Справа №490/48/15-к 07.05.2015 07.05.2015 07.05.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 11-кп/784/312/15 Головуючий у 1-й інстанції:
Категорія: ч.2 ст.286 КК України ОСОБА_1
доповідач апеляційного суду:
ОСОБА_2

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.02.2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, неодруженого, не працюючого, студента 5-го курсу Національного університету кораблебудування ім. Адмірала Макарова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_9

обвинувачений: ОСОБА_8

захисник: ОСОБА_7

потерпілі: ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

представник потерпілих: ОСОБА_12

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст вимог апеляційних скарг:
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_6 просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий, яким обвинуваченого ОСОБА_8 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить вирок суду в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 змінити, ухвалити новий вирок, яким до ОСОБА_8 застосувати положення ст.75 КК України, тобто призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Короткий зміст судового рішення суду 1-ї інстанції:
Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на 3 (три) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 28 232,61 гривень та моральну шкоду в сумі 50 000 гривень.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 30 000 гривень.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 15 704,91 гривень та моральну шкоду в сумі 10 000 гривень.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області за проведення судових експертиз 2 951,52 гривень.

Узагальненні доводи апеляційних скарг:
Потерпіла ОСОБА_6 , не погоджуючись з вироком суду вважає, що призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді позбавлення волі у мінімальній межі передбаченою санкцією статті є занадто м`яким, посилаючись на те, що суд не надав належної оцінки та безпідставно прийшов такого висновку, оскільки обвинуваченим грубо порушено Правила дорожнього руху в результаті чого виникло ДТП, саме наїзд на пішохода, який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці. Таким чином, судом допущена неповнота судового розгляду, що позбавило можливості зробити обґрунтовані висновки та призначити обвинуваченому ОСОБА_8 відповідне покарання.

Захисник ОСОБА_7 , не оскаржуючи фактичних обставин кримінального провадження в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції при призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_8 не в повній мірі прийняв до уваги пом`якшуючі обставини, а саме: повне визнання своєї вини та щире каяття, те, що обвинувачений навчається в університеті на останньому курсі, приймає активну участь у суспільному житті університету, має хорошу академічну успішність за що отримує стипендію, з допомогою батьків пенсіонерів приймав заходи щодо відшкодування збитків потерпілим.

Обставини справи, встановлені судом 1-ї інстанції:
Судом першої інстанції встановлено, що 02.09.2014 року близько 07:24 години ОСОБА_8 керуючи технічно справним транспортним засобом автомобілем марки «NISSAN Primera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по сухій проїжджій частині вул. В. Морській, зі сторони вул. 1-а Слобідська у напрямку вул. Комсомольська в м. Миколаєві, зі швидкістю 69-72 км/год., при наближені до перехрестя з вул. Дзержинського, грубо порушив вимоги п.п.2.3. «б», 12.3, 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України, а саме проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінам, перевищив дозволену максимальну швидкість, при виникненні небезпеки у вигляді пішохода, який перетинав проїзну частину вул. В. Морська по нерегульованому пішохідному переходу справа наліво по ходу руху його автомобіля та якого він об`єктивно міг виявити заздалегідь, не зменшив швидкість свого транспортного засобу аж до повної зупинки та не надав дорогу пішоходу, хоча повинен був це зробити та мав таку технічну можливість, внаслідок чого лівою частиною автомобіля допустив наїзд на пішохода ОСОБА_13 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_13 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці.

Обставини справи встановленні апеляційним судом:
Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілих та їх представника, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_6 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які просили задовольнити вимоги їх апеляційної скарги,а апеляційну скаргу потерпілої залишити без задоволення, думку прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині ніким з учасників процесу не оскаржувались.

Що стосується тверджень потерпілої ОСОБА_6 щодо м`якості призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, то вони є безпідставними, оскільки судом першої інстанції при призначені покарання правильно враховані всі обставини кримінального правопорушення.

Доводи захисника ОСОБА_7 , щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 положень ст.75 КК України, є не обґрунтованими, оскільки судом призначено покарання у мінімальній межі, передбаченою санкцією статті. Навчання обвинуваченого на останньому курсі денної форми в університеті не пом`якшує його покарання, а є даними, які характеризують його особу і не впливають на ступінь тяжкості вчиненого ним злочину. Підстав для призначення обвинуваченому умовного покарання, суд не вбачає.

Судом першої інстанції при призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_8 враховано характер і ступінь суспільної небезпеки, тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких; особу обвинуваченого, який за місцем навчання та місцем проживання характеризується позитивно (а.п.174-175); навчається на останньому курсі в університеті, а також обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття; молодий вік, а також те, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а.п.167).

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_8 повністю відповідає вимогам ст.ст.65, 66, 67 КК України,

Враховуючи викладене, судом першої інстанції правильно призначено покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для скасування вироку з призначення йому більш суворого покарання або зміни вироку із застосуванням до обвинуваченого положень ст.75 КК України, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2015 року, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Головуючий:
Судді: