УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року жовтня 23 дня колегія суддів судової палати з кримінальних справ
апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого -
Безверхого О.М.

суддів -
Демченка М. О., Лантушенка Ю.Ф.

з участю
прокурора - Кононової Л.Ф.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Суми кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_1. на вирок
Ковпаківського районного суду м. Сум від
19 червня 2007 року яким:

ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження раніше не судима,
Засуджена за ч. 1 ст. 115 КК України на вісім років позбавлення
волі.

Постановлено
стягнути судові витрати на користь держави 848 грн. 17 коп.3а проведення
експертизи.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_3. 1465 грн. 41 коп.3а спричинення
матеріальних збитків, і 15 000 грн. за
спричинення моральної шкоди.

Доля речових
доказів вирішена в порядку вимог ст. 81
КПК України.

За
вироком суду ОСОБА_1. визнана винною і засуджений за те що вона 21.02.2007 року
близько 15-ї години перебуваючи в нетверезому стані в будинку АДРЕСА_1 під час
сумісного вживання алкогольних напоїв з ОСОБА_2.
на грунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка. В ході
сварки ОСОБА_1. діючи умисно, з метою
вбивства кухонним ножем, яким вона
готувала їжу, нанесла удар в лівий бік
живота ОСОБА_2спричинивши при цьому тілесні ушкодження від яких настала смерть
потерпілого.

Наносячи
удар в життєво важливий орган потерпілому ОСОБА_2., ОСОБА_1.,
усвідомлювала суспільно - небезпечний характер своїх злочинних дій, передбачала суспільно - небезпечні наслідки у
вигляді смерті потерпілого, байдуже
ставилась до такого наслідку, свідомо
допускала настання смерті потерпілого.

На вирок
суду засуджена ОСОБА_1. подала апеляцію. В ній вона стверджує, що наміру на вбивство не мала, так як удар ножем, яким вона під час спричинення тілесних
ушкоджень завдала потерпілому,
випадково. Тому, на її
погляд, суд незаконно кваліфікував її
дій як умисне вбивство. Також вона вважає що суд призначив їй занадто суворе
покарання без урахування пом'якшуючих її вину

Справа №
11-712/ 2007 рік. Головуючий
у першій інстанції - Алфьоров A.M.

Категорія
ч. 1 ст.
115 КК України Доповідач
- Демченко М. О.

обставин, а тому просить вирок суду скасувати, в зв'язку з невідповідністю висновків суду
об'єктивним обставинам справи, а справу
направити на досудове слідство.

Заслухавши
доповідь судді, міркування прокурора
Кононової Л.Ф., яка вважала, що апеляція підлягає частковому задоволенню, дії засудженої слід перекваліфікувати на ч.
2 ст. 121 КК України, а покарання засудженій залишити теж
саме, що призначив суд першої
інстанції, перевіривши матеріали справи
і обговоривши доводи викладені в апеляції,
колегія суддів вважає, що
апеляція підлягає частковому задоволенню.

Суд
першої інстанції провівши судове слідство по справі, перевірив зібрані органами досудового
слідства докази і встановив об'єктивні обставини справи а саме: час, місце,
і спосіб вчинення злочину. Але кваліфікуючи дії засудженої за ч.1 ст.
115 КК України суд, на думку
колегії суддів, не в повній мірі дав
аналіз зібраним по справі доказам, і
таким чином прийняв рішення що суперечать перевіреним у суді доказам, на що звертає увагу засуджена в апеляції.

Як
встановив суд, і це об'єктивно
стверджується іншими доказами по справі,
між засудженою ОСОБА_1. і потерпілим ОСОБА_2. до вчинення злочину були дружні рівні стосунки. В день
вчинення злочину засуджена разом з потерпілим і ще двома свідками ОСОБА_5. і
ОСОБА_4. вживали алкогольні напої за гроші потерпілого. При цьому засуджена і
свідки готували страви для святкування дня народження співмешканця засудженої
ОСОБА_6. , яке мало відбутись наступного
дня. ОСОБА_1. при цьому використовувала кухонного ножа в процесі приготування
страви.

Як
пояснювала засуджена протягом досудового слідства, і підтвердила в суді, і її покази нічим не спростовані, потерпілий в присутності свідків ОСОБА_5і
ОСОБА_4., запропонував їй ступити в
статеві стосунки, намагаючись силою
покласти її на кухонний стіл. Заперечуючи на пропозицію потерпілого засуджена з
силою відштовхнула його від себе руками тримаючи при цьому ніж. Діючи таким
чином вона спричинила потерпілому тілесне ушкодження в районі живота.

Згідно
висновку судово - медичної експертизи тілесні ушкодження відносяться до
категорії тяжких і відповідають механізму продемонстрованому засудженою
ОСОБА_1., під час відтворення обстановки
і обставин події на місці вчинення злочину.

Смерть
потерпілого ОСОБА_2., наступила внаслідок проникаючого колото - різаного
поранення живота зліва, яке
супроводжувалось ушкодженням печінки та гострою крововтратою. Інших тілесних
ушкоджень у нього не виявлено.

Узнавши, зі слів потерпілого, про спричинення йому тілесних ушкоджень, засуджена намагалась надати йому допомогу, попросила свідків, які перебували при цьому в одній кімнаті з
ними, викликати «Швидку допомогу».
Потерпілий перейшов до іншої кімнати і ліг на підлогу. Засуджена залишилась
сидіти на тому ж місці, де вона завдала
удару і плакала, це підтвердив у суді
допитаний як свідок ОСОБА_6. , який в
цей час зайшов у будинок, і не був до
цього присутнім в ньому.

Зі слів
цього ж свідка потерпілий був живим,
розмовляв. Помер він, до приїзду
медичних працівників.

Аналізуючи
зібрані органом досудового слідства і перевірені судом першої інстанції
докази, враховуючи поведінку засудженої
і потерпілого до вчинення злочину, під
час вчинення злочину і після цього,
колегія суддів вважає що в діях засудженої відсутня об'єктивна сторона
злочину передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство. В той же час вона діючи умисно, усвідомлювала те, що наносить удар потерпілому рукою, в якій тримає ніж, допускала,
те що може спричинить потерпілому тілесні ушкодження.

Згідно
постанови Пленуму ВС України
від 7 лютого 2003 року № 2, «Про судову
практику в справах про злочини проти життя та здоров'я особи» п 22 Зазначено «
Для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного
ушкодження, яке спричинило смерть
потерпілого, суди повинні ретельно
досліджувати докази, що мають значення
для з'ясування змісту і спрямованності умислу винного. Питання про умисел
необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого
діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість,
характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є
суб'єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій; при умисному вбивстві
настання смерті охоплюється умислом винного,
а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання
характеризується необережністю.»

Потерпілому
засуджена завдала одного удару, і коли
стало очевидно, що вона спричинила йому
тілесне ушкодження, то намагалась надати
допомогу, прийняла міри для виклику
медичних працівників і міліції, і знаючи
про те, що потерпілий залишається
живим, і ніщо не заважає їй продовжити
свої злочинні дії направлені на позбавлення його життя, вона не вчинила ніяких дій направлених на це.

Виходячи
з вищевикладеного колегія суддів вважає,
що апеляція засудженої ОСОБА_1.,
є обгрунтована, і підлягає
частковому задоволенню, а вирок суду
зміні. Дії ОСОБА_1. необхідно перекваліфікувати на ч.2 ст.
121 КК України, так як вона
своїми умисними діями спричинила потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, від яких наступила його смерть.

Призначаючи
засудженій ОСОБА_1. покарання колегія суддів враховує ступінь тяжкості скоєного
злочину, його наслідки і характер а
також дані, що характеризують її особу:
пом'якшуючі і обтяжуючі її вину обставини. До пом'якшуючих обставин колегія
суддів відносить те, що вона раніше не
судима, у вчиненні злочину зізналась і
розкаялась, надавала допомогу органам
досудового слідства у встановленні істини по справі, її явку з повинною.

Виходячи
з цього колегія суддів вважає, що
засудженій ОСОБА_1. має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на
мінімальний строк передбачений санкцією ч.2
ст. 121 КК України, і воно буде необхідне і достатнє для її
виправлення, і сприятиме попередженню
вчинення нею нових злочинів.

На
основі викладеного і керуючись ст. ст.
362, 366, 377 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженої ОСОБА_1. задовольнити частково.

Вирок
Ковпаківського районного суду м. Сум від
19 червня 2007 року у відношенні ОСОБА_1змінити, перекваліфікувати її дії зі ст. 115 ч.1 КК України на ч.2 ст.
121 КК України, і призначити їй
за цим законом покарання у вигляді позбавлення волі строком на сім років.

В іншій
частині вирок суду залишити без зміни.