Дата документу Справа № 328/3858/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 328/3858/14-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/1152/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч. 3 ст. 286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2015 року місто Запоріжжя
Судова колегія з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецька Луганської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

02 березня 2005 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.2 ст. 296 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений на підставі Закону України про амністію від 11.07.2003 р.;

27 липня 2007 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, 12 червня 2008 року постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області іспитовий строк скасовано, направлений для відбуття покарання строком на 3 роки, постанова не виконана;

07 червня 2010 року Рубежанським міським судом Луганської області за ч. 1 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення волі зі звільненням від відбування на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки 6 місяців;

03 березня 2011 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 345, ч.2 ст. 345, ст.ст. 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі;

20 квітня 2011 року Рубежанським міським судом Луганської області за ч. 1 ст. 263, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 15.03.2013 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

захисник адвокат ОСОБА_8 .

В апеляційних скаргах:
адвокат ОСОБА_8 вказує, що суд неправильно встановив фактичні обставини справи та дав невірну юридичну оцінку діям ОСОБА_6 , що призвело до винесення незаконного вироку, при цьому під час досудового розслідування і судового провадження не здобуто беззаперечних доказів, які б свідчили про наявність у ОСОБА_6 умислу на вчинення відкритого викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб. Просить вирок Токмацького районного суду скасувати, постановити новий вирок, яким перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч. 3 ст. 186 КК України на ст. 198 КК України та ч. 1 ст. 396 КК України, призначити відповідне покарання та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 з аналогічних підстав просить перекваліфікувати його дії з ч. 3 ст. 186 КК України на ст. 198 КК України та ч. 1 ст. 396 КК України, та призначити справедливе покарання з урахуванням обставин, що його пом`якшують.

Встановлені судом першої інстанції обставини:
ОСОБА_6 , вступивши в злочинну змову з двома невстановленими в ході досудового слідства особами, направлену на відкрите викрадення чужого майна, розподіливши між собою ролі, відповідно до яких ОСОБА_6 повинний був привести двох невідомих чоловіків в м. Токмак Запорізької області до місця вчинення злочину, а також забезпечити їх втечу після вчинення злочину, 07.08.2014 року, приблизно о 13 годині 10 хвилин, разом з двома невідомими чоловіками прибув у м. Токмак Запорізької області на автомобілі «Mersedes Benz 230», державний номерний знак НОМЕР_1 . Два вказані невідомі чоловіки, направились до магазину «Золотий», який розташований за адресою: м. Токмак, вул. Революційна, буд. 30, звідки відкрито заволоділи золотими виробами, що належать ОСОБА_9 , чим заподіяли останньому матеріальну шкоду на загальну суму 124 715 гривень. Після вчинення кримінального правопорушення двоє невідомих чоловіків зникли з місця злочину на автомобілі «Mersedes Benz 230» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 .

Вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 03 квітня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Тримається під вартою з 11 серпня 2014 року.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг і наполягав на законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції, останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, які викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження та доводів апеляційних скарг встановлено, що судове рішення відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим, підстави для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції не встановлені.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджен судомі, належно оцінені та викладені у вироку.

Твердження обвинуваченого та адвоката ОСОБА_8 про відсутність попередньої змови між ОСОБА_6 та іншими учасниками злочину, що на думку захисту є підставою для перекваліфікації дій обвинуваченого, на думку колегії суддів є непереконливими, вказані доводи суд першої інстанції перевірив та обґрунтовано визнав, що вони спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Із показань свідка ОСОБА_10 вбачається, що 07 серпня 2014 рок він почув шум шин автомобіля та побачив автомобіль сірого кольору який, дуже швидко, з визгом, гальмуючи на повороті, заїхав в проїзд між житловими будинками в районі між вулицями Радянська та Володарська. Автомобіль рухався зі сторони автовокзалу. В проїзді автомобіль зупинився задньою частиною до нього приблизно в 20 м. З пасажирського сидіння позаду водія вийшов невідомий чоловік та щось викинув, потім підійшов до заднього номерного знаку автомобіля і щось зробив з ним. Після цього сів у автомобіль, який дуже швидко розвернувся, виїхав на вул. Шевченка та швидко поїхав в бік автовокзалу. Свідок записав номерний знак автомобіля, потім підійшов ближче і побачив, що невідомий викинув планшет від ювелірних виробів чорного кольору, такі є в магазині ОСОБА_11 , якому він зателефонував.

Із протоколу огляду місця пригоди від 07.08.2014 року, встановлено, що 07 серпня 2014 року в період часу з 14.00 години до 14.30 години в ході огляду ділянки біля будинку №272 по вул. Володарського м. Токмака, поблизу службового входу до аптеки «Пігмаліон», були виявлені та вилучені стендова коробка для прикрас (планшет), фрагмент синтетичної тканини білого кольору.

Фрагмент синтетичної тканини досліджений судом першої інстанції та встановлено, що він складається із окремих фрагментів синтетичної тканини білого кольору, які в довільному порядку злиплися між собою. Обидва фрагменти мають прямокутну форму, довжиною трохи більше ніж 19 см., шириною трохи більш ніж 8 см. По периметру обох фрагментів мається клейкий край шириною приблизно 2 см., який дозволяє шляхом дотику з додаванням незначної сили прикріпляти фрагменти тканини до інших вертикальних поверхонь. За своїми розмірами та властивостями ці предмети підходять для швидкого заклеювання номерного знаку автомобіля та можуть бути легко та швидко зняті.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 11.08.2014 року вбачається, що під час слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_6 роз`яснив обставини вчинення злочину показав місце, де він чекав на автомобілі, напрямок руху з місця очікування, місце пошуку каблучок. Під час експерименту вилучені 2 золоті каблучки з бірками та 1 бірка.

Обставини проведення слідчого експерименту та добровільність дачі показань обвинуваченим підтверджує допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , який був понятим при проведенні зазначеної слідчої дії, в ході якої ОСОБА_6 дав детальні пояснення щодо вчиненого злочину.

Суд дав критичну оцінку зміні показань іншого понятого ОСОБА_13 , оскільки останній на час розгляду справи судом першої інстанції знаходився під вартою в тому самому слідчому ізоляторі, де утримується обвинувачений ОСОБА_6 , а відтак, як зазначив у вироку суд, є ймовірність того, що обвинувачений і ОСОБА_13 узгодили свої показання.

Посилання в апеляційній скарзі захисника, на те, що суд безпідставно в основу обвинувального вироку поклав протокол слідчого експерименту від 11 серпня 2014 року, оскільки, як пояснив ОСОБА_6 , його покази у цьому протоколі викладені не правильно, колегія суддів вважає такими, що спростовуються матеріалами справи. Так, у вироку суду зазначено, що з протоколу слідчого експерименту слідує, що ОСОБА_6 роз`яснив обставини вчинення злочину показав місце, де він чекав на автомобілі, напрямок руху з місця очікування, місце пошуку каблучок. Вилучення двох золотих каблучок об`єктивно узгоджується з місцем пошуку цих каблучок та іншими доказами по справі.

Сам факт проведення слідчого експерименту та встановлені обставини при цьому, а саме те, що ОСОБА_6 показав місце, де він чекав на автомобілі, напрямок руху з місця очікування, місце пошуку каблучок, підтвердив і сам ОСОБА_6 .

Стосовно посилання в апеляції на те, що пояснення ОСОБА_6 викладені неправильно, то ці пояснення спростовуються послідовним та чіткими показами свідка ОСОБА_14 , даними ним в судовому засіданні суду першої інстанції.

Встановлені судом обставини, а саме те, що безпосередньо після вчинення злочину ОСОБА_6 керував автомобілем на великій швидкості, забезпечуючи втечу з місця вчинення злочину, маневрував, заїхавши в проїзд між домами, де інший учасник вийшов, викинув планшет для прикрас та зірвав клейкі стрічки з номерного знаку автомобіля, безсумнівно, як зазначив суд у вироку, вказують на те, що дії були попередньо узгоджені між учасниками злочину.

Крім того, доводи ОСОБА_6 про те, що він не брав активної участі у вчинені пограбування, а лише збував викрадене, спростовуються тим, що після вчинення злочину він вдруге приїжджав до м. Токмак, збирав загублені під час вчинення злочину викрадені ювелірні вироби, а також відшукав окуляри іншого учаснику злочину, особисто зберігав частину викраденого за місцем свого тимчасового проживання. Сукупність дій, які вчиняв ОСОБА_6 для досягнення злочинної мети свідчить про його значну роль у вчинені злочину, а узгодженість та послідовність дій вказують на його обізнаність про роль та дії інших учасників злочину, тобто про наявність попереднього зговору між ним та іншими учасниками вчинення злочину.

Ці висновки суду, які викладені у вироку, колегія суддів знаходить правильними та обгрунтованими.

Стосовно посилань в апеляції на покази свідків, які підтвердили відсутність ОСОБА_6 за місцем вчинення злочину, а саме в магазині «Золотий», то даний факт не оспорюється, а що стосується посилань в апеляціях щодо факту неосвідомленості ОСОБА_6 у вчиненні пасажирами пограбування і відсутності у нього умислу на відкрите заволодіння чужого майна (грабежу), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, то ці доводи спростовуються зазначеними у вироку доказами та вищевикладеними висновками суду.

Посилання адвоката в апеляції на те, що речовий доказ у вигляді 2 фрагментів синтетичної тканини білого кольору не несе в собі будь-якої доказової сили, на думку колегії суддів є непереконливим, оскільки, як видно з вироку, суд дослідив цей доказ та дав йому належну оцінку, він узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_10 та протоколом огляду місця пригоди.

Що стосується посилання адвоката на те, що суд безпідставно не встановив обставини, які пом`якшують покарання, то судом враховано, що ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем проживання, його стан здоров`я, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Ті обставини, що ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, а також має на утриманні матір, яка тяжко хворіє, були відомі суду. Судом прийняті до уваги ті обставини, що ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненні злочинів, які, на його думку, потребують іншої правової кваліфікації, та сприяв їх розкриттю.

Посилання адвоката в апеляційній скарзі на те, що вирок суду не відповідає вимогам ст. 374 КПК України, зокрема, що не вказано сімейний стан, наявність дітей ОСОБА_6 , є непереконливими, оскільки ці посилання матеріалами справи не підтверджується.

Враховуючи викладені висновки, суд обгрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 та вірно кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілому.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено судом відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, в тому числі за вчинення злочинів після звільнення від покарання за амністією та за вчинення злочинів під час встановленого вироком суду іспитового строку, відсутності обставин, що пом`якшують покарання. При цьому суд обґрунтовано визнав за обставину, що обтяжує покарання рецидив злочину, оскільки ОСОБА_6 неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й всебічно розглянути справу і постановити законне, обґрунтоване рішення, у справі не встановлено.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 03 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:
1. 2. 3.