В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ;
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ;
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002223 від 12 вересня 2014 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, з середньою освітою, тимчасово непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

04.09.2014 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч.2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі. Згідно ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

із участю в судовому розгляді:

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , в період часу з 10 вересня 2014 року по 11 вересня 2014 року, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , де на той час постійно проживав, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, з корисливих мотивів викрав чуже майно, що належить ОСОБА_5 , а саме, пенсійну банківську картку ПАТ КБ «Промінвестбанк», з рахунку якої в подальшому викрав грошу в сумі 1061 грн. 63 коп., а отриманні кошти витратив на особисті потреби, чим завдав матеріальну шкоду потерпілій на зазначену суму.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, причину неявки не повідомила, про час, місце слухання справи була повідомлена належним чином, про що свідчать матеріали кримінального провадження. У відповідності до ст.325 КПК України суд визнав за можливе з`ясувати всі обставини кримінального провадження за її відсутності.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав в повному обсязі, визнав всі фактичні обставини, які йому пред`явлено в обвинуваченні та пояснив, що дійсно він вчинив вказані дії відносно потерпілої, додав що у вересні 2014 року викрав карточку у знайомої ОСОБА_6 , пізніше зняв усі кошти із картки і витратив на власні потреби. Визнав всі фактичні обставини та визнав цивільний позов в повному обсязі.

Показання ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується як його показами даними ним в судовому засіданні, так і тими доказами які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Тому дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд, згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, межі, установлені санкцією статті КК України.

Згідно ст.66 КК України, пом`якшуючою його відповідальність обставиною, суд визнає щире каяття у вчиненому.

Згідно ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.
Суд, обираючи вид покарання ОСОБА_4 , враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.3 ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, позитивну характеристику з місця реєстрації, на спеціальних обліках не перебуває, наявність непогашеної судимості, наявність заподіяної шкоди у виді цивільного позову, також враховує відношення обвинуваченого до скоєного, поведінку після вчинення злочину та вважає правильним призначити йому покарання у виді обмеження його волі в межах, наближених до мінімальних, що передбачені санкцією закону.
Попереднє ув`язнення обвинуваченого зарахувати у строк покарання відповідно до співвідношення, що 1 (одному) дню попереднього ув`язнення відповідає 2 (два) дні обмеження волі, що слідує із правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення, передбачених ч.1, ч.5 ст.72 КК України.
У відповідності до положень ч.2 ст.65 КК України суд вважає, що реальне обмеження волі, як вид основного покарання, достатній для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Дана позиція також викладена уПостанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Обвинувачений ОСОБА_4 , раніше судимий 04.09.2014 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч.2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік. Суд вважає за необхідне за сукупністю вироків на підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного судом покарання приєднати частково невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Суд вважає, що підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_4 ст.ст.69, 75 КК України не вбачається, так як він вчинив новий злочин під час відбування іспитового строку, що вказує на його мінімальну правосвідомість.

Суд вважає, що заявлений цивільний позов в ході досудового слідства ОСОБА_5 до ОСОБА_4 на суму 1061 (одна тисяча шістдесят одна) грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, на підставі ст.1166 ЦК України, врахувавши повне визнання його обвинуваченим та у відповідності до положень ч.1 ст.326 КПК України підлягає задоволенню, так як позов є обґрунтованим, доведеним матеріалами даного кримінального провадження.

Судові витрати відсутні.

Доля речових доказів повинна бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 368-371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднати частково невідбуту частину покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.09.2014 року і остаточно призначити до відбуття 3 роки 1 місяць обмеження волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити попередній тримання під вартою, який скасувати по набранню вироком законної сили.

Відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання, тобто з 23.10.2014 року, при цьому врахувати, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дня обмеження волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 1061 (одна тисяча шістдесят одна) грн..

Речові докази, а саме:

- диск з фотозображеннями, особи, що знімала грошові кошти через банкомат, приєднаний до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах досудового розслідування, які зберігаються у сторони обвинувачення;

- письмові матеріали, що містять характеризуючі дані на обвинуваченого, які були долучені прокурором та досліджені у судовому засіданні приєднати до матеріалів кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, з моменту отримання копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1