АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1348/15 Справа № 204/3752/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Чаплине Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, раніше судимого, останній раз вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2013 року за ч. 2 ст. 286, ст. 71, ст. 72 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, такого, що відбуває покарання у Дніпропетровському слідчому ізоляторі,
на ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровськ від 16 червня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7

засудженого - ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
Засудженим ОСОБА_6 подана апеляційна скарга на ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровськ від 16 червня 2015 року, в якій він просить зазначену ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

В доводах апеляційної скарги засуджений посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим і незаконним, оскільки суд, посилаючись на те, що він вчинив тяжкий злочин в період іспитового строку не врахував той факт, що цей злочин було ним вчинено неумисно. Крім того, в ході досудового розслідування кримінального провадження засуджений (на той час підозрюваний) повністю розкаявся у вчиненому злочині, активно сприяв розкриттю злочину, встановленню істини по справі. За місцем він проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Відбуваючи покарання в Дніпропетровському слідчому ізоляторі повністю оцінив ступень тяжкості та свою вину у вчиненні злочину. Стягнень не має, відбув 2/3 призначеного покарання.

Оскаржуваною ухвалою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровськ від 16 червня 2015 року відмовлено у задоволенні подання адміністрації Дніпропетровського слідчого ізолятора про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 на підставі ст. 81 КК України

Відмовляючи в задоволенні клопотання суд своє рішення обґрунтував тим, що факт відбуття певної частини строку призначеного вироком суду покарання не є достатньою правовою підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого, оскільки, на думку суду першої інстанції, засуджений належним чином не довів своє виправлення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи засудженого, який вимоги своєї апеляційної скарги підтримав повністю та просив звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги засудженого та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження з розгляду подання адміністрації Дніпропетровського слідчого ізолятора про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про необґрунтованість та незаконність постановленого судом першої інстанції рішення колегія суддів вважає не обґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Так, відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше половини строку покарання, призначеного судом за необережний тяжкий злочин.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Судом першої інстанції встановлено те, що ОСОБА_6 на час звернення з клопотанням про умовно-дострокове звільнення відбув 1/2 частину призначеного покарання.

З матеріалів справи вбачається, що згідно характеристики та довідки про заохочення та стягнення, засуджений прибув до Дніпропетровського слідчого ізолятора 23 липня 2014 року, де відбуває покарання і на цей час. Порушень вимог утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 30 липня 2014 року відбуває покарання у складі господарчої обслуги Дніпропетровського слідчого ізолятора. За період відбування покарання мав одне заохочення правами начальника установи, стягнень не має, характеризується позитивно, працевлаштований працівником корпусного відділення установи, до виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою.

Крім врахування поведінки і ставлення до праці засудженого за весь період перебування у Дніпропетровському слідчому ізоляторі, необхідно врахувати і дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину і його особу в цілому.

ОСОБА_6 засуджений за вчинення злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, раніше вже звільнявся від відбування покарання з випробуванням та належних висновків для себе не зробив та знову вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, що, на думку колегії суддів, свідчить про його схильність до порушення правил поведінки.

Крім цього, на думку колегії суддів, наявність одного заохочення недостатня для того, щоб зробити висновок про те, що засуджений за цей час довів своє виправлення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання та на законних підставах відмовив в задоволенні подання адміністрації Дніпропетровського слідчого ізолятора, оскільки в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого.

В зв`язку із викладеними обставинами, на думку колегії суддів, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тобто відповідає вимогам ст. 370 КПК України, а тому підстав для задоволення вимог апеляційної скарги засудженого та зміни чи скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Вимоги апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровськ від 16 червня 2015 року залишити без задоволення, а ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 16 червня 2015 року без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, засудженим ОСОБА_6 в той же строк з моменту отримання ним копії цієї ухвали.

Судді: