Справа № 333/2352/15-к
Пр. №1-в/333/117/15
УХВАЛА
Іменем України
15.04.2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника медичної установи ОСОБА_4 ,

лікаря психіатра ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6
розглянувши заяву головного психіатра Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_7 про продовження примусової міри медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку відносно ОСОБА_8 , 1982 р.н., що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , -

В С Т А Н О В И В:
07.04.2015 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява головного психіатра Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_7 про продовження примусової міри медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку відносно ОСОБА_8 .

В заяві зазначено, що ОСОБА_8 з 2002 року знаходиться на диспансерному обліку в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, емоційно-вольовий дефект». Являється інвалідом 2 групи з цього захворювання з 02.11.2004 року. У клінічній картині захворювання виступають явища емоційно-вольового дефекту. 31.08.2013 року, знаходячись у хворобливому стані, скоїв суспільно-небезпечне діяння (таємне викрадення чужого майна-крадіжка). Після проведення судово-психіатричної експертизи був визнаний таким, що неосудний. Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 08.11.2013 року до хворого була застосована примусова міра медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. В останнє рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2014 року примусова міра медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку була продовжена. За останні 6 місяців регулярно відвідує дільничного лікаря-психіатра, своєчасно приймає підтримуючу терапію. Але, внаслідок сформованого дефекту критика до хвороби та скоєного правопорушення відсутня. Ремісії медикаментозні, неякісні, внаслідок чого відмічаються часті загострення хвороби у вигляді психопатоподібної поведінки. Настанови щодо відвідування лікаря-психіатра у добровільному порядку немає. Згідно акту комісії лікарів-психіатрів хворий страждає на тяжкий психічний розлад. Являє соціальну небезпеку, у зв`язку з цим потребує продовження примусової міри медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

В судовому засіданні представник лікарні та лікар психіатр заяву підтримали та просили суд її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Прокурор та захисник проти задоволення заяви не заперечували.

Згідно ст. 512 КПК України участь ОСОБА_8 у судовому засіданні визнана судом необов`язковою.

Суд, заслухавши лікаря психіатра, думку прокурора, захисника, дослідивши матеріали заяви, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 з 2002 року знаходиться на диспансерному обліку в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, емоційно-вольовий дефект». Являється інвалідом 2 групи з цього захворювання з 02.11.2004 року. У клінічній картині захворювання виступають явища емоційно-вольового дефекту.

31.08.2013 року, знаходячись у хворобливому стані, скоїв суспільно-небезпечне діяння (таємне викрадення чужого майна-крадіжка). Після проведення судово-психіатричної експертизи був визнаний таким, що неосудний.

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 08.11.2013 року до хворого була застосована примусова міра медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

В останнє рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2014 року примусова міра медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку була продовжена.

За останні 6 місяців регулярно відвідує дільничного лікаря-психіатра, своєчасно приймає підтримуючу терапію. Але, внаслідок сформованого дефекту критика до хвороби та скоєного правопорушення відсутня. Ремісії медикаментозні, неякісні, внаслідок чого відмічаються часті загострення хвороби у вигляді психопатоподібної поведінки. Настанови щодо відвідування лікаря-психіатра у добровільному порядку немає.

Згідно акту комісії лікарів-психіатрів хворий страждає на тяжкий психічний розлад. Являє соціальну небезпеку, у зв`язку з цим потребує продовження примусової міри медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Згідно ч.2 ст.95 КК України продовження застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне заяву задовольнити та продовжити застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку відносно ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст.19, 22 Закону України Про психіатричну допомогу, ст.95 КК України, ст.ст.512, 514 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Заяву головного психіатра Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_7 про продовження примусової міри медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку відносно ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити застосування примусової міри медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку відносно ОСОБА_8 , 1982 р.н.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом семі днів з моменту її проголошення.

Суддя Комунарського районного
суду м. Запоріжжя ОСОБА_1