Дата документу Справа № 324/1321/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 324/1321/14-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/1471/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м.Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0000895 від 25.05.2015 р., за апеляційною скаргою процесуального прокурора прокуратури Пологівського району на вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 25 травня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Пологи Запорізької області, мешкаючою за адресою: АДРЕСА_1 , маючою малолітню дитину, раніше судиму:

-18.09.2013 року Пологівським районним судом за ст.185 ч. 1 КК України до 1 року позбавлення волі з випробувальним терміном 1 рік;

-20.05.2014 Пологівським районним судом за ст.ст.185 ч. 3, 71 КК України до 3 років і 1 місяця позбавлення волі, на даний час відбуває покарання в Чорноморській ВК №74 Одеської області,

обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

Учасники судового провадження:
за участю прокурора ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що суд неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, а саме всупереч ч. 4 ст. 67 КК України при призначенні покарання обвинуваченій врахував рецидив злочину, як обставину, що обтяжує покарання.

Вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 25 травня 2015 року ОСОБА_6 визнано винною за ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Пологівського районного суду від 20.05.2014 року призначено остаточне покарання у виді 3 років і 3 місяців позбавлення волі.

Згідно вироку ОСОБА_6 засуджено за те, що 21 червня 2014 року приблизно о 11-00 годині вона, перебуваючи з дозволу ОСОБА_8 в його житловому будинку в АДРЕСА_2 , скористалася тим, що він ліг спати і, діючи повторно, таємне викрала у нього гроші у сумі 9 грн., мобільний телефон «SAMSUNG GT-C3530» вартістю 131 грн., мобільний телефон «NOKIA 101» вартістю 64 грн., в яких знаходилась карта пам`яті «Mikro SD» об`ємом на 2 Gb вартістю 62 грн., та сім-карта оператора МТС вартістю 10 грн., чим завдала потерпілому матеріальні збитки на загальну суму 276 грн.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

- прокурор ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу за вказаних в ній підстав.

Заслухав доповідь судді по справі; прокурора; перевіривши матеріали справи; колегія судів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнала себе винною, дала показання по суті пред`явленого їй обвинувачення, в зв`язку з чим на підставі ч. 3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового розгляду не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції на підставі ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченої, що вона позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину, але раніше судима, щиро розкаялась у скоєному, що суд обґрунтовано визнав обставиною, що пом`якшує покарання.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 вчинила дане кримінальне правопорушення у період невідбутого покарання за попереднім вироком, колегії суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного їй покарання.

Разом з тим, судова колегія вважає за необхідне виключити із вироку вказівку суду про визнання обставиною, що обтяжує покарання, рецидив злочину, оскільки ОСОБА_6 засуджена за крадіжку, вчинену повторно, а відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз врахувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує, а отже підлягає виключенню з вироку.

Інші підстави для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції не встановлені.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407- 409 КПК України, колегія суддів
ухвалила:
Апеляційну скаргу процесуального прокурора прокуратури Пологівського району ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Пологівського районного суду від 25 травня 2015 року у відношенні ОСОБА_6 змінити, виключити з мотивувальної частини вказівку на обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочину.

В решті даний вирок залишити без змін.

Головуючий

Судді