АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/4235/14-к Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/790/301/14 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія : ст.200 КПК України
(зміна запобіжного заходу)
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2014 року м. Харків
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі :
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
підозрюваного - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою заступника начальника управління начальника відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_9 та захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19 березня 2014 року про відмову в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19 березня 2014 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області про зміну раніше застосованого до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
З таким рішенням слідчого судді не погодився прокурор та подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою змінити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов*язки: прибувати до слідчого за першою вимогою, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, утримуватися від спілкування з ОСОБА_10 , 1939 р.н.; ОСОБА_11 , 1975 р.н.; ОСОБА_12 , 1968 р.н.; ОСОБА_13 , 1984 р.н.; носити електронний засіб контролю; не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 19.00 год. до 09.00 год. В обґрунтування вимог посилається на те, що на даний час в рамках кримінального провадження проведена переважна більшість слідчих дій, що свідчить про зменшення ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Вважає, що такий запобіжний засіб як домашній арешт зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 .
Крім того, захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій також просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Посилається, що на даний час проведена переважна більшість слідчих дій. Підозрюваний добровільно співпрацював з слідством. Не має наміру впливати на потерпілого та свідків. До того ж такий запобіжний захід як домашній арешт взагалі унеможливлює таку можливість.
Вислухавши доповідь судді, доводи прокурора та захисника на підтримку апеляційних скарг, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного:
Як вказано в ухвалі слідчого судді, влітку 2012 року ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, діючи з корисливих мотивів, володіючи інформацією про те, що одинокий громадян ОСОБА_10 , 1939 р.н., мешкає в квартирі АДРЕСА_2 , яка належить йому на праві власності, розробив злочинний план скоєння вищевказаного злочину, згідно якого вступив у злочину змову, направлену на здійснення зазначеного кримінального правопорушення, зі своїми знайомими ОСОБА_12 та ОСОБА_14 .
У відповідності до злочинного плану скоєння кримінального правопорушення, члени групи ОСОБА_14 та ОСОБА_12 повинні були увійти у довіру до ОСОБА_10 та в подальшому, діючи шляхом обману та зловживаючи довірою останнього, змусити його підписати відповідні правовстановлюючі документи щодо продажу вказаної квартири стороннім особам. В подальшому, з метою виключення можливості з боку ОСОБА_10 якимось чином зашкодити втіленню злочинного плану, ОСОБА_14 та ОСОБА_12 повинні були незаконно позбавити волі ОСОБА_10 та утримувати його у різних малознайомих осіб, як в межах м.Харкова так і за його межами.
В процесі реалізації даного злочинного плану, в серпні 2012 року ОСОБА_10 , будучи введеним в оману стосовно реальних цілей учасників злочинної групи та довіряючи ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , які зловживали його довірою, підписав відповідні правовстановлюючі документи, використовуючи які члени групи реалізували вищезазначену квартиру стороннім особам.
Таким чином, ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 шахрайським шляхом заволоділи квартирою АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_15 , спричинивши потерпілому матеріальної шкоди у великих розмірах.
Реалізуючи свій злочинний план, 14.11.2013 ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , діючи з корисливих мотивів та у змові з ОСОБА_7 , використовуючи безпорадний фізичний стан потерпілого ОСОБА_10 та подавляючи його волю до опору шляхом надання можливості постійного вживання спиртних напоїв, незаконно позбавили потерпілого ОСОБА_10 волі та вивезли його з квартири за вказаною адресою. При цьому, ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , виконуючи вимоги спільного злочинного плану, розробленого ОСОБА_7 , з метою запобігання можливого опору або спробі втечі потерпілим ОСОБА_10 , застосували до останнього психічне насильство, яке виразилось в попередженні потерпілого про те, що в разі спроби втечі з його боку до нього буде застосоване фізичне насильство, аж до вбивства.
Після цього, в ніч з 14 на 15 листопада 2013 року, ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , реалізуючи спільний з ОСОБА_7 зазначений злочинний план, незаконно утримували ОСОБА_10 у автомобілі «Mercedes Benz E 280», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який надав ОСОБА_14 . Вказаний автомобіль ОСОБА_14 розташував на вулиці біля свого місця мешкання за адресою: АДРЕСА_3 . Після цього, 15 листопада 2013 року, реалізуючи вказаний злочинний план, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_10 , ОСОБА_14 з відома та згоди ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , домовився із громадянином ОСОБА_16 , не повідомляючи останнього про незаконність своїх дій, який мешкає неподалік від вказаного місця мешкання ОСОБА_14 , за адресою: АДРЕСА_4 , щоб останній залишив ОСОБА_10 на ніч у себе вдома, за що запропонував ОСОБА_16 дві пляшки горілки, на що останній погодився. Таким чином, в ніч з 15 на 16 листопада 2013 року, ОСОБА_10 , не маючи можливості самостійно залишити вказану квартиру внаслідок безпорадного фізичного стану, незаконно утримувався за місцем мешкання ОСОБА_16 за вищевказаною адресою.
Надалі, 16.11.2013 ОСОБА_7 продовжуючи реалізовувати спільний з ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , злочинний план, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_10 , вступили у змову зі своїм знайомим ОСОБА_17 , якому запропонували за грошову винагороду 4100 грн. забезпечити подальше незаконне позбавлення волі ОСОБА_10 .
Погодившись на дану незаконну пропозицію ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , ОСОБА_17 на своєму автомобілі вивіз ОСОБА_10 до будинку АДРЕСА_5 , у якому проживає ОСОБА_18 .
Прибувши до вказаного будинку, ОСОБА_17 попросив ОСОБА_18 , не повідомляючи його про незаконність своїх дій, надати можливість проживання ОСОБА_10 у даній оселі.
В подальшому ОСОБА_10 , не маючи можливості самостійно залишити вказаний будинок внаслідок безпорадного фізичного стану, продовжував бути незаконно позбавленим волі та незаконно утримувався за вказаною адресою до 20.11.2013, після чого був звільнений співробітниками міліції.
Таким чином у період з липня 2012р. по листопад 2013р. ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_14 та ОСОБА_12 та іншими невстановленими особами шахрайським шляхом заволоділи квартирою АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_15 , спричинивши потерпілому матеріальної шкоди у великих розмірах.
Крім того, 20.11.2013 під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками міліції було виявлено та вилучено: два пістолети-кулемети «МР-40», виробництва Германії, які є бойовою нарізною вогнепальною зброєю; пістолет «Вальтер» Р-08№7697; пістолет «Вальтер» РРК № 274498К; пістолет «Вальтер» Р-38 №8033; пістолет «Вальтер» Р-3588 №13 Р; пістолет «ТТ» НМ 1101941; пістолет «Стєчкіна» ГР 613*1954; пістолет невстановленого зразка калібру 6,35 мм; рушниця «Бенелі» № F155824; набої калібру 6.35 мм у кількості 24 одиниць; набої калібру 7.62 мм у кількості 111 одиниць; набої калібру 7.65 мм у кількості 23 одиниці, які ОСОБА_7 , при невстановлених в ході досудового слідства обставинах придбав, носив та зберігав у себе за місцем мешкання без передбаченого законом дозволу.
В порядку ст.ст.276-278 КПК України 20.11.2013 року ОСОБА_7 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 190, ч.1 ст. 263 КК України.
22.11.2013 року ОСОБА_19 вручено письмове повідомлення про зміну підозри у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 190, ч.1 ст. 263 КК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22.11.2013 року стосовно підозрюваного ОСОБА_19 обрано запобіжний захід у вигляді триманні під вартою в Харківському СІЗО на 60 днів, тобто до 18.01.2014 року.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16.01.2014 року строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_19 продовжено до чотирьох місяців, тобто до 19.03.2014 року.
Згідно з п.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Стаття 200 КПК України визначає право прокурора, слідчого за погодженням з прокурором на звернення в порядку ст. 184 цього Кодексу до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу.
Таким правом скористався слідчий, подавши погоджене з прокурором клопотання про зміну запобіжного заходу. При цьому, слідчий вважав, що на даній стадії досудового розслідування, коли проведена переважна більшість слідчих дій та зникла частина ризиків, які були підставою для тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, можливо застосувати такий запобіжний захід як домашній арешт.
Така позиція слідчого узгоджується з ч.3 ст. 199 КПК України, яка у випадку звернення з клопотанням про продовження строку тримання під вартою зобов*язує останнього доводити обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з*явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. До того ж ч.5 ст. 199 КПК України передбачає обов*язок слідчого судді відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч.3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.
Слідчий суддя посилається на те, що ризики, передбачені п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України продовжують існувати. Під час розгляду попередніх клопотань слідчий наголошував на можливість впливу з боку підозрюваних на потерпілого, свідків, співучасників, які не розшукані. Нелогічним визнано слідчим суддею позиція органу досудового розслідування продовження строку тримання під вартою співвиконавців ОСОБА_14 та ОСОБА_17 з одного боку, а з другого зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт стосовно організатора ОСОБА_7 . Такі висновки слідчого судді не узгоджуються з положеннями ст. 22 КПК України, а також ч.1 ст. 183 КПК України, згідно якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м*яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.. 177 цього Кодексу. З огляду на викладене ухвала слідчого судді не є обґрунтованою та підлягає скасуванню.
Апеляційним судом були з*ясовані обставини, передбачені ч.1 ст.194, 200 КПК України та встановлено, що прокурором доведена обгрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, достатність підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Враховуючи посилання слідчого на зменшення ризиків, передбачених п.п.1, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а також те, що фактично на даний час запобіжний захід щодо ОСОБА_7 відсутній, оскільки строк дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу сплинув, апеляційний суд вважає за можливе клопотання слідчого задовольнити та змінити запобіжний захід у відношенні підозрюваного ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт, враховуючи що саме такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
За таких обставин ухвала слідчого судді підлягає скасуванню і колегія суддів приходить до висновку про необхідність винесення у відповідності до ч.3 ст.407 КПК України нової ухвали.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги заступника начальника управління начальника відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_9 та захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19 березня 2014 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області про зміну запобіжного заходу - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області про зміну раніше застосованого до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.
Змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов*язки:
прибувати до слідчого за першою вимогою,
не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду,
утримуватися від спілкування з ОСОБА_10 , 1939 р.н.; ОСОБА_11 , 1975 р.н.; ОСОБА_12 , 1968 р.н.; ОСОБА_13 , 1984 р.н.;
носити електронний засіб контролю;
не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 19.00 год. до 09.00 год.
Визначити строк дії даної ухвали в межах строку досудового розслідування, а саме до 20.05.14р.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий :

Судді :