У Х В А Л А Справа 274/779/15-к Провадження: 1-в/0274/200/15

25.03.2015 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ; за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ; прокурора ОСОБА_3 ; представника Бердичівського ВЦ (№ 108) ОСОБА_4 ; засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві заяву засудженого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, засуджений 08 листопада 2012 року Радомишльським районним судом Житомирської області за ст.ст. 186 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1 Кримінального кодексу України до 4 років позбавлення волі, ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 14 липня 2014 року на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію в 2014 році» скорочено на половину невідбуту частину покарання, ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 11 вересня 2014 року згідно ст. 82 Кримінального кодексу України невідбуту частину строку покарання замінено на 1 рік 04 дні обмеження волі. Початок строку 11.02.2013 року (для позбавлення волі), початок строку 25.09.2014 року( для обмеження волі), кінець строку: 03.09.2015 року, 2/3 частини строку покарання відбув 22.10.2014 року, -
встановив :
засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із зазначеною заявою.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 заяву підтримав та зазначив, що він працює, позитивно характеризується, має заохочення. В нього є мама похилого віку, яка потребує стороннього догляду.
Представник Бердичівського ВЦ (№108) щодо заяви засудженого заперечив, оскільки відповідно до ст. 154 ч.8 КВК України засуджений не підлягає умовно-достроковому звільненню.
Прокурор вважає, що в задоволенні заяви засудженого слід відмовити, оскільки не пройшло року з того часу, як він був направлений у місця обмеження волі за ухвалою суду, що передбачено ст. 154 ч.8 КВК України.
Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали, які додані до заяви, а також матеріали особової справи на засудженого, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви.
Так, відповідно до ст. 154 ч. 8 КВК України, особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 11 вересня 2014 року засудженому ОСОБА_5 , відповідно до ст. 82 Кримінального кодексу України, невідбуту частину строку покарання було замінено на 1 рік 04 дні обмеження волі. Тому, засуджений ОСОБА_5 може бути знову представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення його у місця обмеження волі, тобто не раніше 11 вересня 2015 року.
За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що заява засудженого ОСОБА_5 є такою, що не підлягає задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -
постановив:
в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому копії судового рішення.
Головуючий ОСОБА_1