У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_6
суддів ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши в судовому засіданні у м. Києві 28 квітня 2015 року заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України в порядку глави 33 КПК України судових рішень щодо засудженого ОСОБА_5,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся із заявою про перегляд в порядку, передбаченому главою 33 КПК України, постанови судді судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 січня 2015 року, якою визнано такою, що не підлягає розгляду, його касаційна скарга на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2013 року про направлення кримінальної справи щодо ОСОБА_5 для проведення додаткового розслідування та зміну запобіжного заходу; ухвалу апеляційного суду Одеської області від 8 серпня 2013 року про залишення попередньо зазначеної постанови без зміни; ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 5 вересня 2014 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про визнання його учасником кримінального провадження щодо ОСОБА_5; ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 5 вересня 2014 року про закінчення підготовчого судового засідання та призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні; вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 5 вересня 2014 року щодо засудження ОСОБА_5 за частиною першою статті 185 КК України; ухвалу судді судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області від 3 жовтня 2014 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Наведені судові рішення, на думку заявника, підлягають перегляду Верховним Судом України з підстав, передбачених пунктами 1 та 4 статті 445 КПК України, а саме, з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм закону України про кримінальну відповідальність щодо подібних суспільно небезпечних діянь, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень, а також встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Заслухавши доповідача, вивчивши заяву та долучені до неї копії судових рішень та інші матеріали, колегія суддів вважає, що передбачені законом підстави для відкриття провадження відсутні.

За змістом частини першої статті 446 КПК України Верховний Суд України здійснює перегляд судових рішень з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 445 КПК України, після їх перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої цієї ж статті не може бути подана заява про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі.

Як убачається зі змісту наданих та оскаржуваних ОСОБА_4 судових рішень, заявник звертався до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на всі вище перелічені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, за результатами розгляду якої постановою від 26 січня 2015 року її визнано такою, що не підлягає розгляду у зв'язку із пропуском строку на касаційне оскарження та відсутністю клопотання заявника про його відновлення.

Таким чином, касаційний перегляд оскаржуваних ОСОБА_4 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судових рішень не проводився, а отже, постанова судді касаційної інстанції від 26 січня 2015 року не може бути предметом перегляду Верховним Судом України в порядку глави 33 КПК України.

Окрім того, таке рішення суду касаційної інстанції не перешкоджає провадженню у справі та не позбавляє заявника права звернутися в установленому законом порядку із питанням про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень.

Також положення статті 446 КПК України регламентують коло осіб, які вправі звернутися із заявою до Верховного Суду України про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 статті 445 КПК України. До них, зокрема, належать особи, визначені у статті 425 КПК України. Даних, які б підтверджували, що заявник є такою особою, останнім не надано.

ОСОБА_4 також вказує на незаконність вищезазначених судових рішень з огляду на те, що вони постановлені з порушенням міжнародних зобов'язань, взятих на себе Україною, про що свідчить рішення Європейського суду з прав людини «Тимошенко проти України» від 30 квітня 2013 року, яке набуло статусу остаточного 30 липня 2013 року.

Такі доводи ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України вищезазначених судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 4 статті 445 КПК України, не відповідають закону, оскільки відповідно до частини другої статті 446 КПК України заяву у такому разі вправі подати особа, на користь якої ухвалено рішення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, а також її захисник, законний представник чи представник юридичної особи.

Натомість рішення Європейського суду з прав людини «Тимошенко проти України» не стосується кримінального провадження, щодо якого оскаржуються судові рішення заявником.

Розгляд решти тверджень у заяві ОСОБА_4, які є власною оцінкою заявника, про корупційні діяння службових осіб державних органів України та про політичну і криміногенну ситуацію в країні, не є повноваженнями Верховного Суду України.

На підставі наведеного, керуючись статтями 445, 446, 450, 451 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

відмовити ОСОБА_4 у допуску справи до провадження за його заявою про перегляд Верховним Судом України судових рішень щодо ОСОБА_5

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_6 ОСОБА_8