Справа №490/5479/15-к 03.07.2015 03.07.2015 03.07.2015
Провадження № 11сс/784/298/15 року Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 303 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 липня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

Головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 червня 2015 року, якою адвокату ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні його скарги на постанову старшого слідчого СВ прокуратури Миколаївської області ОСОБА_8 від 12.05.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000109

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_9

захисник ОСОБА_6

В С ТА Н О В И В:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення першої інстанції.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, матеріали направити для продовження здійснення досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні його скарги на постанову старшого слідчого СВ прокуратури Миколаївської області ОСОБА_8 від 12.05.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000109, зареєстрованого в ЄРДР 08.05.2013р.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляцію.
Захисник ОСОБА_6 вважає, що в основу оскаржуваної постанови покладено лише припущення слідчого прокуратури з метою приховування явно протиправних дій співробітників міліції.

Зазначає, що 08.05.2013 р. за заявою ОСОБА_7 прокуратурою Центрального району м. Миколаєва до ЄРДР було внесено відомості щодо кримінального провадження № 0000109 за фактом скоєння злочину передбаченого ч.2 ст. 365 КК України перевищення службових повноважень співробітниками Центрального РВ УМВС України в Миколаївській області.

Вказує, що слідчим не проведено повної, всебічної та неупередженої перевірки обставин за яких, ОСОБА_7 , перебуваючи під вартою з 25.03.2013 р. по 28.03.2013 р., отримав тілесні ушкодження пов`язані з переломами ребер, пошкодженням вушної раковини, внутрішніх органів, у тому числі забиття нирок, які за своїм характером та способом отримання не мають відношення до тілесних ушкоджень, зазначених у висновках експерта №525 від 25.03.2013р.

Визнає помилковим висновок слідчого про те, що неповідомлення ОСОБА_10 у його заяві всіх обставин, за яких він отримав наявні тілесні ушкодження, свідчить про поступове формування позиції захисту від висунутого обвинувачення, в частині отримання ним у ході бійки з охоронцем 24.03.2013р. тілесних ушкоджень та видання їх як отриманих від дій працівників міліції з метою спонукати до дачі ним показань про визнання вини. Водночас на переконання апелянта, слідчим не виконано всіх необхідних слідчих дій, зокрема додаткового допиту потерпілого, впізнання, очної ставки тощо.

Наполягає на тому, що легкі тілесні ушкодження, про які йдеться у висновку експерта №525 від 25.03.2013р. є іншими, а ніж ті, які виявлені спеціалістами медико-санітарної частини Миколаївського СІЗО 28.03.2013р. Зокрема, ушкодження у вигляді перелому 11-го ребра, синець та пошкодження лівої вушної раковини.

Посилається на те, що слідством не перевірено твердження ОСОБА_10 про спричинення тілесних ушкоджень саме ОСОБА_11 та не проведено очних ставок з працівниками міліції. Тоді як саме до останнього в кабінет завели ОСОБА_10 і він керував та особисто застосовував до потерпілого насилля.

Надалі апелянт наводить свій аналіз висновків слідчого та висловлює припущення щодо ймовірного перебігу захворювання(переламу 11-го ребра) ОСОБА_12 у разі, якщо він отримав би це тілесне ушкодження до подій 25.03.13р. При цьому, ставить під сумнів висновок судово-медичної експертизи №41-1к, мотивуючи тим, що ні слідчим на слідчим суддею не перевірено допустимості зазначеного висновку з огляду на дотримання слідчим порядку її призначення, перевірки компетентності експерта та зацікавленості останнього у результатах кримінального провадження. Вважає, що при призначенні експертиз, слідчим порушено право потерпілого, передбачене п.4 ч.2 ст.56 КПК України ставити запитання експерту та своєчасно подати свої зауваження та заперечення.

З урахуванням викладеного апелянт робить свої висновки щодо оцінки доказів у провадженні.

Посилаючись на хибність висновку слідчого про обмовляння ОСОБА_10 працівників міліції з метою отримання переваг для себе та тиску на останніх, вказує, що останні не мають відношення до подій, за якими ОСОБА_10 оголошено підозру та не є свідками по справі.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя зазначив, що в ході досудового слідства допитані всі працівники міліції, причетні до проведення слідчих дій, в тому числі Россомаха, проведені необхідні експертні дослідження, на підставі чого слідчим прокуратури зроблено обґрунтований висновок про відсутність у діях працівників міліції складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви прийнятого рішення.
Заслухавши доповідь судді, думку представника потерпілого на підтримку його апеляційних вимог, прокурора про законність та вмотивованість рішення слідчого судді, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно витягу з ЄРДР 08.05.2013р. відкрито кримінальне провадження за заявою ОСОБА_7 від 07.05.2013р. про перевищення влади та службових повноважень працівниками Централбного РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, - застосування фізичного та психологічного впливу під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000053.

Із змісту заяви ОСОБА_7 від 26.04.3013р., протоколу допиту у якості підозрюваного від 22.04.2013р. та протоколу допиту у якості свідка від 27.09.2013р., при затриманні - 25.03.2013р., а також у приміщенні Центрального РВ до першого допиту слідчим, працівники міліції наносили йому удари в різні частини тіла. Впізнати осіб, які наносили удари, він не зможе.

Як вірно зазначив слідчий суддя, у ході досудового слідства допитані всі співробітники міліції, що були причетні до затримання та проведення слідчих дій, у тому числі Россомаха, витребувані дані про наявність тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , проведені необхідні експертні дослідження.

Зокрема, у відповідності з висновком експерта №525 від 25.03.2015р. встановлена наявність у ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень у вигляді крововиливу в області правого ока, в лобній частині та на поверхні колінних суглобів.

Дані тілесні ушкодження отримані при інших обставинах та апелянтом причини їх отримання не оскаржуються.

Як вбачається із довідки СІЗО 28.03.2013р. при поступленні до СІЗО виявлено, окрім вище вказаних, тілесні ушкодження у виді перелому 11-го ребра праворуч та крововилив лівої ушної раковини.

Разом з тим, відповідно висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи №41-К від 07.04.2015р. тілесне ушкодження у виді перелому 11-го ребра праворуч виникло в межах 10-14 діб до 28.03.2013р., тобто до огляду у СІЗО

Щодо легкого тілесного ушкодження у виді крововиливу на лівій вушній раковині, то наявність на момент огляду у СІЗО у цьому місці жовтизни, свідчить про можливість його отримання у більш ранній термін, тобто не виключено, що 25.03.2013р. і раніше. Крововилив на лівій вушній раковині міг бути не зафіксованим при проведенні експертизи 25.03.2013р., оскільки, нерідко такі тілесні ушкодження проявляються лише через 1-3 доби.

Допитані працівники міліції заперечували свою причетність до спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. При цьому, з пояснень захисника ОСОБА_13 , якого ОСОБА_7 звільнив від обов`язку зберігати адвокатську таємницю відносно обставин, які йому стали відомі у зв`язку із наданням правової допомоги, вбачається, що ОСОБА_7 давав показання про свою причетність до подвійного вбивства добровільно. Повідомив також про те, що працівники міліції переконали його, що в разі не визнання вини, він отримає покарання у виді довічного позбавлення волі. Щодо застосування ними насилля, ОСОБА_7 не повідомляв.

З урахуванням наведеного слідчий суддя дійшов вірного рішення про обґрунтованість висновку слідчого у відсутності доказів причетності працівників міліції до спричинення ОСОБА_7 легких та середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за обставин, на які вказував останній. Тому рішення слідчого про закриття кримінального провадження є законним.

Колегія суддів погоджується також з позицією слідчого судді щодо відсутності підстав для проведення впізнання та очних ставок ОСОБА_7 з працівниками міліції, оскільки, ОСОБА_7 неодноразово заявляв, що впізнати їх він не зможе.

В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані для визнання висновку судово-медичної експертизи №41-К від 07.04.2015р. недопустимим доказом. Не зазначено їх також і у апеляційній скарзі. Експертизу призначено та проведено у відповідності до вимог ст.242, 101.102 КПК України. Тому доводи про наявність сумнівів у допустимості вказаного висновку як доказу у справі є неспроможними.

Голослівними є також твердження апелянта про спричинення ОСОБА_7 тілесного ушкодження у виді забою нирок. Будь яких медичних даних про наявність такого тілесного ушкодження матеріали провадження не містять.

Не заслуговують на увагу твердження апелянта про порушення прав ОСОБА_7 як потерпілого у справі. Зокрема, відповідно положень ст.56 КПК України, потерпілий має право самостійно подавати слідчому, слідчому судді, суду докази та заявляти клопотання. Будь яких даних, які вказували б на обмеження ОСОБА_7 у реалізації цього права матеріали справи не містять.

Щодо інших доводів апелянта, стосовно припущень слідчого про мотивацію зміни показань ОСОБА_7 та ймовірних обставин отримання ним тілесних ушкоджень, вони є не істотними та такими, що не впливають на правильність рішення про відсутність у діях працівників міліції складу злочину.

Отже, враховуючи викладене, колегія суддів вважає подану апеляційну скаргу безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 червня 2015 року, якою адвокату ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні його скарги на постанову старшого слідчого СВ прокуратури Миколаївської області ОСОБА_8 від 12.05.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000109, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуюча:

Судді: