Справа №1490/1648/12 26.04.2012 26.04.2012 26.12.2012
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/1490/305/12 Головуючий у 1-й інстанції: Чернякова Н.В.
Категорія: ч.3 ст.308 Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2012 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого судді Войтовського С.А.

суддів: Пустовара М.Л., Семенчука О.В.

при секретарі Грушевському В.Г.

за участю:

прокурора Омеляна В.М.

засудженого ОСОБА_2

захисників ОСОБА_3 та ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями помічника прокурора Єланецького району Миколаївської області, засудженого ОСОБА_2, захисників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вирок Єланецького районного суду Миколаївської області від 09 лютого 2012 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, раніше не судимий,

- засуджений за ч.3 ст.308 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна; за ч.1 ст.135 КК України на 2 роки позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_2 остаточно призначено покарання 7 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна.

Постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_2 на користь:

- ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 20000 гривень;

- ОСОБА_6 в рахунок шкодування матеріальних збитків - 1246 гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 40000 гривень.

Постановлено стягнути з засудженого судові витрати на користь НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області за проведення експертиз в розмірі 4629 гривень 94 копійки.

Судом також вирішено питання щодо речових доказів відповідно до ст.81 КПК України.

Згідно вироку суду, ОСОБА_2 21 травня 2010 року о 21 годині на автомобілі НОМЕР_1, приїхав в с. Софіївка Новобузького району Миколаївської області до свого знайомого ОСОБА_7, який на його прохання погодився організувати зустріч з ОСОБА_8, що займався збутом наркотичного засобу каннабісу.

В той же день, о 22 годині 30 хвилин ОСОБА_2 з ОСОБА_7 на зазначеному автомобілі прибули на автостанцію у м. Новий Буг, де до них в машину сіли ОСОБА_8 та дві невстановлені в ході досудового слідства особи, які почали висловлювати погрози на адресу ОСОБА_8 та вимагати видати їм наркотичний засіб каннабіс. При цьому вони нанесли йому не менше трьох ударів руками в область грудної клітки та живота.

В подальшому, ОСОБА_2 з двома невстановленими слідством особами, вивезли потерпілого на автомобілі до лісосмуги, де продовжуючи вимагати у ОСОБА_8 наркотичний засіб, умисно нанесли йому руками та ногами не менше 15 ударів в область грудної клітки, живота, обличчя, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження.

Після цього дві невстановлені слідством особи пішли з місця події, а засуджений ОСОБА_2 з ОСОБА_9 відвезли ОСОБА_8 за місцем проживання.

Підїхавши до домоволодіння, ОСОБА_8 вийшов з автомобіля та від отриманих тілесних ушкоджень присів біля дороги. На прохання ОСОБА_2 забрати у ОСОБА_8 наркотичний засіб, ОСОБА_7 також вийшов з машини, але побачивши що потерпілий поган почувається, відмовився виконувати прохання ОСОБА_2 сів в автомобіль і вони направились до будинку останнього.

22 травня 2010 року о 8 годині біля домоволодіння № 28 по вул. Лесі Українки в м. Новий Буг Миколаївської області був виявлений труп ОСОБА_8 з ознаками насильницької смерті.

В апеляції помічник прокурора, який брав участь в суді І-ї інстанції, просить вирок суду скасувати та направити справу на новий судовий розгляд у звязку з істотним порушенням кримінально-процесуального закону, що виразилося в проведенні судових дебатів без участі потерпілих, а також у зв'язку із неправильним застосуванням кримінального закону. На його думку, суд помилково перекваліфікував дії ОСОБА_2 з ч.3 на ч.1 ст.135 КК України, оскільки останній розумів характер нанесених тілесних ушкоджень потерпілому, бачив і усвідомлював те, що потерпілий перебуває в небезпечному стані та не міг самостійно пересуватись, залишив його у безлюдному та не освітленому місці без допомоги або повідомлення про необхідність надання допомоги потерпілому, а тому вважає, що суд безпідставно зробив висновок про відсутність причинного звязку між залишенням потерпілого у небезпеці та настанням його смерті.

Також зазначає, що судом невірно вирішено питання щодо речових доказів які є знаряддям злочину, а саме в частинні повернення автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_10

За змістом апеляції засуджений ОСОБА_2 просить вирок суду скасувати. Зазначає, що злочинів за які його засуджено він не вчиняв, а під час досудового слідства давав неправдиві покази, оскільки його сімї загрожували невстановлені слідством особи.

