АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/88/15 Справа № 202/8038/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.02.2015 м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001201 щодо обвинуваченої

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, українки, громадянки України, яка має на утриманні неповнолітню дитину, 2008 року народження, яка мешкає: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України,

за участю прокурора: ОСОБА_7 ,

обвинуваченої: ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2014 року ОСОБА_8 визнано винною та засуджено за ст. 286 ч.1 КК України до 1 року обмеження волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами. У відповідності до ст.75 КК України від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі її звільнено, з іспитовим строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати в розмірі 293 гривні 40 копійок.

В апеляціях:
Прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_9 просить вирок скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення. Просить постановити свій вирок, яким визнати ОСОБА_8 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і вказати точний час кримінального правопорушення - приблизно об 11 годині 00 хвилин 17 листопада 2013 року, остільки у вироку невірно вказано про дату та час вчинення злочину «18 липня 2014 року, приблизно о 14.45 годині».

Перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_10 не згоден з даним вироком, вважаючи, що згідно з вимогами ч.3 ст.61 КК України, покарання у вигляді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей, віком до 14 років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи. Посилається на той факт, що ОСОБА_8 є матір`ю малолітньої дитини - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але суд незважаючи на це, всупереч вимогам ч.3 ст.61КК України, призначив їй покарання у вигляді обмеження волі. Просить вирок стосовно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами. Також прохає у вступній частині вироку зазначити номер кримінального провадження № 0001201.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винною та засуджено за те, що 18 липня 2014 року, близько 14 години 45 хвилин, керуючи автомобілем «ВАЗ -21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Байкальській в напрямку пр. ім. Газети «Правда», в порушення п.12.3 «Правил дорожнього руху України», виявляючи неуважність, належним чином не стежила за дорожньою обстановкую і її зміною, не вибрала безпечну швидкість руху, та з необережності допустила наїзд на пішохода ОСОБА_12 .. В результаті потерпілому, відповідно до висновків судово-медичної експертизи, було заподіяно середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважає за необхідне задовольнити апеляційні скарги обох прокурорів, скасувати вирок районного суду та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,- 3400 гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами, вказати правильні час та дату скоєння правопорушення, та вказати номер кримінального провадження; обвинувачену ОСОБА_8 , яка також підтримала думку прокурора, та прохала застосувати до неї Закон України « Про амністію в 2014 році », проаналізувавши доводи, викладені в апеляціях та в судовому засіданні, дослідивши окремі матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 необхідно задовольнити повністю, з наступних підстав.

Висновки суду щодо винності ОСОБА_8 у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, за скоєння якого її засуджено, обґрунтовано зібраними судом доказами, які ретельно проаналізовано у вироку. Юридична кваліфікація скоєного ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України є правильною. Висновки суду щодо винності ОСОБА_8 у скоєнні вказаного злочину, правильності юридичної кваліфікації є вірними, ніким не оскаржуються, а тому апеляційним судом не перевіряються.
Разом з тим, є слушною думка прокурора ОСОБА_9 щодо неправильності вказівки суду щодо дати та часу скоєння злочину, остільки перевіркою встановлено, що у вироку дійсно невірно вказано про дату та час вчинення злочину «18 липня 2014 року, приблизно о 14.45 годині», в той час, коли із протоколу огляду місця події, пояснень обвинуваченої ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_12 , та обвинувального акту вбачається, що дорожня пригода фактично мала місце - приблизно об 11 годині 00 хвилин 17 листопада 2013 року. Тому в цій частині вирок підлягає зміні, а в мотивувальній частині вироку необхідно вказати правильні час та дату скоєння правопорушення - об 11 годині 00 хвилин 17 листопада 2013 року.

Що стосується доводів в апеляційній скарзі першого заступника прокурора області щодо неправильності застосування судом Закону при призначенні обвинуваченій покарання, то суд вважає вказаний довід обґрунтованим, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ч.3 ст.61 КК України, покарання у вигляді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей, віком до 14 років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи. Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_8 є матір`ю малолітньої дитини - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено копією свідоцтва про народження дитини, яка знаходиться на її утриманні.
Незважаючи на вимоги ч.3 ст.61 КК України, суд при визначенні покарання ОСОБА_8 , призначив їй покарання у вигляді обмеження волі, яке в такому випадку не мав права застосувати. Тому, відповідно до вимог п. 2 ст. 413 КПК України, вирок суду не можна визнати законним і він підлягає скасуванню.
Вирішуючи питання щодо призначення ОСОБА_8 покарання у вигляді штрафу, про що просить в апеляції прокурор ОСОБА_10 , колегія судів виходить зі слідуючого.
Відповідно до ст.65 КК України особі, котра вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження скоєння нових злочинів.
Як встановлено судом ОСОБА_8 ,раніше не судима, характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину. Пом`якшуючою покарання обставиною, є її щиросердне каяття у скоєному. Потерпілий не наполягав на суворому покаранні обвинуваченої, яка повністю відшкодувала йому збитки.
Тому колегія суддів вважає за можливе задовольнити апеляцію прокурора ОСОБА_10 та відповідно до вимог ст.420 КПК, скасувати вирок в частині призначення покарання, та ухвалюючи свій вирок, вважає за необхідне призначити їй за ч.1 ст.286 КК України покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3400 гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами, остільки останній вона використовує для забезпечення нормальної життєдіяльності своєї сім`ї.
Колегія суддів вважає, що саме такий вид та розмір покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення та попередження скоєння нових злочинів.
Крім цього, суд вважає задовольнити і довід в апеляції прокурора щодо необхідності вказівки в установочній частині вироку на номер кримінального провадження № 0001201.
Обговорюючи клопотання ОСОБА_13 щодо необхідності застосування до неї п. в ст.1 Закону України « Про амністію в 2014 році», колегія суддів вважає за необхідне задовольнити вказане клопотання, звільнивши її від відбуття призначеного покарання, остільки вона раніше не судима, скоїла правопорушення середньої тяжкості та має на утриманні малолітню дитину, відносно якої не позбавлена батьківських прав.
В решті вирок є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_9 задовольнити частково, а апеляційну скаргу першого заступника прокурора області ОСОБА_10 - задовольнити повністю.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2014 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного їй покарання - скасувати.

Призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Вказати в мотивувальній частині вироку про час та дату вчинення ОСОБА_8 даного злочину «17 листопада 2013 року, приблизно об 11 годині 00 хвилин», а посилання суду на«18 липня 2014 року, приблизно о 14.45 годині», - виключити з судового рішення.

Вказати у вступній частині вироку про номер кримінального провадження № 0001201.

На підставі п. в ст.1 Закону України « Про амністію в 2014 році», задовольнити клопотання ОСОБА_13 та звільнити її від відбуття призначеного покарання у вигляді штрафу.

В решті вирок щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4