Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - ОСОБА_2
Справа № 420/167/15-к
Провадження № 11кп/782/74/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2015 року апеляційний суд Луганської області у складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луганську кримінальне провадження № 000002 за апеляційною скаргою старшого прокурора прокуратури Новопсковського району Луганської області ОСОБА_7 на вирок Новопсковського районного суду Луганської області від 16 березня 2015 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Риб`янцеве Новопсковського району Луганської області, громадянин України, з неповною середньою освітою, не працюючий, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

17.02.2011 року Новопсковським районним судом Луганської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки на підставі ст..75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком на 1 рік;

26.07.2011 року Новопсковським районним судом Луганської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, звільненому 24.10.2014 року з Комісарівської ВК № 22 з зв`язку із відбуттям строку покарання;

засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_10 задоволено, постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9 28657 (двадцять вісім тисяч шістсот п`ятдесят сім грн..) 50 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Постановлено стягнути з ОСОБА_10 судові витрати за проведення судово- дактилоскопічної експертизи та судово-трасологічної експертизи 737 грн. ( сімсот тридцять сім) грн.. 10 коп.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання з 26.12.2014 року.
Запобіжний захід ОСОБА_10 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишено без змін.
Питання про долю речових доказів вирішено.
В С Т А Н О В И В :
Вироком суду ОСОБА_10 визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення за наступних обставин.
25 грудня 2014 року приблизно о 22-30 годин у ОСОБА_10 , який перебував за місцем свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та вживав спиртні напої разом з матір`ю ОСОБА_11 , батьком ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , виник намір на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_9

25.12.2014 року приблизно о 23.00 годин ОСОБА_10 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи повторно, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що потерпілий знаходиться у стані алкогольного сп`яніння за адресою проживання ОСОБА_10 прибувши на місце скоєння кримінального правопорушення, переконався в тому, що в домоволодінні ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , нікого немає, і ніхто не може перешкоджати його злочинним діям, демонтувавши віконне скло через віконний пройом проник у приміщення домоволодіння, а саме до кухонної кімнати. З вказаного помешкання ОСОБА_10 таємно викрав грошові кошти у сумі 28450,00 грн. та продукти харчування, заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 28703 грн.

В апеляції старший прокурор прокуратури Новопсковського району Луганської області ОСОБА_13 , не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій ОСОБА_10 , зазначає, що судом порушено вимоги ч.1 ст.17, п.2 ч.4 ст.374 КПК України і неправильно визначено початок строку відбування покарання з моменту затримання з 26.12.2014 року, а не з дати винесення вироку, що є істотним порушенням норм КПК України. Просить вирок щодо ОСОБА_10 змінити, строк відбування покарання рахувати з дня ухвалення вироку, зарахувати в строк відбування покарання час тримання його під вартою з 26.12.2014 року.
Після доповіді судді-доповідача, булла вислухана думка прокурора, який підтримав доводи апеляції, просив вирок суду змінити, перевіривши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати, перевіривши доводи апеляції, апеляційний суд приходить до наступного.
Висновок суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи та кваліфікація дій ОСОБА_10 , не оспорюються в апеляційній скарзі і відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.
Відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, остаточна міра покарання, обрана судом; початок строку відбування покарання, рішення про залік досудового тримання під вартою.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.
Як вбачається із матеріалу кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_10 був затриманий 26.12.2014 року ( а.с.29-30). Ухвалою слідчого судді Новопсковського районного суду Луганської області від 29.12.2014 року щодо ОСОБА_10 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів з 26.12.2014 року ( а.с.61-62). Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 26.02.2015 року термін запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою було продовжено на два місяці до 26 квітня 2015 року.
Тобто, з моменту затримання з 26.12.2015 року та до ухвалення вироку, ОСОБА_10 не звільнявся з-під варти.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції при призначені ОСОБА_10 покарання і визначенні дати початку строку відбування покарання, були додержані вимоги ч.5 ст.72 та п.2 ч.4 ст.374 КПК України, суттєвих порушень норм КПК України, передбачених ст..412 КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення немає.
Тому, доводи апеляції прокурора, про те, що судом допущені істотні порушення вимог КПК України є безпідставними і задоволенню не підлягають.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд у відповідності до ст..65 КПК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання де характеризується посередньо, раніше судимий за злочин проти власності, офіційно працею не займається, відсутність будь-якого каяття у вчиненому, що свідчить про відверте небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, відсутність обставин що пом`якшують покарання, думку прокурора та потерпілого щодо виду та міри покарання.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд відповідно до вимог ст. 65 КК України призначив ОСОБА_10 необхідне й достатнє покарання. Підстав для пом`якшення призначеного покарання апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Новопсковського району Луганської області ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Новопсковського районного суду Луганської області від 16 березня 2015 року щодо ОСОБА_14 за ч.3 ст.185 КК України залишити без змін.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4