Звертає увагу на те, що матеріали справи не містять даних про вчинення ним противоправних дій відносно потерпілого ОСОБА_8, а покази свідка ОСОБА_7 щодо його винуватості, отримані досудовим слідством із застосуванням недозволених методів слідства.

Також зазначає, що висновки судово-імунологічних експертиз №119 від 18.06.2010 року та №39 від 23.06.2010 року не містять точних даних і не підтверджують його вину у скоєнні злочину.

Разом з тим посилається на те, що у нього на утриманні знаходяться дві неповнолітні дитини та дружина, він є інвалідом ІІІ-групи, а тому вважає постановлений вирок суворим.

В апеляції захисник ОСОБА_4, просить вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Зазначає, що судом не взято до уваги те, що свідок ОСОБА_11 конкретно не вказував на ОСОБА_12 як на особу яка вимагала наркотичну речовину у потерпілого та завдавала йому ударів. Стверджує, що факт нанесення ОСОБА_2 шістьох ударів потерпілому ОСОБА_8, про які він заявляв на досудовому слідстві, не підтверджує спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень. На його думку, настання смерті потерпілого не було в причинному звязку з залишенням його в небезпеці. Вказує, що судом не було встановлено змови засудженого з невстановленими слідством особами на вчинення злочину.

В апеляції захисник ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_2 просить вирок суду скасувати та закрити кримінальну справу у відношенні засудженого за відсутності в його діях складу злочину. Зазначає, що судом не було встановлено змови засудженого з невстановленими слідством особами та того факту, що потерпілий займався збутом наркотичних речовин.

Стверджує, що засуджений ніяких противоправних дій у відношенні потерпілого не вчиняв, ударів не завдавав, з потерпілим не спілкувався, що підтверджується показами самого ОСОБА_2 та показами ОСОБА_11

Наполягає на тому, що засуджений на досудовому слідстві надав неправдиві покази, так як йому та його сімї загрожували застосуванням насильства невстановлені слідством особи.

Крім того, посилається, що судом при розгляді справи була допущена неповнота та однобічність судового слідства, так як не були допитані поняті присутні під час проведення слідчих дій; перевірка показів свідка ОСОБА_11 про застосування до нього насильства працівниками правоохоронних органів проведена поверхово, показання експерта ОСОБА_13 викладені у вироку не відповідають його показанням в судовому засіданні в частині стану потерпілого в момент залишення ОСОБА_8 біля домоволодіння.

Також зазначає, що судом порушенні вимоги кримінально-процесуального кодексу, оскільки заміна прокурора, яка відбувалася в ході розгляду справи не була відображена в протоколі судового засідання.

В запереченнях на апеляції потерпіла ОСОБА_6 просить залишити апеляції без задоволення, а вирок суду без змін. Вважає, що вина засудженого у вчинені злочинів, передбачених ч.3 ст.308 КК України та ч.1 ст.135 КК України доведена повністю і підтверджується дослідженими матеріалами справи.

В запереченнях на апеляції потерпіла ОСОБА_5 також просить вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який підтримав апеляцію та просив скасувати вирок суду і направити справу на новий судовий розгляд; засудженого ОСОБА_2 та його захисників ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які також підтримали апеляції в частині скасування вироку, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Оцінивши перевірені докази, суд обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини засудженого ОСОБА_2 в скоєнні злочинів передбачених ч.3 ст.308 КК України та ч.1 ст.135 КК України.

Вина засудженого у вчиненні ним даних злочинів, підтверджується дослідженими судом доказам, яким суд дав належний аналіз.

Так, свідок ОСОБА_7 в суді 1-ї інстанції пояснив, що в квітні 2010 року, на прохання ОСОБА_2 дізнався, що коноплю продає його знайомий ОСОБА_8 та повідомив про це ОСОБА_2 Потім, на кінець травня 2010 року, він (ОСОБА_7) домовився про зустріч ОСОБА_8 із ОСОБА_2

Зустрівшись на автовокзалі в м. Новий Буг з ОСОБА_8, ОСОБА_2 запросив його сісти в автомобіль. Туди також сіли двоє незнайомих ОСОБА_7 чоловіків, які відразу почали вимагати у ОСОБА_8 коноплю та бити останнього в живіт і груди, нанесли йому приблизно 2-3 удари. Потім ОСОБА_2 поїхав за місто в лісосмугу. Вказівок куди їхати йому ніхто не давав. Після зупинки, всі крім нього (ОСОБА_7), в тому числі і ОСОБА_2 вийшли з автомобілю та продовжили вимагати наркотики та бити ОСОБА_8

Побиття потерпілого продовжувалося на протязі 15-20 хвилин, а потім до ОСОБА_7 підійшов один з незнайомих чоловіків і віддав йому 2 сім-карти з мобільних телефонів, щоб він повернув потерпілому. Після цього двоє незнайомих чоловіків пішли до дороги, яка веде в напрямку м. Кривий Ріг, а ОСОБА_2 наказав потерпілому сісти на заднє сидіння автомобіля.

Разом зі ОСОБА_2 вони повезли потерпілого до місця його проживання. По дорозі він запитав ОСОБА_2 для чого це все відбувалося, на що той відповів, що так треба.

Під'їхавши до будинку ОСОБА_8 по вул. Лесі Українки, ОСОБА_2 на перехресті зупинив автомобіль, де потерпілий вийшов з автомобіля і пройшовши де кілька метрів присів він болю, при цьому він притис руки до живота і стогнав.

Він (ОСОБА_7), по вказівці засудженого вийшов за ним, щоб забрати у потерпілого те, що той винесе. Підійшовши до ОСОБА_8 запитав чи йому потрібна допомога, але той нічого не відповів, а лише стогнав. Після цього він відмовився виконувати вказівку ОСОБА_2 і вони залишили потерпілого на вулиці біля його дому.

В ході відтворення обстановки і обставин події за участю ОСОБА_7, останній детально виклав обставини вчинення злочинів засудженим ОСОБА_2 (т.1 а.с. 146-155, 157-162);

Наведені показання свідка ОСОБА_7 щодо подій які відбувалися 21.05.2010 року, фактично підтвердив і сам засуджений ОСОБА_2, але при цьому зазначив, що ОСОБА_8 він ударів не наносив, наркотичних засобів не вимагав, у змові з невстановленими слідством особами не перебував, на досудовому слідстві обмовив себе, оскільки ці особи загрожували його сімї.

Однак такі показання засудженого про непричетність до вчинених злочинів являються неспроможними.

Так, з показань потерпілої ОСОБА_5 в судовому засіданні слідує, що 21.05.2010 року її чоловіку зателефонували і він пішов з дому. Його не було всю ніч. Вранці 22.05.2010 року до неї зайшла сусідка та повідомила, що неподалік від будинку лежить її чоловік. Після чого вона вибігла на вулицю і побачила, що ОСОБА_8 мертвий.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснили, що 22 травня 2010 року вони біля 7 години ранку виявили неподалік від домоволодіння ОСОБА_8 без ознак життя, про що повідомили його дружині та викликали міліцію і швидку допомогу.

Зазначене також підтверджується даними рапорту та протоколу огляду місця події від 22.05.2010 року, згідно яких 22.05.2010 року о 08 годині 30 хвилин біля домоволодіння № 28 по вул. Лесі Українки в м. Новий Буг виявлено труп ОСОБА_8 з ознаками насильницької смерті (т.1 а.с.4, 6-9).

Із показів свідка ОСОБА_16 вбачається, що в кінці травня 2010 року, більш точну дату не памятає, він разом з ОСОБА_2 завозив чоловіка на імя ОСОБА_7 у с. Софіевка Новобугського району.

З показань свідка ОСОБА_17 слідує, що 22 травня 2010 року до них приїхав дільничний інспектор який забрав сина - ОСОБА_7 Через деякий час приїхали представники міліції з її сином, провели обшук у домоволодінні, в ході якого знайшли дві сім-карти від мобільних телефонів. Потім від начальника РВ УМВС вона дізналася, що вбили ОСОБА_8

Покази зазначеного свідка також підтверджуються даними протоколу обшуку від 22.05.2010 року, відповідно до якого у домоволодінні ОСОБА_7 були виявлені і вилучені фрагменти сім-карти «Київстар», сім-карти «Лайф», мобільний телефон «Самсунг», мобільний телефон «Нокіа», куртка ОСОБА_7 (т.1 а.с. 108-110).

З матеріалів кримінальної справи слідує, що вказані сім-карти були пошкоджені ОСОБА_7, а на його одязі (куртка) були виявлені сліди крові потерпілого.

З даних протоколу огляду автомобіля НОМЕР_2, який знаходився у користуванні ОСОБА_2, вбачається, що у зазначеному автомобілі були виявленні мікрооб'єкти (волосся), відбитки папілярних узорів пальців рук, кров на підголівнику переднього правого сидіння (т.1 а.с. 171-176). А як слідує з висновку імунологічної експертизи № 39 від 23.06.2010 року, кров виявлена на підголівнику автомобіля ВАЗ-2109 може належати ОСОБА_8 (т.2 а.с. 71-75).

