому місці та додатково під час відпустки, користується повагою серед жителів села (а.с. 56,58). В апеляційну інстанцію додатково надані також виключно позитивні дані стосовно особи ОСОБА_3, в тому числі від громади села (понад 150 мешканців).

ОСОБА_3 раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Саме на ці обставини звертав увагу суду й потерпілий ОСОБА_4, який прийняв вибачення ОСОБА_3 (свого свояка), просив суд не позбавляти волі ОСОБА_3 та відмовився від позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди. Відмова потерпілого від цих позовних вимог судом була прийнята. Тому зазначення про ці вимоги апелянтом знов є безпідставним.

Стосовно причин виникнення неприязних стосунків між ними як мотиву вчинення злочину, ОСОБА_3 називав в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 не оплатив його роботу комбайнером та стверджував, що його позов з цього приводу в подальшому був задоволений. Копія відповідного судового рішення від 12.05.2009 р. надана засудженим до апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене вище та той факт, що після вчинення ОСОБА_3 злочину минув значний час, протягом якого він не допускав будь-якої неправомірної поведінки, колегія суддів вважає правильними висновки суду щодо можливості виправлення засудженого згідно з положеннями ст. 75 КК України, тобто без відбування покарання, з покладенням певного обовязку з числа передбачених ст. 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2009 р. у відношенні ОСОБА_3 залишити без зміни, а апеляцію потерпілого ОСОБА_4 без задоволення.

Головуюча:

Судді