Справа № 1-95 2007 рік
ВИРОК

Іменем України

14 березня 2007 року Івано-Франківський
міський суд в складі:

головуючого-судді Кишакевича
Л.Ю.,

з участю: секретарів Нагірної* М.Б.,
Вітовської Н.М.,

прокурора Костеревої
О.О.,

захисника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.
Івано-Франківська кримінальну справу про обвинувачення :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця с.
Іванівка Очаківського району Миколаївської області, жителя АДРЕСА_1,
громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого,
несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України,-

встановив:

ОСОБА_1 вчинив необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Злочин
вчинено за наступних обставин.

Так, 19.09.2005 р. приблизно о 09.20 хв. ОСОБА_1,
знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 підійшов до ОСОБА_3 і на ґрунті неприязних
відносин, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виник конфлікт. У цей час до них підійшла
ОСОБА_4 яка почала заступатись за свого чоловіка ОСОБА_3 Тоді, ОСОБА_1 штовхнув
рукою потерпілу ОСОБА_4, від чого потерпіла впала на землю. Внаслідок падіння
від поштовху ОСОБА_1, потерпіла ОСОБА_4 згідно висновку судово-медичної
експертизи, отримала тілесні ушкодження у вигляді забою лівого колінного
суглобу з травматичним набряком та крововиливом в порожнину суглоба, які
відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, як таких, що викликали
тривалий розлад здоров'я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою
вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, вказавши, що потерпілу
не штовхав. Так, підсудний суду показав, що 19.09.2005 року у дворі будинку
АДРЕСА_2 у нього виник конфлікт з ОСОБА_3 у зв'язку з відключенням води. Тоді
підійшла ОСОБА_4 яка штовхнула у спину і разом з потерпілою та ОСОБА_3 всі троє
упали на землю. Вважає, що потерпіла сама його штовхала і тому впала на землю.

Вина підсудного ОСОБА_1 у вчиненні злочину,
інкримінованого йому після зміни прокурором обвинувачення, підтверджується
показаннями потерпілої та свідків.

2

Так, потерпіла ОСОБА_4, суду показала, що
побачила через вікно квартири конфлікт на дворі між своїм чоловіком ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 Коли вийшла на двір, то підійшла до ОСОБА_1 і схопила своїми двома
руками ОСОБА_1 за його руку, якою він намагався нанести удар чоловікові. Що
було далі не пригадує, оскільки втратила свідомість і прийшла до свідомості, то
лежала на землі і сильно боліло коліно лівої ноги.

Свідок ОСОБА_3 - чоловік потерпілої ОСОБА_4., суду
показав, що зранку 19.09.2005 р. у дворі його будинку у нього виник конфлікт з
ОСОБА_1 Тоді ОСОБА_1 почав наносити удари. У цей час підійшла дружина ОСОБА_4
яка почала розбороняти їх. Коли ОСОБА_1 намагався вдарити його рукою, дружина
схопила за руку ОСОБА_1 Тоді ОСОБА_1 відштовхнув ОСОБА_4 ударивши її. Потім до
них підійшли ОСОБА_6 та ОСОБА_5 і ОСОБА_1 пішов геть. Побачив, що дружина
лежить на землі. Приїхала швидка допомога та забрала дружину ОСОБА_4 у лікарню.

Свідок ОСОБА_6 суду показав, що 19.09.2005
року у дворі будинку АДРЕСА_2 бачив як ОСОБА_1 про щось сперечався з ОСОБА_3
Потім ОСОБА_1 штовхав ОСОБА_3 та наніс йому удар кулаком в обличчя. Коли
ОСОБА_1 намагався вдарити ОСОБА_3 рукою, то потерпіла ОСОБА_4. схопила ОСОБА_1
за руку. На що ОСОБА_1 штовхнув потерпілу ОСОБА_4 і вона спотикнувшись за ногу
ОСОБА_1, впала на землю. Тоді ОСОБА_1 наніс лежачій ОСОБА_3 ще удари ногою по
тулубу.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що 19.09.2005
року у дворі будинку АДРЕСА_2 бачив як ОСОБА_1 про щось сперечався з ОСОБА_3
Потім ОСОБА_1 бився з ОСОБА_3. Потерпіла ОСОБА_4. намагалася їх розборонити.
Тоді ОСОБА_1 наніс ОСОБА_3 удар кулаком у груди, а потім рукою штовхнув її.
Внаслідок цього ОСОБА_3 упала на землю. Коли підійшов до лежачої на землі
ОСОБА_3, то вона скаржилася на болі у коліні ноги.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що 19.09.2005
року бачив через вікно своєї квартири, як у дворі будинку АДРЕСА_2, ОСОБА_1 з
ОСОБА_3 сперечалися та штовхалися. Коли вийшов на двір, то побачив, вже як
потерпіла ОСОБА_4. лежала на землі та стогнала, а ОСОБА_1 пішов додому.

Вина підсудного ОСОБА_1 у вчиненні злочину,
інкримінованого йому після зміни прокурором обвинувачення, підтверджується
також наступними дослідженими у судовому засіданні письмовими матеріалами
справи.

Із протокол-заяви ОСОБА_3 19.09.2005 року (
а.с. 12 ) слідує, що ОСОБА_3 звернувся в органи внутрішніх справ з
повідомленням про те, що 19.09.2005 року приблизно о 09.20 год. ОСОБА_1 побив
його та його дружину.

Відповідно до протоколу очної ставки між
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 46), свідок ОСОБА_3 підтвердив свої показання та прямо
вказав на ОСОБА_1, як на особу яка вдарила його дружину ОСОБА_4, і яка
внаслідок цього впала на землю та отримала тілесні ушкодження.

Відповідно до протоколу очної ставки між
ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (а.с. 53), свідок ОСОБА_6 підтвердив свої показання та прямо
вказав на ОСОБА_1, як на особу яка вдарила ОСОБА_4, і яка внаслідок цього впала
на землю та отримала тілесні ушкодження.

Відповідно до протоколу відтворення
обстановки та обставин події за участю свідка ОСОБА_6 від 26.01.2006 року (а.с.
55) та фототаблиці до нього (а.с. 56-59),

3

свідок ОСОБА_6 відтворив обстановку та
обставини нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень внаслідок її падіння від ударів
ОСОБА_1

Відповідно до протоколу очної ставки між ОСОБА_5 та
ОСОБА_1 (а.с. 65-66), свідок ОСОБА_5 підтвердив свої показання та прямо вказав
на ОСОБА_1, як на особу яка вдарила ОСОБА_4, і яка внаслідок цього впала на
землю та отримала тілесні ушкодження.

Відповідно до протоколу відтворення обстановки та
обставин події за участю свідка ОСОБА_5 від 26.01.2006 року (а.с. 68) та
фототаблиці до нього (а.с. 69-73), свідок ОСОБА_5 відтворив обстановку та
обставини нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень внаслідок її падіння від ударів
ОСОБА_1

Згідно висновку судово-медичної експертизи №
2122/1740-Е від 27.12.2005 року (а.с. 93-94) у ОСОБА_4. малися тілесні
ушкодження у вигляді у вигляді забою лівого колінного суглобу з травматичним
набряком та крововиливом в порожнину суглоба, які могли утворитися, як при
нанесенні удару тупим твердим предметом в ділянку лівого мінного суглобу, так і
при падінні та ударі ділянкою лівого колінного суглоба до тупого твердого
предмета, і які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, як таких,
що викликали тривалий розлад здоров'я і не є небезпечними для життя в момент
спричинення.

Показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суд
відкидає, оскільки вони спростовані вищенаведеними дослідженими в судовому
засіданні доказами, а тому є недостовірними та такими, що не відповідають
встановленим в суді фактичним обставинам справи.

Досудовим слідством ОСОБА_1 було пред'явлено
обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, а саме у
вчиненні середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисних ушкоджень, які не
є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених ст. 121
КК України, але таких, що спричинили тривалий розлад здоров'я.

Під час судового розгляду справи прокурор
відповідно до ст. 277 КПК України, змінила пред'явлене підсудному ОСОБА_1
обвинувачення з ч.1 ст.122 КК України на ст. 128 КК України. Потерпіла та її
представник не погодилися з даною постановою прокурора та підтримали
обвинувачення ОСОБА_1 у раніше пред'явленому обсязі за ч.1 ст.122 КК України.

Суд, дослідивши всі зібрані по справі докази
та оцінивши їх в своїй сукупності, приходить до висновку, що вина підсудного
ОСОБА_1 у скоєнні злочину, інкримінованого йому після зміни прокурором
обвинувачення, знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ст. 128 КК
України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Твердження підсудного ОСОБА_1 про те, що він
не штовхав потерпілу є необгрунтованим і є способом захисту, який направлений
на ухилення від відповідальності. Суд відкидає такі показання підсудного
ОСОБА_1, оскільки вони спростовані послідовними показаннями потерпілої та
свідків ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5, які як на досудовому слідстві, так і в суді
прямо вказали на ОСОБА_1, як на особу, яка штовхнула потерпілу ОСОБА_4, від
чого остання упала на землю і отримала тілесні ушкодження ноги. Дані показання
потерпілої та свідків, у свою чергу узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_7
та дослідженими в судовому засіданні письмовими матеріалами справи. Крім того,
з матеріалів справи вбачається, що підстав для обмови ОСОБА_1 потерпілою та
наведеними свідками - не має.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 вчинив
середньої тяжкості тілесні ушкодження через необережність внаслідок злочинної
недбалості, оскільки ОСОБА_1 не передбачав те, що потерпіла ОСОБА_4. внаслідок
падіння

4

від його поштовху отримає середньої тяжкості
тілесні ушкодження, хоча повинен був і міг це передбачити, діючи з більшою
обачністю.

Призначаючи покарання підсудному, суд
враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, який
раніше несудимий, не працює, злочин вчинив з необережності та обставини, які
обтяжують і пом'якшують його покарання. Обставин, які обтяжують чи пом'якшують
покарання підсудного ОСОБА_1 - не має. За таких обставин, суд вважає, що
покарання ОСОБА_1 слід призначити у межах санкції ст. 128 КК України, у виді
обмеження волі з відбуванням у кримінально-виконавчій установі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4. в частині спричинення матеріальної
шкоди злочином слід задовольнити повністю на суму, витрачену нею на лікування і
підтверджену в судовому засіданні документально - 1000,89 гривень. Суд також
вважає, що потерпілій ОСОБА_4 вчиненим злочином спричинено моральну шкоду:
внаслідок одержаних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, вона перенесла, як
фізичну біль, так і психологічні страждання з-за втрати здоров'я, звичного
нормального способу життя. Тому, враховуючи глибину моральних страждань
потерпілої ОСОБА_4., та те що злочин відносно неї вчинений з необережності, її
позов в цій частині підлягає до часткового задоволення на суму 400 гривень.

На
підставі наведеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 128 КК України та призначити йому покарання - 1 (один) рік обмеження волі з
відбуванням у кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання обчислювати з
08.12.2006 року - з дня затримання.

Запобіжний захід засудженому до набрання
вироком законної сили залишити раніше обраний - взяття під варту.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4. - задовольнити
частково. Стягнути на користь ОСОБА_4. з засудженого ОСОБА_1 - 1000,89 гривень
матеріальної та 400 гривень моральної шкоди.

На вирок може бути подана апеляція до
апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський
суд протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває
під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.