З протоколу відтворення обстановки і обставин події від 03.06.2010 року за участю ОСОБА_2 вбачається, що останній підтвердив нанесення ударів ОСОБА_8, продемонстрував учасникам відтворення свої дії в частині механізму їх нанесення, показав шлях, по якому рухався автомобіль, а також підтвердив свої показання, які давав під час допиту в якості підозрюваного 02.06.2010 року та 03.06.2010 року (т.2 а.с. 2-7, 8-15).

Згідно протоколу очної ставки від 04.06.2010 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 вони обидва уточнили свої показання і ОСОБА_2 не заперечував, що був причетний до побиття ОСОБА_8 (т.2 а.с. 17-23).

З висновку судово-медичної експертизи № 70 від 12.07.2010 року вбачається, що при дослідженні трупа ОСОБА_8 виявлені слідуючі пошкодження: крововилив на слизовій нижньої губи праворуч; переломи 2-4 ребер справа по середньо-ключичної лінії; переломи 4-12 ребер зліва по лопаточній лінії; переломи 5-8 ребер зліва по передньо-пахвовій лінії; переломи 2-8 ребер справа по середньо-ключичній лінії; переломи 3-12 ребер справа по середньо-пахвовій лінії; множинні ділянки пошкодження пристіночної плеври і тканини правого і лівого легенів; двосторонній пневмоторакс; підшкірна емфізема в ділянці грудної клітки; сліди рідкої крові в правій і лівій плевральних порожнинах і в черевній порожнині; розриви печінки та селезінки.

Смерть ОСОБА_18 настала від гострої легенево-серцевої недостаточності на ґрунті чисельних переломів ребер з двох сторін в сукупності з численними пошкодженнями пристіночної плеври, плеври і тканин легенів з двох сторін, численними забоями правого і лівого легенів, двохстороннім пневмотораксом і підшкірної емфіземою в області грудної клітки.

Зазначені тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_18, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень (т.2 а.с. 39-43).

У висновку експертом зазначено, що кількість пошкоджень при дослідженні трупа ОСОБА_8 вказує на те, що виявлені ушкодження були спричинені в результаті не менш як 18-38 ударів тупим предметом. Пошкодження ребер і внутрішніх органів свідчить про велику силу ударів (т.2 а.с. 49-51).

Суд 1-ї інстанції зробив вірний висновок про правдивість показань ОСОБА_2, які він давав в ході досудового слідства про нанесення ним 6-8 ударів в область грудної клітини та живота потерпілого ОСОБА_8, оскільки вони узгоджуються не тільки з показаннями свідка ОСОБА_7, але й підтверджуються висновком судово-медичної експертизи №70 від 12.07.2010 р., протоколом відтворення обстановки та обставин події з участю ОСОБА_2 від 03.06.2010 р., протоколом очної ставки між ОСОБА_7 і ОСОБА_2 від 04.06.2010 р.

Крім того, свідок ОСОБА_7 при розгляді справи в суді 1-ї інстанції вказав, що його показання стосовно дій ОСОБА_2 та подій злочину є правдивими, за виключенням лише того, що ОСОБА_2 біля дому потерпілого наказав йому піти забрати не коноплю у ОСОБА_8, а те що він винесе.

Суд правильно прийшов до висновку і про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_2 з ч.3 на ч.1 ст.135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан, якщо той, хто залишив без допомоги, мав змогу надати їй допомогу, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

При цьому суд вірно зазначив, що відсутній причинний звязок між залишенням потерпілого у небезпеці та настанням смерті і обґрунтовано врахував, що засуджений достовірно знаючи, що ОСОБА_8 отримав численні удари в ході його побиття, в тому числі і від нього, на автомобілі, в нічний час перевіз його з місця скоєння злочину в безлюдне неосвітлене місце і залишив його там без допомоги, хоча мав реальну можливість викликати швидку медичну допомогу, або транспортувати потерпілого до лікувального закладу. При цьому засуджений бачив і усвідомлював, що потерпілий перебуває в небезпечному стані.

В підтвердження цього, суд вірно послався на висновок судово-медичної експертизи, згідно якої смерть ОСОБА_8 настала від тілесних ушкоджень, отриманих в ході вимагання у нього наркотичних засобів, а не у звязку з залишенням потерпілого ОСОБА_2 у небезпечному для життя стані.

З пояснень експерта ОСОБА_13, наданих в судовому засіданні вбачається, що потерпілий відчував сильний біль від отриманих ушкоджень, пересувався з великим трудом та по його стану здоровя можливо було зрозуміти, що він потребує негайної госпіталізації.

Зазначене також підтвердив свідок ОСОБА_7, який пояснив, що по дорозі ОСОБА_8 сильно стогнав, не реагував на запитання та після виходу з автомобіля не міг стояти на ногах.

З огляду на наведене, доводи прокурора про помилкову перекваліфікацію дій ОСОБА_2, а також твердження захисників і засудженого про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ст.135 КК України є безпідставними, оскільки суперечать встановленим обставинам справи.

Колегія суддів вважає, що доводи апелянтів про те, що засуджений на досудовому слідстві давав неправдиві покази так як йому та його сімї загрожували застосуванням насильства невстановлені слідством особи та про застосування до нього та ОСОБА_11 недозволених методів ведення слідства працівниками правоохоронних органів, є безпідставними, оскільки за результатами проведених органами прокуратури перевірок, такі заяви не знайшли свого підтвердження, у звязку з чим в порушенні кримінальних справ було відмовлено відповідними постановами.

Таким чином, суд повно та обєктивно дослідив обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і дії засудженого ОСОБА_2 вірно кваліфікував за ч.3 ст.308 та ч.1 ст.135 КК України, а тому доводи апелянтів про те, що ОСОБА_2 не вчиняв інкримінованих йому злочинів, не був у змові з невстановленими слідством особами, не вимагав від потерпілого наркотичних засобів, ударів йому не завдавав, є неспроможними.

Що стосується доводів прокурора про допущення судом істотних порушень кримінально-процесуального закону щодо проведення судових дебатів без участі потерпілих, то вони є безпідставними, оскільки згідно ст.267 КПК України, участь потерпілих в судових дебатів є їхнім правом, а не обовязком.

Як вбачається з матеріалів справи потерпілі направили до суду заяви з проханням продовжувати розгляд справу без їх участі, у звязку з чим суд прийняв рішення про продовження розгляду справи у відсутності потерпілих, про що зазначено в протоколі судового засідання.

Не бажання бути присутньою в судовому засіданні та брати участь в судових дебатах підтверджується і потерпілою ОСОБА_6, про що вона зазначила в запереченнях на апеляцію прокурора.

Доводи захисника ОСОБА_3 про порушення судом вимог кримінально-процесуального закону щодо не відображення у протоколі судового засідання заміни прокурора у судовому засіданні, у даному випадку, не являються істотними порушеннями, які тягнуть за собою скасування вироку.

В протоколі судового засідання дійсно було невірно зазначено прізвище прокурора, який приймав участь в судових засіданнях 10 та 24 листопада 2011 року.

Зазначене є лише технічною помилкою суду. Цю помилку було усунуто шляхом посвідчення судом зауважень на протокол судового засідання, поданих прокурором та захисником.

Що стосується покарання, то воно призначено засудженому ОСОБА_2 у відповідності до вимог ст.ст. 65-67, 70 КК України з урахуванням характеру і ступеню суспільної небезпечності вчинених злочинів, даних про його особу, який є інвалідом ІІІ-групи, посередньої характеристики за місцем проживання, того, що він раніше не судимий. Також суд врахував обставини, які помякшують покарання - вчинення злочину вперше, перебування на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Врахувавши всі обставини справи, в тому числі і ті на які посилається засуджений, суд призначив ОСОБА_2 покарання в мінімальних межах, передбачених санкцією ч.3 ст. 308 КК України та застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, відповідно до вимог ст.70 КК України.

На думку колегії суддів, суд вірно прийшов до висновку, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення засудженим нових злочинів.

Суд 1-ї інстанції також прийняв правильне рішення щодо передачі речового доказу - автомобіля ВАЗ 2109, державний номер НОМЕР_3 ОСОБА_10, оскільки згідно свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу, ОСОБА_10 є власником зазначеного автомобіля.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 81 КПК України, конфіскації підлягають лише знаряддя злочину, що безпосередньо належать обвинуваченому.

Заявлені цивільні позови потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про відшкодування їм матеріальної і моральної шкоди судом вирішено правильно, у відповідності до вимог ст.ст. 1166, 1168 ЦК України.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд всебічно, повно і обєктивно дослідив докази, надав їм належну оцінку та правильно встановив фактичні обставини вчинення злочинів засудженим, а тому підстав для задоволення апеляцій не має.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И ЛА :

Апеляції помічника прокурора Єланецького району Миколаївської області, засудженого ОСОБА_2, захисників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити без задоволення, а вирок Єланецького районного суду Миколаївської області від 09 лютого 2012 року у відношенні ОСОБА_2 без зміни.

Головуючий

Судді