Справа № 1-117
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01
серпня 2007 р. Казанківський районний суд Миколаївської області

в
складі: головуючого судді Вжещ
СІ.,

при
секретарі Фалій В.В.,

з участю
прокурора Калашнікова Є.О.

Підсудного ОСОБА_1

Потерпілої ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт. Казанка кримінальну справу по
обвинуваченню:

ОСОБА_1,
1977 року вересня місяця 25-го дня народження, уродженця та жителя АДРЕСА_1,
українця, громадянина України, який має базову загальну середню освіту, співмешкаючого,
раніше не судимого, непрацюючого, у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 122
КК України в редакції від 05.04.2001 року;

ВСТАНОВИВ:

Суд
визнав доведеним, що ОСОБА_1 умисно наніс середньої тяжкості тілесне ушкодження
ОСОБА_2

Злочин вчинено за
таких обставин.

07
жовтня 2006 року близько 22 години ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, прийшовши до себе додому на адресу: АДРЕСА_1 та розпочав сварку зі
своєю співмешканкою ОСОБА_2,
яка переросла в бійку, в ході якої ОСОБА_1 наніс ОСОБА_2 не менше 9-10
ударів руками та ногами по обличчю, тулубу, голові та нижніх кінцівках. В
результаті яких, потерпілій спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого
перелому зовнішньої лодижки правої голені, синців на обличчі, грудній клітці
зліва та в області правої голені, які відносяться до категорії середньої
тяжкості тілесних ушкоджень.

В
судовому засіданні підсудний ОСОБА_1, щиро каючись, винним себе визнав і
показав, що 07 жовтня 2006 року близько 22 години 00 хвилин він (ОСОБА_1),
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, прийшовши додому, за адресою:
АДРЕСА_1 побачив, що його (ОСОБА_1) співмешканка ОСОБА_2 разом з його (ОСОБА_1)
братом (ОСОБА_3) розпиває спиртні напої. Між ним (ОСОБА_1) та ОСОБА_2 виникла
сварка, яка переросла в бійку, в ході якої він (ОСОБА_1) почав наносити ОСОБА_2
удари руками та ногами в область тулуба та голови, в результаті чого вона
(ОСОБА_2) впала на землю, де він (ОСОБА_1) продовжував її бити ногами. Після
цього він (ОСОБА_1) виштовхнув ОСОБА_2 на вулицю та продовжував бити ногами по
тулубу та голові, потім до нього (ОСОБА_1) підбіг ОСОБА_3, який відтягнув його
від ОСОБА_2 і він (ОСОБА_1) заспокоївся. Наступного дня зранку його (ОСОБА_1)
співмешканка поскаржилась на сильну біль в правій нозі , в зв'язку з чим він (ОСОБА_1)
відвіз її до лікарні.

Потерпіла
ОСОБА_2 в судовому
засіданні , показала, що ОСОБА_1 ввечері 07.10.2006 року в процесі сварки та
бійки наносив їй удари руками і ногами по обличчю, тулубу, кінцівках , від чого
вона отримала тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості. Крім того
потерпіла показала, що ОСОБА_1 з моменту перебування її в лікарні і в
подальшому до часу одужування, надавав грошову допомогу на придбання ліків та
харчування.

При
огляді висновку експерта № 0901 від 11.01.2007 року (а.с. 14-15) видно, що у
ОСОБА_2 були виявлені пошкодження у вигляді закритого перелому зовнішньої
лодижки правої голені; синців в області обличчя, грудної клітини зліва і в
області правої голені. Вказані пошкодження утворились в результаті ударного
впливу тупих твердих предметів і могли бути спричинені в строк та при
обставинах, вказаних зі слів потерпілої та історії хвороби. Пошкодження у
вигляді закритого перелому зовнішньої лодижки правої голені по критерію
тривалості розладу здоров'я відноситься до категорії тілесних ушкоджень
середнього ступеня тяжкості.

Вказані
показання підсудного ОСОБА_1 відповідають фактичним обставинам справи і не
оспорюються останнім.

Вчинене
ОСОБА_1 вірно кваліфіковано органами досудового слідства за ч.1 ст.122 КК
України в редакції від 05.04.2001 року, як умисне середньої тяжкості тілесне
ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків
передбачених ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад
здоров'я.

Обставини,
які пом'якшують покарання підсудному ОСОБА_1 суд визнає його щире каяття,
активне сприяння розкриттю злочину, те, що злочин вчинено вперше, а також
відшкодування завданої шкоди.

Обставиною,
яка обтяжує покарання, підсудному ОСОБА_1, суд визнає вчинення злочину особою,
яка перебувала в стані алкогольного сп'яніння.

При
призначенні покарання ОСОБА_1 суд враховує характер і ступінь тяжкості
вчиненого ним злочину, враховує також особу винного, обставини, що пом'якшують
та обтяжують покарання, обставини при яких було вчинено злочин, і вважає
призначити покарання у вигляді обмеження волі.

Призначаючи
покарання ОСОБА_1, та враховуючи тяжкість злочину, особу винного, його
характеристику та позицію потерпілої та державного обвинувача , суд приходить
до висновку про можливість виправлення підсудного ОСОБА_1 без відбуття
покарання, а тому на підставі ст. 75 КК України він підлягає звільненню від
відбуття покарання з випробуванням та з покладенням на останнього обов'язків,
передбачених п. п. 2, 3,4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Керуючись ст.
ст. 323-324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_1
визнати винним у скоєні злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України в редакції
від 05.04.2001 р. і призначити покарання у вигляді обмеження волі строком один
рік.

На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання
звільнити з випробуванням тривалістю 1 (один) рік.

Покласти
на засудженого ОСОБА_1 відповідно вимог ст. 76 КК України обов'язок не
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, повідомляти на протязі іспитового строку орган
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи та періодично
з'являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції .

Запобіжний
захід відносно ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити без змін -
підписка про невиїзд.

На вирок
може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області через
Казанківський районний суд Миколаївської області протягом п'ятнадцяти діб з
моменту його проголошенні.