Справа № 1-408/11
В И Р О К

іменем України

08.06.2011 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Лисенка Владислава Вікторовича

при секретарі: Ярмольській І.В.

за участи прокурора: Федоренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, що має середню спеціальну освіту, одруженого працюючого приватним підприємцем, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, с. П.П. Борщагівка, АДРЕСА_1, -

· у вчиненні злочину, передбаченого ч 1 ст. 172 КК України, -

·

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 згідно свідоцтва Серія В01 № 468735, номер запису про зміну свідоцтва 1002860 про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, зареєстрований Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області 25.09.1998 року та взятий на облік Києво-Святошинської державної податкової інспекції серія 3 № 730023, як приватний підприємець та платник податків.

Із зазначеного часу ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність у вигляді вантажного перевезення та експедиційні послуг по Україні та СНД.

При здійсненні підприємницької діяльності ОСОБА_1, будучи службовою особою, що наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, в тому числі щодо прийняття на роботу та звільнення працівників, умисно, з метою ухилення від сплати, передбачених Законом України «Про порядок з доходів громадян», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням» обов'язкових податків, зборів, страхових внесків та платежів до управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області, Києво-Святошинському районному центрі зайнятості населення та Києво-Святошинському районному відділенні виконавчої дирекції Київської області фонду соціального страхування населення від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань умисно грубо порушив законодавство України про працю.

Так, на початку березня 2010 року ОСОБА_1, перебуваючи на території АДРЕСА_2, за усною домовленістю з мешканцем Автономної Республіки Крим м. Бахчисарай - ОСОБА_2, прийняв останнього водієм вантажного автомобіля НОМЕР_1, напівпричіп АІ 75-93 XX по перевезенню по Україні та СНД. Визначивши графік роботи у середньому 3 рейси на 2 місяці та оплатою праці за місяць отримував 900 грн.

Відповідно укладеної з грубими порушеннями трудового законодавства України вказаної домовленості ОСОБА_1 надавав ОСОБА_2 виконувати роботу водія вантажного автомобіля по маршруту Москва Санк-Петербург Київ в період з лютого 2010 року по жовтень 2010 року, при цьому отримуючи оплатою праці у розмірі за місяць 900 грн.

При цьому будь-які документи ОСОБА_1 щодо об'єму та розрахунку за виконані роботи умисно не укладались, обов'язкові податки, збори, страхові внески та платежі не сплачувались.

Таким чином, в порушення ст. 24 Кодексу Законів про працю України, якою передбачено укладання трудового договору в письмовій формі з найманим працівником, ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено що власник зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку та ст. 94 Кодексу Законів про працю України, згідно якої передбачена виплата та розмір заробітної плати, приватним підприємцем ОСОБА_1 з найнятим працівником ОСОБА_2 в письмовій формі трудовий договір не укладався, не велися табелі обліку робочого часу, не складалися відомості про нарахування та виплату заробітної плати найманому працівнику, не здійснювались відповідні відрахування до фондів обов'язкового державного соціального страхування.

ОСОБА_1 допустив до роботи у вказане підприємство громадянина ОСОБА_3 із грубими порушеннями КзпПУ, що підтверджується актом перевірки територіальної державної інспекції праці у Київській області № 10-24-124/12 від 17.02.2011 р. та актом перевірки ДПІ в Києво-Святошинському районі № 89/17-1/НОМЕР_2 від 03.02.11.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та суду пояснив, що він займається вантажними перевезеннями по країнам СНД.

Приблизно 03.03.2010 року до нього зателефонував ОСОБА_2 і попросив влаштувати останнього на роботу водієм, на що він погодився. На рахунок заробітної плати він повідомив ОСОБА_2, що вона залежатиме від якості виконання його безпосередніх обов'язків. Через кілька днів ОСОБА_2 приїхав до м. Києва, прийняв вантажний автомобіль марки ДАФ, д/н AI 09-57 АО, напівпричіп AI 73-93 XX і приступив до роботи. Трудової угоди він з ОСОБА_4 не укладав, ніяких записів до останнього трудової книжки не вносив, до пенсійного фонду Києво-Святошинського району звіту не подавав, по ОСОБА_2 кошти не перераховувалися. Приблизно наприкінці лютого 2010 року ОСОБА_2 виконав свій перший рейс до м. Москва Російської Федерації. Взагалі в середньому ОСОБА_2 виконував 3 рейси на 2 місяці. Право керування на вантажному автомобілі ДАФ д/н AI 09-57 АО напівпричіп AI 73-93 XX ОСОБА_2 здійснював відповідно шляхових листів міжнародного перевезення. За виконану роботу ОСОБА_2 отримував щомісячно в розмірі мінімальної заробітної плати у сумі 850-900 гривень на місяць. У відомостях про виплату заробітної плати ОСОБА_2 не розписувався. ОСОБА_4 пропрацював приблизно з лютого по жовтень 2010 року. У вчиненому розкаявся. Просив його суворо не карати.

Крім повного визнання вини підсудним, його вину у вчиненні злочину повністю підтверджують докази, які є в матеріалах справи і які були досліджені в ході судового слідства, а саме:

· акт перевірки № 10/24/124/12 від 17.02.2011 року, згідно якого в порушення вимог ст.ст. 21; 24 КЗпП України було виявлено фактичне оформлення трудових відносин між ОСОБА_1 та працівником ОСОБА_5 В період з березня по жовтень 2010 року згідно письмових пояснень підприємця заробітна плата працівнику виплачувалась у розмірі законодавчо встановленого мінімуму (а.с. 4-5);

· акт № 89/17-1/НОМЕР_2 від 03.02.2011 року, згідно якого перевіркою встановлено порушення п. 6 ст. 128 ГК України; п.п. 8.1.1; 8.1 ст. 8 ЗУ „Про податок з доходів фізичних осіб; п. 19.2 ст. 19 ЗУ „Про податок з доходів фізичних осіб. перевіркою встановлено заниження податку з доходів фізичних осіб із заробітної плати найманих працівників у розмірі 2388 грн. (а.с. 7-18);

· копія свідоцтва про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_1 (а.с. 26);

· копія свідоцтва про сплату єдиного податку ОСОБА_1 (а.с. 30);

· копія ліцензії міністерства транспорту та звязку України на імя ОСОБА_1 (а.с. 31).

Суд визнає, що підсудний ОСОБА_1 давав правдиві покази суду, які підтверджуються іншими доказами, дослідженими в ході судового слідства.

Тому, оцінивши зібрані по справі та досліджені в ході судового слідства докази, суд приходить до переконання, що вина підсудного ОСОБА_1 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ч 1 ст. 172 КК України, як грубе порушення законодавства про працю.

Обставиною, що помякшує покарання підсудного ОСОБА_1, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_1, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_1 М,М., суд, крім обставини, що помякшує його покарання, враховує ступінь тяжкості, обставини вчиненого злочину та особу підсудного ОСОБА_1, який вчинив злочин невеликої тяжкості, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, тому з урахуванням обставин справи та даних про особу підсудного ОСОБА_1, суд приходить до переконання про необхідність призначити підсудному ОСОБА_1 покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч 1 ст. 172 КК України і не знаходить підстав для призначення іншого виду покарання, передбаченого санкцією ч 1 ст. 172 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено. Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 323 - 324 КПК України, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч 1 ст. 172 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу в сумі 600 (шістсот) гривень.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок може бути оскаржено протягом 15 діб з дня його проголошення до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області прокурором, потерпілим, а засудженим в той же термін з моменту вручення йому копії вироку.

СУДДЯ: