АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Крим. провадження № 635/2998/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1093/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Харкові кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 27 квітня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою, клопотання про умовно-дострокове звільнення,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівськ, Донецької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 21 червня 2005 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області до 8 років позбавлення волі, Указом Президента «Про помилування» від 26 вересня 2008 року міра покарання скорочена до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнено умовно-достроково 06 листопада 2008 року на строк 1 рік 3 місяці 10 днів; 12 червня 2012 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ст. 257, ч. 4 ст. 187, ст. 69 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого,

· залишено без задоволення.
Суд першої інстанції відмовляючи засудженому ОСОБА_8 у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення, послався на те, що за час відбування покарання у Темнівській виправній колонії, він мав лише одне заохочення, безпосередньо перед відбуттям 3/4 призначеного судом покарання, при цьому також врахував тяжкість вчинених злочинів, його посередню характеристику, наявність невідшкодованої шкоди, а тому прийшов до висновку, що заява засудженого є передчасною та такою, що задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 17 квітня 2015 року та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити заяву засудженого. В обґрунтування своєї апеляції захисник посилається на те, що сукупність зібраних матеріалів справи свідчить, що засуджений довів своє виправлення, оскільки він має заохочення, добросовісно ставиться до праці, приймає участь у навчально-виробничому процесі та у реалізації програм диференційованого виховного впливу засуджених «Правова освіта». Крім того, захисник зазначає, що ОСОБА_8 не конфліктує з іншими засудженими, з представниками адміністрації ввічливий, тактовний, підтримує зв`язок з рідними, залучався до робіт по благоустрою місць позбавлення волі, вину у скоєному визнав повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила здійснювати розгляд за відсутності засудженого ОСОБА_8 , думку прокурора, який вважав за необхідне залишити без задоволення апеляцію, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 червня 2012 року, ОСОБА_8 засудженого за ч.3 ст.28, ч.1 ст.263, ст.257, ч.4 ст. 187, ст.69 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого. Початок строку відбування покарання 12 червня 2012 року, кінець строку відбування покарання 22 серпня 2016 року, тобто на момент розгляду клопотання, засуджений відбув 3/4 строку покарання.

Відповідно до вимог ст. 81 ч. 2 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Вимогами п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці та потреб у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Виходячи з вказаних норм закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Становлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Такий висновок повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.

На час звернення засудженого до суду з клопотанням ОСОБА_8 відбув більше 3/4 частини строку призначеного судом покарання, але з матеріалів справи видно, що він працевлаштований різноробом до майстерні установи лише з жовтня 2014 року та мав лише одне заохочення, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що за такий короткий строк залучення до праці, у суду відсутня можливість зробити об`єктивний висновок про те, що засуджений довів працею своє виправлення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна форма такої поведінки: активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та інше.

Суд першої інстанції, правильно зауважив, про те що засуджений зарахований до навчального центру тільки 16 березня 2015 року, а також, сам ОСОБА_8 в судовому засіданні в суді першої інстанції підтвердив, що участі у суспільному житті відділення та колонії не приймає, а Темнівський навчальний центр відвідує періодично, посилаючись на зайнятість у майстерні установи.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_8 був двічі засуджений за скоєння тяжкого та особливо тяжких злочинів, з яких: умисне вбивство, організація озброєної банди з метою нападу на підприємства та окремих осіб, а також участі в такій банді та вчинюваному нею нападі, а також напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, з погрозою застосування такого насильства, поєднаний з проникненням у житло, скоєний організованою групою, особою, яка раніше вчинила розбій і бандитизм.

Також, колегія суддів зазначає, що відсутність стягнень мають важливе значення, проте ці обставини не мають виключного значення при прийняті рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при розгляді клопотання дотримався даних вимог закону, належним чином дослідив наявність необхідних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого та обґрунтував свою відмову у задоволенні клопотання переконливими доводами.

З урахуванням наведеного, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а підстав для її зміни або скасування не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 27 квітня 2015 року, якою клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення залишено без задоволення без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, а обвинуваченим (засудженим), який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:
Судді: