Ухвала

іменем україни

9 жовтня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_9
суддів ОСОБА_10 і ОСОБА_11
при секретарі судового засідання ОСОБА_12.,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження №0000241 щодо

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 громадянки України,

за участю прокурора ОСОБА_13
ВСТАНОВИЛА:

З касаційною скаргою до суду касаційної інстанції звернувся прокурор з вимогами про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_5

Вироком Путивльського районного суду Сумської області від 24 липня 2013 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 11 лютого 2014 року вирок змінено. Дії ОСОБА_5 з ч. 1 ст. 115 КК України перекваліфіковано на ст. 116 КК України та за цим законом їй призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 1 рік і 6 місяців.

В касаційній скарзі прокурор стверджує, що ухвала апеляційного суду є незаконною через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої. Мотивуючи скаргу прокурор зазначає, що апеляційний суд розглянув справу за апеляцією засудженої з порушенням принципу безпосередності дослідження доказів та постановив незаконне та неналежно мотивоване судове рішення.

Зі змінами, внесеними апеляційним судом ОСОБА_5 визнано винуватою в тому, що вона, 4 жовтня 2005 року приблизно о 20 годині, за місцем свого проживання по АДРЕСА_2, у стані сильного душевного хвилювання, що виник раптово, внаслідок протизаконного насильства над нею, зокрема після нанесення ОСОБА_7 їй, що перебувала на девʼятому місяці вагітності, та її малолітній дочці - ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень, а також після погроз останнього порубати худобу, чотирма ударами обухом сокири в голову ОСОБА_7, умисно вбила його.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновок суду про те, що саме від дій ОСОБА_8 настала смерть ОСОБА_7 ґрунтується на зібраних у справі та наведених в судових рішеннях доказах.

Доводи прокурора про порушення принципу безпосередності дослідження доказів та формулювання апеляційним судом нових фактичних обставин, ніж ті, що були встановлені судом першої інстанції, є необґрунтованими.

Місцевим судом при розгляді справи було встановлено й факт сварки між потерпілим і засудженою, в результаті якої останній та її малолітній дочці ОСОБА_8 було заподіяно легкі тілесні ушкодження, й факт погрози вбити худобу.

Апеляційний суд в судовому засіданні допитав єдиних учасників події - ОСОБА_5 та ОСОБА_8, дослідив інші докази у справі та в своїй ухвалі зазначив про обставини за яких: відбувалася сварка; ОСОБА_5 та ОСОБА_8 було заподіяно тілесні ушкодження; зґвалтовано ОСОБА_8; потерпілий погрожував вбити худобу. При цьому апеляційний суд не змінив фактичних обставин, встановлених судом, а лише проаналізувавши конкретні обставини події, та з урахуванням висновку стаціонарної судової психолого-психіатричної експертизи, відповідно до якого ОСОБА_5 на момент вчинення злочину перебувала у стані емоційної напруги, встановив, що дії під час вбивства ОСОБА_7, вона вчинила в стані сильного душевного хвилювання.

Та обставина, що ОСОБА_5 не повідомила судово-медичному експертові та прокуророві про зґвалтування ОСОБА_8 не може викликати сумніву у дійсності цієї події, як про це зазначає прокурор у касаційній скарзі, оскільки у справі відсутні будь-які дані про спростування зазначеного.

Враховуючи наведене, апеляційний суд обґрунтовано дійшов висновку що ОСОБА_5 вчинила вбивство ОСОБА_7 у стані сильного душевного хвилювання, належно мотивував його та виклав у судовому рішенні, що відповідає вимогам ст. 419 КПК України, яке є законним і обґрунтованим.

Призначене ОСОБА_5 покарання за ст. 116 КК України відповідає вимогам ст. 65 КК України.

За таких обставин, підстав для задоволення касаційної скарги прокурора, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 11 лютого 2014 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни.

Ухвала набуває чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_11 ОСОБА_10