ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2015 р. Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, маючого вищу освіту, раніше не судимого, працюючого менеджером в ТОВ «Кронекс Харків», одруженого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 ; фактично мешкаючого: АДРЕСА_2
у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

встановив:
03.07.2013, близько 20:15 год., ОСОБА_6 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , під час словесного конфлікту з ОСОБА_4 , який виник на ґрунті особистих неприємних стосунків, підійшовши до потерпілого, який знаходився у ванній кімнаті та сидів навпочіпки, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_4 два удари стопою правої ноги, перший - в обличчя зліва, другій - в область шиї з лівого боку, від яких ОСОБА_4 втратив рівновагу та сів на підлогу. Внаслідок дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 124-КЕ/2014 від 03.07.2014 р. були спричинені тілесні ушкодження, а саме: закрита травма гортані з формуванням гематоми (крововиливу) правої її ділянки, крововиливи у праву голосову зв`язку, лінійний перелом лівої пластинки неподібного хряща, перелом дуги персневидного хряща із зсувом фрагментів, які за ступенем тяжкості відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я (п.2.2.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених, наказом №6 України від 17.01.1995 р.), а також синець на обличчі та забійну рану слизової оболонки нижньої губи, які кожне окремо за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після чого, ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник.

Обвинувачений свою винуватість у скоєні злочину не визнав, вказав суду, що квартира АДРЕСА_3 є спадщиною між його тещею ОСОБА_9 та її сестрою ОСОБА_10 та є предметом конфлікту між їх сім*ямі; з привиду цього ОСОБА_4 причинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження. Тому, колі 03.07.2013 р. йому повідомили, що ОСОБА_9 пішла до сестри розмовляти про спадщину та ОСОБА_4 знову побив її, він вирішив розібратися з цим. У квартири він лише почав розмовляв з потерпілим але, його дружина випроводила з квартири; ударів ОСОБА_4 не наносив.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, свідків, дослідивши надані прокурором докази, вважає винуватість ОСОБА_6 у скоєні кримінального правопорушення доведеною.

Винуватість обвинуваченого підтверджується наступними доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_4 , якій не заперечував, що між його дружиною та ОСОБА_9 , які є сестри, є конфлікт з привиду поділу спадщини- кв. АДРЕСА_3 . 03.07.2013 р. він знаходився у вказаної квартири де ремонтував ванну кімнату, колі прийшла ОСОБА_9 та стала вигонять його з квартири. Потім прийшов ОСОБА_6 з дружиною; ОСОБА_11 хотів поговорити з ним, а колі він відмовився, то правою ногою наніс йому удар по обличчю, потім - по горлу. Від ударів він впав; йому стало погано, стало трудно розмовляти і він попросив викликати швидку допомогу. Також він бачив, що у кімнаті відбувається сварка між його дружиною, її сестрою та дочкою сестри ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_10 , будучи допитана судом, підтвердила, що між нею та її сестрою існує суперечка з привиду поділу спадщини; що вона попросила свого чоловіка ОСОБА_4 зробити ремонт у ванної кімнаті. 03.07.2013 р. до неї в цю квартиру прийшла сестра, стала говорити, що ванна кімната ремонтується довго, а потім викликала свого чоловіка, зятя, дочку. Коли всі вони прийшли, ОСОБА_6 пішов до ОСОБА_4 у ванну кімнату, став з ним розмовляти. Вона почула шум і побачила, що чоловік сидить на підлозі, на роті у нього кров, і він погано розмовляє. Після чого, між нею та її сестрою ОСОБА_9 , ОСОБА_12 виник конфлікт: вони хватали її за руки, перешкоджали викликати міліцію та швидку допомогу.

Свідок ОСОБА_13 , яка проживає у сусідній квартирі, також пояснила суду, що 03.07.2013 р. знаходилась дома та бачила, що в квартиру АДРЕСА_3 спочатку прийшла жінка, а потім- ОСОБА_6 з дружиною та з чоловіком. Через 2-3 хвилини вона почула крики щоб ОСОБА_6 уходив. Також вона чула інші крики, шум, після чого, побачила як приїхала швидка та лікарі забрали ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що в червні 2013 р. помер її батько та залишив після себе спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_3 ; її сестра ОСОБА_10 одразу переїхала жити в цю квартиру. 03.07.2013 р. вона прийшла до сестри вирішити питання щодо спадщини, але, чоловік сестри ОСОБА_4 став її нецензурно оскорбляти, товкнув та спричинив їй тілесні ушкодження. Вона подзвонила своєї дочки ОСОБА_12 , зятю і попросила їх прийди. Колі вони прийшли, ОСОБА_4 вийшов з ванної кімнати з молотком в руках, замахнувся і ОСОБА_6 пішов до нього. Після чого, ОСОБА_6 вийшов з квартири, а її сестра ОСОБА_10 стала викликати швидку та міліцію.

Свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що вона ввечері гуляла з дитиною біля будинку АДРЕСА_4 і побачила, що на балкон вийшла ОСОБА_10 і стала просити викликати міліцію; слідом за нею вийшла ОСОБА_12 і повернула її в квартиру.

Даними рапорту працівників міліції від 03.07.2013 р. про те, що від оператора швидкої допомоги «102» поступило повідомлення про нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень (т.2, аркш.4)

Як впливає з висновку комісійної судово-медичної експертизи № 124-КЕ/2014 від 03.07.2014 р. потерпілому ОСОБА_4 внаслідок подій, що мали місце 03.07.2013 р. були спричинені тілесні ушкодження, а саме: закрита травма гортані з формуванням гематоми (крововиливу) правої її ділянки, крововиливи у праву голосову зв`язку, лінійний перелом лівої пластинки неподібного хряща, перелом дуги персневидного хряща із зсувом фрагментів, які за ступенем тяжкості відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я (п.2.2.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених, наказом №6 України від 17.01.1995 р.), а також синець на обличчі та забійну рану слизової оболонки нижньої губи, які кожне окремо за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень (т.2, аркш. 107)

В ході проведення слідчого експерименту 13.11.2013 р. потерпілий ОСОБА_4 показав яким чином, куди та в якій спосіб ОСОБА_6 наніс йому удари, що зафіксовано і фототаблицею (т.2, аркш.46-52)

Судом були досліджені доводи обвинуваченого щодо його невинності у нанесенні потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, але, взяти їх до уваги суд не може, оскільки, вони не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

По перше. Всі учасники судового провадження: потерпілий, свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 підтвердили суду, що перша медична допомога ОСОБА_4 була надана бригадою швидкої допомоги одразу після виниклого конфлікту, під час, колі зазначені особи залишались на місці події (в квартирі),.

Це узгоджується з картою виїзду швидкої допомоги (т.2, аркш.60), з якої впливає, що 03.07.2013 р. в 20:20 год. за адресою: кв. АДРЕСА_3 був здійснений виїзд бригади швидкої медичної допомоги до ОСОБА_4 , та якому був поставлений попередній діагноз «посттравматичний набряк гортані, забій величної області обличчя зліва.»
По друге. Об*єктивні медичні дані щодо характеру, локалізації тілесних ушкоджень потерпілого свідчать про малоймовірність виникнення їх при однократному падінні на площині або для спричинення їх власною рукою, що підтверджується висновком комісійної судово-медичної експертизи № 124-КЕ/2014 від 03.07.2014 р.

У суду немає підстав для сумніву в достовірності виводів судово-медичної експертної комісії, оскільки, цей висновок наданий відповідно до чинного законодавства: Інструкції про призначення та проведення судових експертиз, Закону України «Про судову експертизу», особами, що мають стаж за фахом і спеціальну ліцензію.

Далі. Виходячи з вимог ст. 242 КПК України, яка визначає підстави проведення експертизи, підставою для висновку суду щодо недостатності доказів, зібраних по кримінальному провадженні є відсутність висновку експерта з питань, встановлених частиною другою цієї статті.
В кримінальному провадженні містяться три судово-медичних висновків експертів щодо тілесних ушкоджень потерпілого за №2885 від 18.10.2013 р., (т.2, аркш.39-41), за №3308 від 02.12.2013 р. (т.2, аркш. 54-57) та №124-КЕ/2014 від 03.07.2014 р. (т.2, аркш. 107), які в своїх описах по кількості, розташуванню наявних ушкоджень у ОСОБА_4 не суперечать одна одній.

Сторона захисту у разі якщо слідчий (прокурор) відмовив у задоволенні клопотання та проведення додаткової/повторної, незалежної експертизи, має право порушити клопотання перед слідчим суддею в порядку, передбаченому ст.244 КПК України, що у даному випадку здійснено не було.

Тимчасовий доступ до медичної документації (історій хвороб) ОСОБА_4 у поліклініки №10 та поліклініки №30 м. Харкова для надання їх експертам був наданий ухвалою слідчого судді від 13.09.2013 р. по провадженням №643/13880/13-к, №643/13873/13-к.

Вищевикладене дозволяє суду зробити висновок про необґрунтованість доводів обвинуваченого про його невинність; а зібрані та досліджені докази є належними та допустимими.

Суд кваліфікує діяння ОСОБА_6 за ч.1 ст. 122 КК України, оскільки, він умисно спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Судом вивчалась особа обвинуваченого і встановлено, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра, лікаря нарколога не перебуває; працює, на утриманні має малолітнього сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та на теперішній час його дружина вагітна.

Обставин, які пом*якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При визначенні покарання, суд враховує характер та ступень тяжкості скоєного злочину, якій відповідно до ст.12 КК України є злочином середній тяжкості, дані про особу обвинуваченого, фактичні обставини справи і приходить до висновку про призначення покарання обвинуваченому в межах санкції статті КК України, за якою засуджується.

Законом України «Про амністію у 2014 р.» від 08.04.2014 № 1185-VIIв) встановлено, що ст.1 «звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України: п. в) осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами;»
ОСОБА_6 має малолітню дитину, 2005 року народження; звернувся до суду з письмовим клопотанням про застосування до нього амністії. Тому, суд звільняє обвинуваченого від відбування призначеного покарання.

По справі потерпілим ОСОБА_4 заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

В обґрунтування цивільного позову потерпілий вказав, що внаслідок отримання тілесних ушкоджень він тривалий час перебував на лікуванні, за власні кошти купував ліки, призначені лікарями та витратив на це 6650 гр. 85 коп. Крім того, він та його сім*я в поїздках до лікарні користувались послугами таксі, на що було витрачено 450 гр.; вартість його дієтичного харчування за цей період склала 2300 гр.

Стверджує, що злочином йому була спричинена моральна шкода: його звичне життя порушено, він переніс фізичні і моральні страждання, вимушений докладати багато зусиль для поновлення попереднього способу життя. Посилаючись на «Методичні основи компенсації моральної шкоди в України» грошовий еквівалент моральної шкоди оцінює в 50 000 гр.

Обвинувачений цивільний позов не визнав і стверджував, що шкоду потерпілому не спричиняв; останній сам провокував конфлікт та спричинив його тещі тілесні ушкодження.

Суд, вивчивши надані письмові докази: медичні висновки, платіжні чеки, та довідки медичних установ, вважає, що позовні вимоги належать частковому задоволенню.

Так, потерпілим на лікування отриманих травм відповідно призначень лікарів по чекам аптек витрачені гроші в загальної сумі 2650 гр. 91 коп. (збірна відомість від 03.07.2013 р., товарно-касові чеки від 04.07, 05.07, 06.07,07.07, 08.07,09.07.2013 р.; 17.07, квитанція №603, та чеки аптек), що і підлягає відшкодуванню винною особою.

Належних доказів того, що інші витрати, на якій вказує потерпілий, пов*язані з лікуванням травми, отриманої внаслідок подій 03.07.2013 р., суду не надано.

Відповідно до статті 23 ЦК України «1. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 2. Моральна шкода полягає: 2)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв*язку з протиправною поведінкою щодо неї самої…»
Відшкодування моральної шкоди проводиться відповідно до правил статті 1167 ЦК України.

Потерпілому в результаті злочину була спричинена моральна шкода: він переніс фізичні страждання, було порушено звичне життя та він вимушений докладати зусиль для його поновлення. Отже, останній має право на відшкодування моральної шкоди.

Разом з цим, розмір цієї шкоди у грошовому еквіваленті, визначеної потерпілим, з оглядом на фактичні обставини справи, відносини сторін і на причини виникнення конфлікту, суд вважає не справедливим та не співрозмірним з перенесеними останнім моральними стражданнями.

Тому, з оглядом на вищевказане у сукупності, враховуючі матеріальний стан та можливість обвинуваченого до відшкодування шкоди, виходячи з принципів справедливості, розумності та співмірності, суд задовольняє цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди частково.

Речових доказів, судових витрат по справ немає.

Керуючись ст.ст. 128, 368, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_16 винуватим у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити покарання у вигляді 2 років обмеження воли.

Від відбування призначеного покарання звільнити на підставі ч.1 п.В Закону України «Про амністію у 2014 р.».

Стягнути з ОСОБА_16 на користь ОСОБА_17 2650 гр. 91 коп. в рахунок відшкодування матеріальної школи та 5000 гр. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Запобіжний захід до набрання вироком чинності - не обирати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку.

СУДДЯ: ОСОБА_18 .