Справа № 129/1148/14-к
Провадження №11-кп/772/214/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченої: ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу із змінами обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 25 грудня 2014 року в кримінальному провадженні за №0000083 від 07.02.2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаюу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
визнано винуватою і засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Вирішено питання щодо судових витрат та відповідно до ст. 81 КПК України долю речових доказів, -

В С Т А Н О В И В:
В кінці серпня 2013 р. на власній присадибній ділянці в АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 зірвала верхівки рослин маку, який перенесла в будинок за місцем свого проживання, де його висушила, подрібнила, таким чином виготовила особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - макову соломку та зберігала в одній із кімнат за місцем свого проживання з метою збуту.

06.02.2014 р. приблизно о 17:00 год. ОСОБА_7 , маючи на меті збути макову соломку за 1000 грн. ОСОБА_8 за попередньою домовленістю з матір`ю останньої ОСОБА_9 , незаконно з метою збуту перевезла його в боковій правій кишені куртки, в яку була одягнена, попутним автомобілем з с. Городок до автобусної зупинки в с. Семирічка Гайсинського району, де була затримана працівниками міліції, які виявили та вилучили в кишені її куртки макову соломку вагою 142,34 грамів, яка у відповідності до висновку судово-хімічної експертизи № 150 від 12.02.2014 року, являється особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено.

Обвинувачена ОСОБА_7 , не погоджуючись із вироком суду звернулася із апеляційною скаргою із змінами до неї, в якій не оспорюючи доведеності своєї вини та кваліфікації дій просить змінити вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 25 грудня 2014 року, застосувавши відносно неї вимоги ст.ст. 69, 75 КК України та призначити покарання із випробувальним терміном.
Відповідно до ст. 402 КПК України, заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження подані не були.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченої, пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляційну скаргу із змінами та просила її задовольнити, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 , кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, при обставинах, викладених у вироку суду та кваліфікація її дій за вказаною статтею, в апеляційні скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.
Порушень кримінально-процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність засудженого та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Разом з тим, посилання ОСОБА_7 , в апеляційній скарзі на те, що суд, призначаючи покарання, не врахував всіх пом`якшуючих її вину обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням її особи, апеляційний суд вважає обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу.

За вимогами ч.1 ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму ВСУ від 10 грудня 2004 року №18, від 12 червня 2009 року №8, від 06 листопада 2009 року №11), визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність незнятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Відповідно до п. 8 цієї ж Постанови, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією майна, суд першої інстанції зазначив, що при цьому він враховує лише ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини що впливають на призначення покарання, не зазначивши які саме дані про особу винного та обставини він враховує.
Проте, враховуючи, що ОСОБА_7 повністю визнала свою вину, щиро розкаялася в скоєному, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні трьох дітей. Проте вказані обставини суд першої інстанції як обставини, які пом`якшують покарання, не визнав і при призначенні покарання їх не врахував, не навівши при цьому будь-яких мотивів, з чим апеляційний суд погодитись не може, а тому ці обставини визнаються такими, що пом`якшують покарання.
З урахуванням наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винної та з огляду на конкретні обставини справи, відсутність обставин, що обтяжують покарання, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування до обвинуваченої ОСОБА_7 ст. 69 КК України, та призначення їй за ч. 2 ст. 307 КК України покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої вказаною нормою закону.
Відповідно до вимог ч.1 ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Враховуючи те, що ОСОБА_7 у вчиненому щиро розкаялася, по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні трьох дітей, кримінальне правопорушення вчинила вперше, а також в результаті вчинення нею даного кримінального правопорушення не настало тяжких наслідків, апеляційний суд вважає за можливе прийняти рішення про звільнення її від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України, вищезазначені порушення є підставою для зміни вироку суду першої інстанції в частині призначеного судом покарання.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 408, 419 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу із змінами обвинуваченої ОСОБА_7 , на вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 25 грудня 2014 року задовольнити.

Вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 25 грудня 2014 року, відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , за ч. 2 ст. 307 КК України змінити в частині призначеного судом покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, на три роки позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном на 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
В іншій частині вироку залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ через Апеляційний суд Вінницької області протягом трьох місяця з дня її проголошення.

Судді: