08.04.2015 Єдиний унікальний номер 205/2349/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

по кримінальному провадженню, внесеному 24.03.2015 року у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000179
про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, українки, громадянки України, яка має середню освіту, офіційно не працевлаштована, заміжня, є інвалідом ІІ групи, зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську вказане кримінальне провадження, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 умисно, в порушення вимог Закону України «Про металобрухт», Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» і наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України «Про затвердження ліцензійних умов провадження господарської діяльності із заготівлі, переробки, металургійної переробки металобрухту кольорових і чорних металів», без акту обстеження місцевої державної адміністрації, як спеціалізованого підприємства, без державної реєстрації у відповідності з вимогами ст.89 ЦК України, ст.58 ГК України, не маючи ліцензії, отриманої в установленому законом порядку, в період з 20 лютого 2015 (точну дату у ході проведення досудового розслідування встановити не видалось можливим) по 20 березня 2015 року у металевих контейнерах, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , організувала незаконний пункт прийому та схову металобрухту, а саме: розробила план функціонування пункту, розмістила в гаражі ваги для зважування прийнятого, демонтованого та сортованого металобрухту, різноманітне обладнання, підготувала контейнер для схову та зберігання металобрухту, шляхом придбання у різних фізичних та юридичних осіб м. Дніпропетровська, здійснювала операції із заготівлі (купівлі) брухту чорних та кольорових металів.

В подальшому, по мірі заповнення незаконного пункту прийому металобрухту брухтом чорних та кольорових металів, з метою безперервної роботи незаконного пункту прийому металобрухту, при накопиченні достатньої кількості металобрухту здійснювала його реалізацію, тобто завантаження на вантажний автомобіль і передачу права власності на металобрухт іншим власникам в обмін на еквівалентну суму коштів.

Так, 20.03.2015 року приблизно о 10:40 годин ОСОБА_3 у металевих контейнерах за адресою: АДРЕСА_2 , прийняла від гр. ОСОБА_5 13 кг. брухту чорних металів, за що заплатила останньому 31 грн. готівкою.

20.03.2015 року працівниками СВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області спільно із працівниками ВДСБЕЗ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області в присутності понятих було проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді у двох спільно розташованих металевих контейнерах за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого було задокументовано протиправну діяльність ОСОБА_3 .

Допитана в якості обвинуваченої ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнала повністю, щиро розкаялася за вчинене і суду пояснила, що вона повністю підтверджує обставини скоєного кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, щиро кається у тому, що організувала незаконний пункт прийому, схову та збуту брухту чорних і кольорових металів за адресою: АДРЕСА_2 , який функціонував протягом майже 1,5 року задля отримання нею доходу від подальшої реалізації металобрухту. Таким видом діяльності вона займалася через скрутне матеріальне становище і необхідність покупки ліків для лікування своєї тяжкої хвороби цукрового діабету.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченої.

Таким чином, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення доведена повністю, і її умисні дії, що виразилися у здійсненні операцій з брухтом кольорових і чорних металів без державної реєстрації або без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством, організації незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту, за ч.1 ст.213 КК України кваліфіковані вірно.
Обговорюючи питання про вид і міру покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд керується ст.65 КК України і враховує ступінь тяжкості скоєного нею діяння, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, є інвалідом ІІ групи і хворіє на тяжке захворювання цукровий діабет.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття і сприяння розкриттю злочину, поважний вік та стан здоров`я обвинуваченої.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , у відповідності до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд приймає до уваги вказані вище обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину, а саме те, що обвинувачена повністю визнала свою вину, у вчиненому щиро розкаялася, до кримінальної відповідальності раніше не притягалася, вчинив злочин невеликої тяжкості, крім цього, судом враховано похилий вік обвинуваченої ОСОБА_3 , наявність у неї тяжкого захворювання і статусу інваліда ІІ групи.

А тому, з урахуванням цих обставин та особи обвинуваченої, суд вважає за можливе призначити останній покарання у вигляді штрафу, із застосуванням положень ст.69 КК України, тобто нижче нижчої межі, передбаченої санкцією ч.1 ст.213 КК України.

Керуючись ст.ст.371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, та призначити їй покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не застосовувалися.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1

З оригіналом згідно: Суддя -

Секретар -