Справа № 482/2015/14-к
В И Р О К

Іменем України
23 березня 2015 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР № 0000666 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Одеса Миколаївської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою (11 кл.), розлученого, на утриманні одна малолітня дитина, працюючого охоронником комунального підприємства «Новоодеський міський водоканал», інвалідом не являється, військовозобов`язаного, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , а зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 296 КК України,

і

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Михайлівка Новоодеського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, на утриманні одна неповнолітня дитина, не працюючого, інвалідом не являється, військовозобов`язаного, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 296 КК України,

з учасниками судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,
В С Т А Н О В И В:
20 вересня 2014 року, близько 15.00 год. обвинувачені ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні Михайлівського сільського будинку культури, що розташований за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с. Михайлівка, вул. Хомченка, 96, з хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, демонструючи особисту зухвалість, виражалися нецензурною лайкою та штовхали руками громадян, що знаходилися в будинку культури, на зауваження яких не реагували.

Далі, намагаючись заспокоїти та вивести з приміщення клубу обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які продовжували виражатися нецензурною лайкою відносно громадян, обвинувачений ОСОБА_3 вдарив кулаком в обличчя ОСОБА_8 , а на порозі будинку культури обвинувачений ОСОБА_4 з особливою зухвалістю наніс ОСОБА_6 удар кулаком правої руки в область щелепи, від якого той впав на землю. Після цього ОСОБА_3 і ОСОБА_4 покинули місце події.

Цього ж дня, близько 15.30 год. обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , повернулися до сільського будинку культури, де продовжили ображати нецензурною лайкою присутніх громадян, при цьому обвинувачений ОСОБА_4 з особливою зухвалістю штовхнув у груди ОСОБА_9 , внаслідок чого той впав на землю, потім вдарив правою рукою в область носу ОСОБА_7 .

В цей час, ОСОБА_10 , намагаючись припинити хуліганські дії та заспокоїти ОСОБА_3 відвів його в сторону, але до них підбіг ОСОБА_4 , який повалив на землю ОСОБА_10 , а ОСОБА_3 утримуючи його сидячи на ньому зверху наніс не менше трьох ударів головою потерпілого об покриття дороги (асфальт). Після цих подій, які тривали близько 20 хвилин обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли.

Таким чином, обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 296 КК України, а саме, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, пов`язане з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії.

В ході розгляду кримінального провадження у судовому засіданні потерпілі надали суду угоду про примирення з обвинуваченими.

Відповідно до угоди про примирення, укладеної між обвинуваченими ОСОБА_3 й ОСОБА_4 і потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , сторони визначили істотні для кримінального провадження обставини, правопорушенням потерпілим не завдано матеріальної шкоди, констатовано факт примирення між ними, які не мають один до одного претензій та обов`язків майнового і немайнового характеру, узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_3 і ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 3 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення між сторонами.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , тобто ч. 3 ст. 296 КК України є відповідно до ст. 12 КК України злочином середньої тяжкості, отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_3 і ОСОБА_4 цілком розуміють положення ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання, потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 цілком розуміють наслідки затвердження угоди, укладення якої ними є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови, угоди не суперечать вимогам КПК України, інтересам суспільства, сторони дійсно примирились, що підтверджено ними в судовому засіданні. Узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376, 474, 475 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 23 березня 2015 року укладену між обвинуваченими ОСОБА_3 й ОСОБА_4 і потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000666.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

В силу пунктів 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 у виді особистого зобов`язання залишити до вступу вироку в законну силу.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

В силу пунктів 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання залишити до вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржено на протязі 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд, з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Копія вироку вручається засудженим, прокурору і потерпілим під розписку.

Головуючий