Справа № 127/1561/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.07.2015 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, відомості про яке внесені 14 лютого 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000044 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень Житомирської області, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч.4 ст. 187 КК України та

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Коростень Житомирської області, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого 05.12.2007 року Коростенським міським судом Житомирської області за ч.2 ст. 187, ч.3 ст. 185, ст. 70 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого умовно-достроково на підставі ухвали Коростенського міськрайонного суду від 13.12.2013 року,

у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 14 лютого 2014 року близько 15.00 години за попередньою змовою з ОСОБА_7 та особою, справа відносно якої закрита в зв`язку із смертю, на автомобілі останнього приїхали в м. Вінницю з метою вчинення розбійного нападу на ОСОБА_11 , який здійснював незаконний обмін валюти на території міського ринку «Урожай». Реалізуючи спільний умисел, ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_7 та особою, справа відносно якої зарита в зв`язку із смертю, слідкуючи за ОСОБА_11 , поїхали на вказаному автомобілі з ринку «Урожай» до будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_11 проживав. Доїхавши до зупинки громадського транспорту «проспект Космонавтів», ОСОБА_6 і ОСОБА_7 вийшли з автомобіля та пішли до будинку, де проживав потерпілий, а особа справа відносно якого закрита в зв`язку із смертю, залишилась їх чекати в автомобілі у попередньо обговореному місці, на проїжджій частині вулиці Келецької у м. Вінниці, навпроти будинку в якому проживав ОСОБА_11 . Прийшовши до вказаного будинку, ОСОБА_6 попередньо домовився з ОСОБА_7 про те, що він зайде у під`їзд АДРЕСА_3 , у якій проживає ОСОБА_11 і після приходу потерпілого вчинить на нього напад, а саме шляхом нанесення ударів руками в голову потерпілого подолає його опір при заволодінні майном, а ОСОБА_7 у цей час залишиться поруч з під`їздом будинку для попередження про можливу появу сторонніх осіб та допомоги ОСОБА_6 у подоланні опору зі сторони потерпілого. Реалізовуючи свій злочинний умисел, близько 16 години 15 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи у вказаному під`їзді, дочекавшись коли у під`їзд зайде ОСОБА_11 та підніметься по східцях на площадку першого поверху, діючи умисно, з корисливих мотивів, застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя потерпілого в момент заподіяння, будучи добре фізично розвиненим так, як тривалий час займався боксом та володів його прийомами, наніс один удар кулаком лівої руки в область верхньої правої частини обличчя ОСОБА_11 від чого останній упав на підлогу та помер на місці. Після чого, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 обшукали одяг ОСОБА_11 та заволоділи належною йому шкіряною сумочкою чорного кольору, вартістю 351 грн., в якій знаходилися інші особисті речі потерпілого. Вийшовши з викраденими речами з під`їзду, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 побігли через двір до автомобіля в якому на них чекала особа, справа відносно якої закрита в зв`язку із смертю, та втрьох зникли з місця події. Перебуваючи в автомобілі, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 викрадене майно передали особі, справа відносно якої закрита в зв`язку із смертю, яка ним розпорядилась на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та особа, справа відносно якої закрита в зв`язку із смертю, завдали матеріальної шкоди ОСОБА_11 на загальну суму 351 грн.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 134 від 25.03.2014 смерть ОСОБА_11 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми, у виді: крововиливу у м`які тканини волосяної частини голови у тьмяно скроневій ділянці зліва, потиличній ділянці справа, забійної рани в ділянці правої вушної раковини, синця з садном у правій вилично-орбітальній ділянці, синця на слизовій оболонці нижньої губи зліва, перелому кісток основи та склепіння черепа справа з утворенням фрагментів у середній черепній ямці справа і по краю великого потиличного отвору, поширеного субарахноїдального крововиливу в лобній, тьмяно-скроневій і потиличній ділянках, перелому правої виличної кістки, яка ускладнилася набряком та дислокацією головного мозку. Вказані тілесні ушкодження в ділянці голови ОСОБА_11 отримані від твердого тупого предмету та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи № 126-К від 10.12.2014 морфологічні прояви черепномозкової травми, що призвели до настання смерті ОСОБА_11 , свідчать про сукупну дію у не менш, ніж на дві ділянки голови (права вилично-орбітальна ділянка обличчя та потилична ділянка справа), що за механізмом утворення не суперечить обставинам викладеним у протоколі допиту ОСОБА_6 від 28.11.2014, тобто черепно-мозкова травма могла утворитися внаслідок удару кулаком в ділянку обличчя з послідуючим співударянням голови до бетонної підлоги чи бетонних східців. Таким чином, кожна з двох травматичних дій (у праву вилично-орбітальну ділянку обличчя та потиличну ділянку справа) знаходяться у причинному зв`язку з утворенням черепно-мозкової травми у ОСОБА_11 , яка належить до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення і призвела до настання смерті.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , який брав участь у кримінальному провадженні за його заявою дистанційно, вину у вчиненні злочинів визнав та суду повідомив, що в новорічну ніч у м.Коростень відбувся конфлікт та бійка за участі його знайомого. На наступний день до нього зателефонував ОСОБА_12 та при зустрічі повідомив, що в ході бійки у його знайомих зникли речі та кошти. ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_6 , що вказані речі та кошти слід повернути саме йому та його пояснень щодо того, що він до вказаної події не причетний не слухав. ОСОБА_13 був дуже страшною людиною, погрожував йому та його сім`ї та вимагав повернення коштів. Про вказану ситуацію він повідомив свого брата ОСОБА_7 та попросив його допомогти. Вони зустрілись з ОСОБА_14 та при зустрічі ОСОБА_13 їм повідомив, що є спосіб повернути борг. Так, ОСОБА_13 повідомив, що у нього є боржник в м. Вінниці та потрібно у нього забрати кошти. Вони не з`ясовували, чи це правдива інформація та погодились на пропозицію ОСОБА_15 . З цією метою вони вперше поїхали в м. Вінницю, де ОСОБА_13 вказав на особу, яка йому нібито заборгувала та вказав місце де він проживає. Чим займався потерпілий, їм не було відомо, проте вони за потерпілим спостерігали біля ринку. В подальшому вони повернулись в м.Коростень та через деякий час знову приїхали в м.Вінницю в обідній час. Помітивши, що вказана особа ОСОБА_14 направилась додому, вони на автомобілі ОСОБА_16 під`їхали до його під`їзду, він піднявся на сходи в під`їзді, а ОСОБА_7 залишився на вулиці. Коли потерпілий зайшов у під`їзд, то ОСОБА_7 подав йому знак, махнувши рукою. Так, в подальшому спустившись вниз, він наніс потерпілому удари рукою в обличчя. Потерпілий впав, а в той момент в під`їзд зайшов ОСОБА_7 та забравши у потерпілого сумку, вони вийшли з під`їзду та направились до автомобіля, який стояв в обумовленому місці. Коли сіли в автомобіль, то ОСОБА_13 в першу чергу перевірив сумку та, впевнившись, що там нічого немає. Після скоєння злочину, автомобілем направились в м.Коростень та ОСОБА_13 залякав, щоб нічого про зазначену подію не розповідали. Коли їхали в м. Вінницю ОСОБА_13 наказав, що потрібно вдарити особу і забрати кошти та зазначив, що кошти слід забрати любим способом. Цивільний позов потерпілої визнав частково.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , який брав участь у кримінальному провадженні за його заявою дистанційно, вину у вчиненні злочину визнав та суду повідомив, що після новорічних свят до нього звернувся його брат ОСОБА_6 та повідомив про ситуацію, яка у нього склалася з ОСОБА_17 . Для залагодження зазначеного, він зателефонував ОСОБА_18 та вони зустрілись з ним. При зустрічі ОСОБА_13 їм повідомив, що борг необхідно повернути та зазначив, що у нього в м.Вінниці є особа, яка йому заборгувала та слід в нього забрати гроші. На вказану пропозицію вони погодились та всі разом на автомобілі ОСОБА_16 вперше поїхали в м.Вінницю, де ОСОБА_13 вказав на особу, яка йому заборгувала та вказав місце де він проживає. Чим займався потерпілий, їм не було відомо. В подальшому вони повернулись в м.Коростень та через деякий час знову приїхали в м.Вінницю в обідній час. Помітивши, що вказана особа ОСОБА_14 направилась додому, вони на автомобілі ОСОБА_16 під`їхали до його під`їзду, він залишився на вулиці, ОСОБА_6 піднявся на сходи в під`їзді. Коли потерпілий зайшов у під`їзд, то він ОСОБА_6 подав знак, махнувши рукою, а сам залишився чекати, щоб не йшли сторонні особи. Коли він зайшов в під`їзд, то потерпілий лежав на підлозі. Вони швидко зірвали сумку з потерпілого та направились до автомобіля, який стояв в обумовленому місці. Коли сіли в автомобіль, сумку віддали ОСОБА_18 , який дивився що там знаходиться. Про те, що потерпілий помер він не знав та про такі наслідки нападу вони не домовлялись. Він знає, що брат займався професійно боксом. Після скоєння злочину, автомобілем направились в м.Коростень та ОСОБА_19 залякав, щоб нічого про зазначену подію не розповідали. Цивільний позов потерпілої визнав частково.

Обвинувачені також суду повідомили, що жодні обставини викладені в обвинувальному акті ними не оспорюються та вважали за недоцільне досліджувати докази щодо вказаних обставин. При цьому вони повідомили, що розуміють зміст тих обставин, що ними не оспорюються.

Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні суду пояснила, що її покійний чоловік ОСОБА_11 займався обміном валюти на ринку «Урожай». Так, 14.02.2014 року вона готувала святкову вечерю та чекала чоловіка. Напередодні вони майже не спали, оскільки їх затопила сусідка зверху, тому чоловік мав з роботи повернутися раніше. Вона була вдома, в цей час в двері подзвонила мама сусідки та повідомила, що її чоловік лежить в під`їзді. Коли вона побачила чоловіка, то викликала карету швидкої допомоги. Також потерпіла повідомила, що в її чоловіка постійно при собі була значна сума коштів, оскільки він займався обміном валюти, боргів ніколи не було, він сам позичав кошти, про що вів записи майже кожен день, коли люди повертали кошти. Цивільний позов підтримала та щодо міри покарання обвинуваченим поклалась на розсуд суду.

З досліджених доказів, що надані сторонами під час судового провадження вбачається, що смерть ОСОБА_11 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми, у виді: крововиливу у м`які тканини волосяної частини голови у тьмяно скроневій ділянці зліва, потиличній ділянці справа, забійної рани в ділянці правої вушної раковини, синця з садном у правій вилично-орбітальній ділянці, синця на слизовій оболонці нижньої губи зліва, перелому кісток основи та склепіння черепа справа з утворенням фрагментів у середній черепній ямці справа і по краю великого потиличного отвору, поширеного субарахноїдального крововиливу в лобній, тьмяно-скроневій і потиличній ділянках, перелому правої виличної кістки, яка ускладнилася набряком та дислокацією головного мозку. Вказані тілесні ушкодження в ділянці голови ОСОБА_11 отримані не менш, ніж від чотирьох травматичних впливів у відповідні ділянки голови твердого тупого предмету та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 134 від 25.03.2014.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 28.11.2014 року за показаннями ОСОБА_6 , який проведений за участю захисника ОСОБА_8 , спеціаліста НДЕКЦ УМВС України у Волинській області, спеціаліста судово-медичної експертизи, понятих, вбачається, що ОСОБА_6 повідомив про обставини вчинення ним злочину спільно з ОСОБА_7 та особою на призвісько « ОСОБА_20 » та продемонстрував механізм нанесення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , а саме нанесення удару кулаком в голову. Повідомлені ОСОБА_6 під час слідчого експерименту обставини вчинення злочину є аналогічними до його показань в судовому засіданні, згідно яких ОСОБА_6 повідомив суду про його спільні дії разом з ОСОБА_7 та ще однією особою та зазначив про нанесення одного сильного удару кулаком в голову потерпілого від якого потерпілий впав.

З висновку додаткової судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 № 126-к від 10.12.2014 року вбачається, що характер і локалізація тілесних ушкоджень в ділянці голови у ОСОБА_11 (крововиливи в м`які тканини волосяної частини голови в тьмяно-скроневій ділянці зліва (1), потиличній ділянці ділянці справа (1), забійні рани в ділянці правої вушної раковини (2), синець з садном правій вилично-орбітальній ділянці (1), синець на слизовій оболонці нижньої губи зліва (1), перелом кісток основи та склепіння черепа справа з утворенням фрагментів в середній черепній ямки справа і по краю великого потиличного отвору, поширений субарахноїдальний крововилив в лобній, тім`яно-скроневій і потиличній ділянках, перелом правої виличної кістки), свідчать про не менш, ніж чотири травматичні впливи у відповідні ділянки голови (тьмяно-скронева ділянка зліва, потилична ділянка справа, права вилично-орбітальна ділянка і ділянка нижньої губи зліва). Морфологічні прояви черепно-мозкової травми, що призвели до настання смерті ОСОБА_11 , свідчать про сукупну дію у не менш, ніж дві ділянки голови (права вилично-орбітальна ділянка обличчя та потилична ділянка справа), що за механізмом утворення не суперечать обставинам, викладеним у протоколі допиту ОСОБА_6 від 28.11.2014 р. («…виконав лівою рукою зжатою в кулак боковий удар … в праву верхню частину обличчя … від даного удару «валютчик» піднявся в повітря та пролетівши над східцями впав спиною, головою доверху на підлогу, під дані східці…») та у протоколі допиту ОСОБА_7 від 27.11.2014 р. («…лівою рукою зігнутою у кулак наносить один удар в праву верхню частину обличчя … від даного удару «валютчик» піднявся в повітря та пролетівши над східцями впав спиною, головою доверху на підлогу…»), тобто черепно-мозкова травма могла утворитись внаслідок удару кулаком в ділянку обличчя з послідуючим співударянням голови до бетонної підлоги чи бетонні східці. Таким чином, кожна з двох травматичних дій ( у праву вилично-орбітальну ділянку обличчя та потиличну ділянку справа) знаходиться у причинному зв`язку з утворенням черепно-мозкової травми у ОСОБА_11 , яка належить до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпекою для життя в момент спричинення і призвела до настання смерті.

З висновку судово-трасологічної експертизи 17.11.2014р. № 621- Т вбачається, що шість слідів взуття, які вилучені 14.02.2014року під час огляду місця події за фактом виявлення трупа ОСОБА_11 в під`їзді по АДРЕСА_4 , залишення трьома різними групами взуття: а саме:

- сліди на фотознімку №1 та №2 залишені низом взуття, яке належить до одної групи взуття; сліди взуття на фотознімку №3 та №4 залишені низом взуття, яке належить до другої групи взуття; сліди взуття на двох гіпсових зліпках залишені низом взуття, яке належить до третьої групи взуття.

Згідно висновку судово-трасологічної експертизи №601-Т від 11.11.2014 року, сліди взуття на аркушах фотографічного паперу №1 та № 2, які сфотографовані під час огляду місця події 14.02.2014 року за фактом вбивства ОСОБА_11 по АДРЕСА_5 залишені групою взуття, до групи якої належить взуття (напівчеревики), які були вилучені під час проведення обшуку 06.11.2014 року у будинку в якому проживає ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_6 . Сліди взуття на аркушах фотографічного паперу №3 та №4, які сфотографовані під час ОМП 14.02.2014 року за фактом вбивства ОСОБА_11 по АДРЕСА_5 залишені групою взуття, до групи якої належить взуття (зимові черевики), які були вилучені під час проведення обшуку 06.11.2014 року у будинку в якому проживає ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_7 .

Відповідно до висновку експерта №446 від 21.11.2014р. на поверхні чоловічого взуття ( об`єкти 1, 2, 3, 4), вилученого під час обшуку у помешканні по АДРЕСА_7 , виявлені клітини з ядрами. В результаті проведеного дослідження встановлені генетичні ознаки (ДНК- профіль) клітин на поверхні чоловічого взуття (об`єкт 4), вилученого під час обшуку у помешканні по АДРЕСА_7 . Генетичні ознаки (ДНК-профіль) клітин на поверхні чоловічого взуття (об`єкти 1,2,3) не встановлені. Генетичні ознаки (ДНК-профіль) клітин на поверхні чоловічого взуття (об`єкт 4) збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 (як ОСОБА_6 в постанові слідчого) та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_7 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_6 та в об`єкті 4 складає 5,484х10-25. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 1,82 септильйонів (1,82х1024) осіб. Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_7 виключається.

Вилучені під час досудового розслідування зразки, виявлені та вилучені сліди злочину, речі та предмети, оглянуті у встановленому порядку та визнані речовими доказами та передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ВМВ УМВС України у Вінницькій області, що вбачається з протоколів огляду предметів від 26.08.2014 року та від 14.01.2015 року, постанов про приєднання до матеріалів провадження речових доказів від 26.08.2014 року та від 14.01.2015 року та відповідних квитанцій №594 від 28.08.2014 року та №19 від 26.01.2015 року.

З постанови про закриття кримінального провадження від 22.01.2015 року вбачається, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_21 за ч. 2 ст. 187 КК України закрито у зв`язку з його смертю.

З акту судовопсихіатричної експертизи № 342 від 04.12.2014 року вбачається, що у ОСОБА_6 ознак будь-якого психічного захворювання, а рівно-тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності в період, що відноситься до часу вчинення інкримінованого йому правопорушення не виявлялося. Він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. У ОСОБА_6 ознак будь-якого психічного захворювання в даний час не виявляється. Він може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Примінення примусових заходів медичного характеру в даний час не потребує. В момент вчинення злочину ОСОБА_6 не виявляв ознак будь-якого емоційного стану, який би мав правове значення. За своїм психічним станом в період вчинення правопорушення ОСОБА_6 міг усвідомлювати значення своїх дій та контролювати їх.

ОСОБА_7 ознак будь-якого психічного захворювання, а рівно-тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності в період, що відноситься до часу вчинення інкримінованого йому правопорушення не виявлялося. Він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. У ОСОБА_7 ознак будь-якого психічного захворювання в даний час не виявляється. Він може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Примінення примусових заходів медичного характеру в даний час не потребує. В момент вчинення злочину ОСОБА_7 не виявляв ознак будь-якого емоційного стану, який би мав правове значення. За своїм психічним станом в період вчинення правопорушення ОСОБА_7 міг усвідомлювати значення своїх дій та контролювати їх, що підтверджується актом судово-психіатричної експертизи №341 від 04.12.2014 року.

Всі учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд, заслухавши показання обвинувачених, потерпілої, дослідивши докази в заявленому сторонами та потерпілою обсязі дійшов наступних висновків.

Під час судового провадження обвинувачені визнали свою винуватість у вчинені злочинів, повідомили, що жодні обставини встановлені під час досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті ними не оспорюються, надали показання та повідомили про обставини вчинення ними злочинів.

Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Розглянувши вказане провадження в межах висунутого обвинувачення, дослідивши докази у справі в заявленому сторонами обсязі, суд дійшов висновку, що винуватість обвинувачених доведена стороною обвинувачення, оскільки підтверджена сукупністю доказів у справі, які суд приймає до уваги як належні, допустимі та достатні для висновків суду.

