АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_8 , яке погоджене з прокурором прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_9 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 березня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Керки Республіки Туркменістан, громадянина Туркменістану, студента 4 курсу Національного університету фізичного виховання і спорту України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Застосовуючи відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя взяв до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину, ті обставини, що підозрюваний є громадянином іншої держави, не працює, не одружений, з урахуванням чого дійшов висновку про наявність у кримінальному провадженні ризиків можливого ухилення підозрюваного від слідства і суду та незаконного впливу на потерпілого і свідків, яким не зможе запобігти більш м`який запобіжний захід.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід. Захисник зазначає, що висновки слідчого судді про наявність ризиків у кримінальному провадженні не підтверджуються матеріалами досудового розслідування та зроблені без належного урахування особи підозрюваного. Посилання слідчого судді на ті обставини, що підозрюваний є іноземцем, не одружений та не працює, як вважає захисник, жодним чином не свідчать про те, що він буде впливати на свідків і потерпілого у кримінальному провадженні чи ухилятиметься від слідства. Просить апеляційний суд взяти до уваги те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, чотири роки проживає на території України та навчається в інституті фізкультури, не має на меті вчиняти буд-які дії, які б могли перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного і захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження за клопотанням слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, в провадженні СВ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування № 0000525 від 19 січня 2015 року за ч. 2 ст. 186 КК України.
19 січня 2015 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину.
Згідно змісту підозри, 18 січня 2015 року о 22.50 ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою пр-т. Червонозоряний, 150, за попередньою змовою групою осіб із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинив відкрите викрадення мобільного телефону «Нокіа» у потерпілого ОСОБА_10 , завдавши йому матеріальної шкоди на суму 300 гривень.
Розглядаючи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність вагомих доказів, що вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, пославшись на дані, які містяться в протоколах допиту потерпілого, огляду місця події та допиту свідка.
Не оспорюється обґрунтованість підозри і в апеляційній скарзі захисника.
Однак, апеляційний суд, не ставлячи під сумнів вагомість доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження та на які послався слідчий суддя, вважає необхідним зазначити, що, враховуючи ті обставини, що відносно ОСОБА_7 ставилося питання про застосування винятково суворого запобіжного заходу, слідчий суддя, застосовуючи об`єктивний, всебічний підхід до вирішення цього питання, повинен був приділити особливу увагу оцінці обґрунтованості підозри з точки зору її достатності для обрання саме такого запобіжного заходу.
Разом з тим, слідчий суддя при розгляді клопотання, жодним чином не оцінив тих обставин, що в матеріалах клопотання відсутні дані про позицію сторони захисту стосовно висунутої підозри. Зокрема, в матеріалах провадження відсутні пояснення як ОСОБА_7 щодо обставин вчинення злочину, в якому він підозрюється, так і іншого підозрюваного, за попередньою змовою з яким орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_7 вчинив злочин.
При цьому в судовому засіданні під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 пояснив, що конфлікт, який виник між ним та потерпілим, був спровокований некоректними висловлюваннями потерпілого та саме потерпілий наніс першим ОСОБА_7 тілесні ушкодження. Стверджує, що не мав умислу на відкрите викрадення телефону потерпілого та вказує, що зазначений телефон вони побачили і забрали вже після завершення бійки, коли потерпілий залишив місце події. Однак, в матеріалах клопотання також не має даних і про одночасний допит потерпілого і підозрюваного, що б могло урівноважити права підозрюваного на захист при здійсненні кримінального провадження.
За таких обставин є обґрунтованими твердження підозрюваного, з приводу того, що слідчий суддя при розгляді клопотання врахував лише позицію сторони обвинувачення та не взяв до уваги позицію сторони захисту, що, як наслідок, вплинуло на правильність прийнятого рішення.
При розгляді клопотання слідчим суддею також було допущено порушення вимог закону, які стосуються критеріїв визначення виду запобіжного заходу щодо підозрюваного.
Як вбачається з ухвали, слідчий суддя визнав доведеними у кримінальному провадженні ризики того, що підозрюваний може впливати на потерпілого і свідків у кримінальному провадженні та переховуватися від слідства та суду.
Зі змісту ст. 184, 194, 196 КПК України вбачається, що висновки слідчого судді в ухвалі щодо наявності ризиків мають бути належно обґрунтованими і підтвердженими достатніми даними.
Проте, оцінюючи обґрунтованість висновків слідчого судді з приводу того, що ОСОБА_7 може впливати на свідків та потерпілого, колегія суддів вважає, що вони не заслуговують на увагу.
Наявність зазначеного ризику завжди повинна бути підтверджена даними, що чітко вказують на психологічний чи то фізичний тиск на потерпілого, свідка і джерело такого доказу повинно бути безумовним.
В своєму рішенні «Москаленко проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що ризик того, що заявник примушуватиме свідків і потерпілого давати неправдиві показання має вимірюватися наявністю достатніх підтверджуючих даних.
Висновки ж слідчого судді щодо можливого впливу ОСОБА_7 на свідків і потерпілого у кримінальному провадженні жодним чином не мотивовані та матеріалами кримінального провадження не підтверджені. Таким чином, вказаний ризик у цьому кримінальному провадженні є недоведеним.
Що стосується висновків слідчого судді про наявність ризику можливого ухилення підозрюваного від слідства та суду, та про те, що вказаному ризику не зможе запобігти жоден інший запобіжний захід, то апеляційний суд вважає необхідним вказати наступне.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 184 та п. 3 ч. 1 ст. 196 КПК України при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя повинен перевірити достатність обґрунтування клопотання слідчого щодо неможливості запобігання ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та навести відповідні обставини в своїй ухвалі.
При цьому слідчому судді слід мати на увазі, що відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення особи, діє презумпція на користь звільнення. Тому, тягар доведення обставин на користь утримання під вартою, завжди несе держава, а будь-які обставини, щодо доведеності яких залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення. Розподіл тягаря доведення зобов`язує слідчого суддю вирішити питання про звільнення підозрюваного, якщо слідчий, прокурор не надали доказів, достатніх, щоб переконати суддю у необхідності тримання під вартою.
Виходячи з доводів клопотання слідчого, слідчий суддя в своїй ухвалі обґрунтував необхідність запобігання небезпеці ухилення підозрюваного від слідства та суду тяжкістю злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , тими обставинами, що підозрюваний іноземець, не одружений і не працює.

Дійсно, тяжкість злочину та факт того, що підозрюваний є іноземцем можуть свідчити про наявність певного ступеню ризиків можливого ухилення від слідства та суду. Однак, ступінь вказаного ризику має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, зокрема особистості підозрюваного, які можуть зробити існування небезпеки переховування настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (Рішення Європейського суду з прав людини «Бекчієв проти Молдови»).
Згідно матеріалів клопотання, орган досудового розслідування при зверненні до слідчого судді з клопотанням не надав суду жодних даних про репутацію та соціальні зв`язки підозрюваного. Тобто суддею не було оцінено факторів, які б тим чи іншим чином характеризували особу підозрюваного, та в сукупності з тими обставинами, що він є іноземцем та підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, могли формулювати обґрунтовані висновки про те, що більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми стримуючими факторами для відвернення вчинення протиправних дій підозрюваним.
Те, що підозрюваний не одружений та не працює такими факторами не є, оскільки ОСОБА_7 ще навчається у вищому навчальному закладі, а в силу молодого віку відсутність сім`ї не є негативною характеристикою.
При цьому з матеріалів справи вбачається, що підозрюваний тривалий час проживає на території в України, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідності не притягався. Більше того, в судовому засіданні виступив радник посла Туркменістану в Україні, який позитивно охарактеризував підозрюваного та вказав, що на його переконання, ОСОБА_7 не вчинить жодних дій, які б могли перешкодити кримінальному провадженню. Також зазначив, що при спілкуванні з адміністрацією університету, останні висловили думку про можливість взяття на себе зобов`язань щодо дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків, взявши його на поруки.
Таким чином, сторона обвинувачення не впоралася із тягарем доведення необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою, а тому презумпція на користь звільнення мала стати достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу. Проте, слідчий суддя, підійшовши до розгляду клопотання однобічно, не об`єктивно, виніс невмотивовану ухвалу про застосування щодо ОСОБА_7 найтяжчого запобіжного заходу, хоча матеріали клопотання не містили для цього достатніх підстав.
З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є незаконною, а тому її слід скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у застосуванні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з підстав невмотивованості клопотання щодо наявності виключних підстав для обмеження свободи ОСОБА_7 , шляхом попереднього ув`язнення.
На переконання апеляційного суду, у даному кримінальному провадженні з урахуванням вищевикладеного, існує незначний ступінь ризиків з боку підозрюваного перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, однак таким ризикам, може дієво запобігти інший запобіжний захід, який не є виключним за своєю суворістю.
Адекватним та ефективним механізмом у цій справі буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. А, враховуючи те, що підозрюваний є студентом, на думку колегії суддів, домашній арешт має бути визначено на певний період доби, з метою надання можливості підозрюваному успішно завершити навчання.
Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 309, 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2015 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_8 , яке погоджене з прокурором прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_9 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати.
Клопотання слідчого СВ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_8 , яке погоджене з прокурором прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.
Відмовити у застосуванні щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти звільнити в залі суду.
Застосувати щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 , на період доби з 21.00 год. по 07.00 год. наступної доби.
Зобов`язати підозрюваного з`являтися за кожною вимогою суду чи іншого органу державної влади протягом дії запобіжного заходу.
Зобов`язати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибути у визначений ухвалою слідчого судді час до місця свого проживання.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого із встановленою ним періодичністю;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими, підозрюваним у кримінальному провадженні.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Строк дії ухвали визначити до 19 березня 2015 року.
Копію ухвали для виконання передати до органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 11-сс/796/247/2015 Категорія ст. 183 КПК України.
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_11
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1