справа №1-306/07 p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2007
року м. Житомир

Корольовський
районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого-судді Побережного В.Й.,

при
секретарі Бачинській Л.П.,

прокурора Супрунова М. В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Житомирі кримінальну справу

по
обвинуваченню:

-ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 українця,
громадянина України, уро­дженця
м. Дрездена, освіта середня, не пра­цюючого, не одруженого, мешканця АДРЕСА_1, військовозо-бов»язаного, в силу
ст. 89 КК України, не судимого;

-ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, українця,
громадянина Укра­їни, уродженця
та мешканця АДРЕСА_2, освіта серед­ня, не працюючого, розлученого,
військово-зобов»язаного, в
силу ст. 89 КК України, не судимого; у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 162 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудні
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, 06.04.2007р. близько
12 год.30 хв.
порушуючи конституційне право громадян на недоторканість житла, через вхі­дні двері, всупереч волі законного володільця потерпілого
ОСОБА_3, умисно, незаконно проникли в його житло за адресою
АДРЕСА_3, та незаконно, без
дозволу господаря знаходились в даній квартирі до 17 год. 30, після чого залишили вказане житло.

В цей же
день близько 17 год.45
хв., підсудні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знову
аналогічним шляхом проникли в зазначене житло потерпілого ОСОБА_3, де були затримані працівниками міліції.

В
судовому засіданні підсудні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свою ви­ну в інкримінованому
злочині не визнали та суду показали, що 06.04.2007 р. бли­зько 12 години вони
скоїли крадіжку в одній з квартир в буд. АДРЕСА_4, однак були помічені господарем даної
квартири. З метою зникнення від переслідування працівників міліції, вони подзвонили в двер­ний дзвінок однієї з
квартири вказаного будинку, розташованої
на 7 поверсі, двері

якої
відчинив чоловік похилого віку, як
пізніше їм стало відомо ОСОБА_3
та попросили його впустити їх до себе в квартиру, пояснивши що їх переслідує якийсь
чоловік, на що ОСОБА_3 впустив їх в
квартиру. Декілька годин вони перебували в квартирі ОСОБА_3, дивились телевізор, спілкувались. Під час перебування в кварти­рі
вони вели себе чемно з ОСОБА_3, ніякого
тиску чи погроз до нього не застосо­вували. Близько 18 години вони
вирішили йти, однак коли вийшли з
квартири та піднялись на 9
поверх, то побачили працівників
міліції. Щоб не бути затриманими, вони
знову подзвонили в двері ОСОБА_3 та попросили його впустити, на що він дав свою згоду та впустив їх до
своєї. Коли вони знаходились на кухні квартири,
а гос­подар ОСОБА_3
пішов до ванної кімнати, то до
квартири зайшли працівники міліції та затримали їх.

Не
дивлячись на те, що підсудні ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні злочину не визнали, їх винність в інкримінованому повністю
стверджу­ється зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні
слідуючими до­казами:

· показаннями
потерпілого ОСОБА_3, який суду
показав, що він прожи­ває в кв. АДРЕСА_3. 06.04.2007 року близько 12 год. він знаходився
вдома і в дверний дзвінок його квартири хтось подзвонив. Коли він відчинив
двері, то побачив двох невідомих
чоловіків, які не питаючи його дозволу
зайшли до квартири, де пояснили, що їх переслідують. Під час перебування в
квар­тирі ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
неодноразово дзвонив телефон та в дверний дзві­нок, однак вони говорили йому не відповідати на
телефонні дзвінки та не відчиня­ти двері. Весь час перебування їх у квартирі
йому було створено незручності, а пе­речити
чоловікам він боявся. Близько 17
год. 30 хв. вони залишили квартиру, од­нак через декілька хвилин знову
повернулись. Коли він знаходився у ванній кімна­ті, то до його квартири зайшли працівники міліції
та їх затримали. Пізніше йому від працівників міліції стало відомо, що їх прізвища ОСОБА_2 та ОСОБА_1;

·
показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5. , які суду показа­ли, що вони працюють о/у ВКР Житомирського MB.
06.04.2007 p. близько 12 год. до чергової частини Житомирського MB
надійшло повідомлення про вчинен­ня крадіжки в квартирі АДРЕСА_4 і особи, які вчинили крадіжку помічені господарем даної
квартири та він намагається їх утри­мати в під»їзді будинку. В складі
оперативної групи вони виїхали за вказаною адресою. Опитаний господар
кв.НОМЕР_1 пояснив, що особи, які вчинили крадіжку з під»їзду не виходили.
Ними було перевірено квартири вказаного під»їзду та в кв.НОМЕР_2, господарем якої виявився ОСОБА_3 ними були
затримані двоє чоловіків, на яких вказав
господар кв.НОМЕР_1 як на осіб, яких він
помітив у своїй квартирі. Ними виявились ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Опитаний ними ОСОБА_3 пояснив, що вказані особи без його дозволу проникли до
його квартири та під час перебування в ній,
заборонили користуватися телефоном та відчиняти двері;

·
протоколом усної заяви ОСОБА_3 від 06.04.2007р. про
незаконне проникнення двох невідомих осіб у його квартиру (а.с. 5);

протоколом огляду місця пригоди від 06.04.2007
р., в ході якого було
огля­нуто приміщення квартири АДРЕСА_3, в яке не­законно проникли ОСОБА_2 та ОСОБА_1
(а.с. 6-7);

· протоколом огляду місця
пригоди від 06.04.2007
р., в ході якого було
огля­нуто приміщення квартири АДРЕСА_4, де було вчинено крадіжку майна потерпілого
ОСОБА_6. (а.с. 10-14);

· довідкою
обласного адресного бюро про те, що ОСОБА_3 дійсно зареєс­трований
та проживає за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 63).

Суд, оцінивши зібрані по справі і досліджені в
судовому засіданні докази в їх сукупності,
приходить до переконання, що
винність підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в незаконному проникненні до житла
потерпілого ОСОБА_3 до­ведено повністю і кваліфікує дії кожного із них за
ч.1 ст. 162 КК України.

Кваліфікацію
дій підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досудовим слідст­вом за ч.2 ст. 162 КК України, суд вважає невірною, оскільки в ході досудового та судового
слідства не доведено, що підсудними було
застосовано насильство чи по­грозу застосування насильства під час незаконного
проникнення до житла потерпі­лого ОСОБА_3,
а тому дії підсудних перекваліфіковує на ч.1 ст. 162 цього Ко­дексу.

При
призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого зло­чину
підсудними ОСОБА_1 та ОСОБА_2., дані про
їх особи, обста­вини справи, що пом"якшують та обтяжують покарання.

Злочин, передбачений ч.1 ст. 162
КК України , є невеликої тяжкості.

Обставин, що пом»якшують покарання підсудним ОСОБА_1та
ОСОБА_2, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудним ,
є -
вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Із-за
таких обставин та враховуючи те, що
підсудні ОСОБА_1 та ОСОБА_2. є фізично здоровими особами і не займаються
суспільно-корисною працею, ведуть
паразитичний спосіб життя, раніше
притягувались до кримінальної відповідальності,
суд вважає, що їх виправлення та
перевиховання можливі лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому обирає їм покарання у вигляді
обмеження волі в межах санкції закону,
за яким вони притягуються до кримінальної відповіда­льності.

Керуючись ст.
ст. 323,
324 КПК України , суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати
винними ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 162 КК
України та за цим законом призначити їм
покарання:

· ОСОБА_1.
за ч.1 ст. 162 КК України - 2(два) роки
обмеження волі;

· ОСОБА_2.
за ч.1 ст. 162 КК України - 2(два) роки
обмеження волі.

Строк відбування
покарання засудженим ОСОБА_1 та ОСОБА_2. рахувати з 06.04.2007 р. - з моменту їх
затримання в порядку ст. 115 КПК України.

Міру запобіжного
заходу засудженим ОСОБА_1та ОСОБА_2. залишити попередню, - тримання під вартою.

Вирок
суду може бути оскаржено та на нього може бути внесено апеляційне подання до
Житомирського апеляційного суду через Корольовський райсуд м. Жи-

томира
протягом 15 діб з
моменту його проголошення, а засудженими
в тому ж по­рядку і в той же строк з моменту отримання копії вироку.