Так, суд приймає до уваги та кладе в основу вироку показання обвинувачених, які в судовому засіданні винуватість у вчиненні злочинів визнали та надали добровільні показання щодо обставин вчинення ними злочинів. Вказані показання повністю узгоджуються з показаннями потерпілої та дослідженими письмовими доказами у справі, а саме висновками експертиз, протоколом слідчого експерименту та іншими доказами наданими стороною обвинувачення.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 добровільно повідомили суду всі обставини вчинення злочину, які підтверджують наявність умислу на вчинення розбійного нападу на ОСОБА_11 , їх спільні дії.

При оцінці зазначеного суд виходить з приписів Постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», згідно яких під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. Небезпечне для життя чи здоров`я насильство - це в тому числі умисне заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження. Розбій вважається закінченим з моменту вчинення нападу.

З показань ОСОБА_6 вбачається, що він маючи на меті «відпрацювати борг» та будучи повідомленим про спосіб заволодіння грошима потерпілого з застосуванням насильства, повідомив та залучив до вчинення злочину свого брата ОСОБА_7 . Вказані обставини утворення спільного умислу на вчинення нападу зазначив і обвинувачений ОСОБА_7 , який суду повідомив, що дійсно був обізнаний у планах ОСОБА_6 , з його слів знав про те, яким чином ОСОБА_6 необхідно «відпрацювати борг», а саме відібрати гроші в людини у м. Вінниці та надав свою згоду на вказане.

Суд враховує, що згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.
З показань обвинувачених вбачається, що вони діяли спільно, приїздили в м. Вінницю з метою відслідкувати місце роботи та проживання потерпілого, а потім приїхали до м. Вінниці з метою вчинення злочину, при цьому заздалегідь розподілили ролі, згідно яких ОСОБА_7 мав спостерігати за місцем вчинення злочину та у випадку активного супротиву потерпілого прийти на допомогу ОСОБА_6 , який мав застосувати до потерпілого насильство.
Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинувачені дійшли попередньої змови щодо вчинення нападу на потерпілого, оскільки ОСОБА_7 знав про спосіб заволодіння чужим майном потерпілого та те, що ОСОБА_6 буде застосовувати до нього насильство.
При цьому суд звертає увагу, що ОСОБА_7 було достовірно відомо, що ОСОБА_6 професійно займався боксом, а тому застосоване насильство буде з будь-якому разі небезпечним для здоров`я потерпілого.
Суд, також вважає доведеним корисливий мотив вчинення злочину, оскільки обвинувачені повідомили, що хоча і вчиняли злочин під тиском іншої особи, але переслідували мету позбавитись «боргових зобов`язань» ОСОБА_6 та саме вони вдвох, спільно обшукали потерпілого та заволоділи його сумкою з особистими речами.
Розглядаючи питання щодо дії обвинуваченого ОСОБА_6 , суд приймає до уваги те, що ОСОБА_6 повідомив, що він наніс один удар потерпілому кулаком в голову, від якого потерпілий впав та вдарився об сходини. Суд звертає увагу, що вказані показання щодо механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілому підтверджені висновком додаткового судово-медичної експертизи, яким визначено, що черепно-мозкова травма могла утворитись внаслідок удару кулаком в ділянку обличчя з послідуючим співударянням голови до бетонної підлоги чи бетонні східці.

Крім того, експертом вказано, що кожна з двох травматичних дій ( у праву вилично-орбітальну ділянку обличчя та потиличну ділянку справа) знаходиться у причинному зв`язку з утворенням черепно-мозкової травми у ОСОБА_11 , яка належить до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпекою для життя в момент спричинення і призвела до настання смерті, що свідчить про те, що саме від умисних дій ОСОБА_6 настала смерть ОСОБА_11 .

Факт умисного заподіяння удару ОСОБА_6 не оспорюється та є доведеним, оскільки підтверджений його показаннями, які узгоджуються з висновком судово медичної експертизи. При цьому суд звертає увагу, що ОСОБА_6 займався професійно боксом, в зв`язку з чим міг та повинен був усвідомлювати, що його удар може призвести до наслідків у виді смерті потерпілого, що утворює суб`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Разом з тим, з показань як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_7 та даних, що підтверджують нанесення лише одного удару, вбачається, що спільний умисел обвинувачених на вчинення розбійного нападу наслідку у вигляді смерті потерпілого не передбачав, що переконує суд у тому, що відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК України має нести саме ОСОБА_6 , як особа вчинила дії, що призвели до смерті потерпілого.

Вказані докази в сукупності доводять винуватість обвинувачених, є достатніми для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_6 та ОСОБА_7 складів злочинів та надання правової кваліфікації дій обвинувачених.

Суд, оцінивши сукупність доказів у справі, врахувавши приписи ст. 337 КПК України, та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_6 , кваліфікує дії обвинуваченого:

за ч. 2 ст. 121 КК України, як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого;

за ч.4 ст. 187 КК України, як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст. 187 К України, як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З повідомлення Коростенської центральної міської лікарні № 1466 та Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 від 07.07.2014 року вбачається, що ОСОБА_6 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

З характеристики, виданої за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що за місцем проживання ОСОБА_6 характеризується позитивно.

З заключення педіатричної ЛКК Коростенської ЦМЛ від 17.04.2014 року вбачається, що ОСОБА_6 перебуває на диспансерному обліку.

З вимоги про судимість від 17.10.2014 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, вчинив сукупність умисних злочинів, в тому числі і особливо тяжкий корисливий злочин, вину у вчиненні злочинів визнав, просив вибачення у потерпілої, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, шкоду потерпілій не відшкодував.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З повідомлення Коростенської центральної міської лікарні № 1465 та Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 від 07.07.2014 року вбачається, що ОСОБА_22 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

З характеристики, видано за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що за місцем проживання ОСОБА_7 характеризується позитивно.

З вимоги про судимість від 17.10.2014 року щодо ОСОБА_7 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Судимий 05.12.2007 року Коростенським міським судом Житомирської області за ч.2 ст. 187, ч.3 ст. 185, ст. 70 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна. ОСОБА_7 25.05.2012 року звільнений з місць позбавлення волі з заміною невідбутого покарання у виді позбавлення волі на 2 роки виправних робіт, згідно постанови суду від 17.05.2012 року. В подальшому ОСОБА_7 13.12.2013 року від відбування покарання у виді виправних робіт звільнений умовно-достроково, що переконує суд у тому, що ним вчинено злочин в період невідбутого покарання за попереднім вироком.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий, вчинив умисний тяжкий корисливий злочин в період невідбутого покарання, вину у вчиненні злочинів визнав, просив вибачення у потерпілої, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні дітей, шкоду потерпілій не відшкодував.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття та наявність на утриманні неповнолітніх дітей.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, думки потерпілої щодо міри покарання обвинуваченим, конкретних обставин справи, осіб обвинувачених, тяжкості вчинених злочинів, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі із призначенням додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Враховуючи, що ОСОБА_6 вчинено сукупність злочинів, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 70 КК України та призначити остаточне покарання обвинуваченому за сукупністю злочинів.

Враховуючи, що ОСОБА_7 вчинив злочин під час невідбутого покарання у виді виправних робіт за попереднім вироком суд дійшов виноску про необхідність застосування вимог ст. 71,72 КК України та призначення остаточного покарання обвинуваченому за сукупністю вироків.

При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином в сумі 1000000, 00 гривень суд виходить з наступного.

Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п. 9 ППВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Вирішуючи питання про вид відповідальності суд виходить з того, що на осіб, які заподіяли шкоду спільно (взаємопов`язаними діями або об`єднаними спільним злочинним наміром), відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК покладається солідарна відповідальність перед потерпілим, а згідно з ч. 2 цієї статті за заявою останнього суд може визначити відповідальність цих осіб у частці відповідно до ступеня їхньої вини.
Вказане передбачено також п. 13 ППВСУ № 3 від 31.03.89, згідно якого при вчиненні злочину кількома особами вони несуть солідарну відповідальність за заподіяну шкоду - за епізодами злочину, в яких встановлено їх спільну участь.
Потерпілою на обґрунтування моральної шкоди вказано, що в результаті вчинення злочину в її життя сталися негативні зміни, а саме: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов`язків, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, дратівливість, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, погіршення можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив.

Зазначене переконує суд у тому, що потерпілій моральна шкода заподіяна смертю чоловіка, що зумовлює висновок суду про заподіяння потерпілій моральної шкоди саме діями обвинуваченого ОСОБА_6 . Суд приймає до уваги, що спільної участі обвинувачених у спричиненні смерті чоловіка потерпілої під час судового розгляду не встановлено, що зумовлює рішення суду про відсутність підстав для солідарної відповідальності обвинувачених. Враховуючи зазначене, суд вважає, що моральну шкоду потерпілій слід відшкодовувати винній особі - ОСОБА_6 .
Разом з тим, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходячи з засад розумності та справедливості вважає, що сума в 1000000 гривень є завищеною та приходить до висновку, про необхідність задоволення позову в цій частині частково в сумі 500000 гривень, оскільки наслідки злочину є незворотними та відновити попередній стан неможливо.

Крім того, з обвинувачених слід стягнути в рівних частках судові витрати у справі, які згідно із довідками про проведення експертиз в кримінальному провадженні № 0000044 становлять 30785,40 гривень та вирішити питання про речові докази.

Запобіжні заходи у вказаному кримінальному провадженні щодо обвинувачених не обирались.

Керуючись ст. 185 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч.4 ст. 187 КК України.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді дев`яти років позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 187 КК України у виді одинадцяти років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити остаточне покарання у виді одинадцяти років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з дня постановлення вироку, тобто 01 липня 2015 року.

Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

На підставі ст. 71, 72 КК України, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного за цим вироком покарання невідбутої частини покарання за вироком Коростенського міського суду Житомирської області 05.12.2007 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді дев`яти років одного місяця позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Строк покарання ОСОБА_23 рахувати з дня постановлення вироку, тобто 01 липня 2015 року.

Цивільний позов ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 500 000 моральної шкоди, завданої злочином.

Стягнути в рівних долях з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні № 0000044 в сумі 30785,40 гривень.

Речові докази у справі, а саме чорний поліетиленовий пакет з парою черевик чорного кольору, кепку чорного кольору, кофту темно сірого кольору, спортивну кофту чорно - блакитного кольору, майку сірого кольору, труси сірого кольору, 2 пари шкарпеток чорного і синього кольорів, спортивні штани синього кольору, ремень чорного кольору, джинсові штани синього кольору, пачку цигарок марки «LD, частину зубного протеза з 4-зубів; 4 фотознімки; два гіпсові зліпки зі слідом взуття; змив з «РБК» з підлоги; чорний ремінь; 4 недопалки; зразок крові ОСОБА_24 ; крові ОСОБА_10 ; зразок крові ОСОБА_25 ; змив із застібки куртки ОСОБА_11 ; вушко від застібки; зразок крові трупа ОСОБА_11 ; зрізи нігтів ОСОБА_11 та змив на марлю піднігтьового вмісту; зразок крові ОСОБА_26 ; зразок крові ОСОБА_27 ; зразок крові ОСОБА_7 ; зразок крові ОСОБА_6 ; дактилокарти, що перебувають на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВМВ УМВС України у Вінницькій області, згідно квитанції №594 від 28.08.2014 року знищити.

Речові докази у справі, а саме два гіпсових зліпки зі слідом взуття, биту, три пари чоловічого взуття, які перебувають на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВМВ УМВС України у Вінницькій області згідно квитанції №19 від 26.01.2015 року - знищити.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особами, які перебувають під вартою протягом 30 днів з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Головуючий суддя:
Судді: