АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/762/15 Справа № 207/5386/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001828 від 11 листопада 2014 року, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 лютого 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в селі ім. Докучаєва, Уріцького району Кустанайської області, Казахстан, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої у кв. АДРЕСА_1 ,

за участі прокурора ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

До апеляційного суду Дніпропетровської області звернувся перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 із апеляційною скаргою на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 лютого 2015 року.

В своїй апеляційній скарзі перший заступник прокурора, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати винною ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. В іншій частині вирок залишити без змін.

Свої вимоги мотивує тим, що суд, при призначенні покарання ОСОБА_7 не дотримався загальних принципів кримінального закону та положень ч.3 ст.61 КК України, у відповідності з якими обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до 14 років, до осіб, в тому числі тих, які досягли пенсійного віку. Вказує на те, що обвинувачена, на день ухвалення вироку являлась особою пенсійного віку, а тому суд, призначивши їй покарання у виді обмеження волі, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Крім того, прокурор вважає призначене судом покарання ОСОБА_7 за своїм видом і розміром є явно несправедливим через його м`якість.

Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 лютого 2015 року ОСОБА_7 визнано винною у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік та покладено обов`язки, передбачені п.п. 2,3 ч.1 ст.76 КК України.

Судом ухвалено визнати винною ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України за таких обставин.

Як визнав встановленим суд, ОСОБА_7 12.09.2014 року приблизно о 20.00 год., перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 в ході сварки на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків піддала потерпілого ОСОБА_10 побиттю, завдавши йому один удар дерев`яною палкою по голові справа, заподіявши останньому тілесні ушкодження у виді втисненого перелому передньої стінки лобної пазухи лобної кістки праворуч з відповідним синцем та раною на обличчі, які за своїм характером відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 , думку потерпілого, який не заперечував проти апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати, перевіривши матеріали провадження в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновку щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який її засуджено, суд дійшов на підставі показань самої обвинуваченої, потерпілого та інших доказів, повно та всебічно досліджених при судовому розгляді, і правильність цього висновку в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи доводи прокурора, зазначені в його апеляційній скарзі щодо неправильного застосування кримінального закону при призначенні ОСОБА_7 покарання, що потягло невідповідность призначеного покарання в зв`язку з його м`якістю, колегія суддів вважає обґрунтованими.

У відповідності з вимогами ч.1 ст. 65 КК України покарання за вчинення кримінального правопорушення повинно бути призначене у межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 Цього Кодексу.

Санкція ч.1 ст.122 КК України передбачає покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Частиною третьою ст.61 КК України передбачено коло осіб, до яких забороняється застосовувати покарання у виді обмеження волі, зокрема до осіб які досягли пенсійного віку.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_2 є особою, яка відповідно до Закону «Про Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9.07.2003 року, досягла пенсійного віку. Призначивши їй покарання у виді обмеження волі , суд допустив неправильне застосування Кримінального Закону, що у відповідності до п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою до скасування рішення суду при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Оскільки в апеляційній скарзі прокурора йдеться про необхідність застосування більш суворого покарання, що погіршує становище обвинуваченої ОСОБА_7 , її участь в судовому засіданні Апеляційного суду є обов`язковою.

В цілях забезпечення прав обвинуваченої здійснювався судовий виклик ОСОБА_7 в судове засідання Апеляційного суду Дніпропетровської області у відповідності з положеннями Кримінально-процесуального закону, та в зв`язку з її неявкою без поважних причин, двічі застосовувався примусовий привід, який залишився не виконаним працівниками міліції з причин відсутності останньої за місцем проживання.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_7 не обирався.

При таких обставинах, колегія суддів позбавлена можливості розглянути дане кримінальне провадження у відповідності з ч.2 ст.9 КПК України та всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченої, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законного і неупередженого процесуального рішення.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції

Незважаючи на той факт, що положеннями ст.412 КПК України передбачений конкретний перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, при яких судове рішення підлягає скасуванню у будь-якому разі, і не передбачено скасування судового рішення в зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів, в цілях забезпечення дотримання загальних засад кримінального провадження, зазначених у ст.7 КПК України, зокрема : законність, забезпечення права на захист, змагальність сторін, вважає за необхідне вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

При цьому колегія виходить з того, що відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора в частині, в якій йдеться про ухвалення апеляційним судом свого вироку з призначенням ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на один рік, з застосуванням положень ст.75 КК України, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407,409 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4