Провадження № 1-кп/487/380/14
Справа № 487/6629/14-к
ВИРОК
Іменем України

13.08.2014 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0005919 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженки м. Миколаєва, українки, громадянки України, з середньою освітою, не працююючої, не заміжній, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України

ВСТАНОВИВ:

У невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, знаходячись в невстановленому місці, у невстановленої в ході досудового розслідування особи ОСОБА_4 незаконно придбала з метою подальшого збуту психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою не менше 0,140 г, з метою подальшого збуту.
В ході проведення оперативної закупки 13.12.2013 року о 18-42 годин, знаходячись біля будинку №9 по вул. Корабелів в м. Миколаєві, ОСОБА_4 , незаконно збула ОСОБА_5 психотропну речовину - амфетамін за грошову винагороду в розмірі 500 гривень.
Згідно висновку експерта №2089 від 24.12.2013 року, надана на експертизу порошкоподібна речовина, добровільна видана ОСОБА_5 , у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якого обмежено амфетамін, маса амфетаміну становить 0,140 г.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, перебачене ч.1 ст. 307 КК України, тобто незаконне зберігання з метою збуту, а рівно незаконний збут психотропних речовин.
24.06.2013 року в данному кримінальному провадженню №0005919, між прокурором прокуратури Заводського району м. Миколаєва ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладена угода про визнання винуватості.
Відповідно до даної угоди прокурор прокуратури Заводського району м. Миколаєва ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0005919 і обвинувачена ОСОБА_4 дійшли згоди, щодо формулювання підозри, всіх істотних для данного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 .
Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинна понести за вчинення кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання із випробуванням 2 роки, відповідно до п. 2,3,4 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки в період іспитового сроку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої інспекції.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винувасті, суд виходить з наступного:
Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 307 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжкого злочину.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 показали, що вона цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України. Крім того зазначила, що розуміє надані їй законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 ч. 2 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згодна з видом покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затверджені угоди.
Суд, переконався, що укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, прогроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість укладення угоди про визнання винуватості між прокурором прокуратури Заводського району м. Миколаєва ОСОБА_6 і обвинуваченою ОСОБА_4 і призначення останньої узгодженої сторонами міри покарання: за ч.1 ст. 307 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, що відповідає санкції ч.1 ст. 307 КК України, відповідно до ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання із випробуванням 2 роки, відповідно до п. 2,3,4 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки в період іспитового сроку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально- виконавчої інспекції.
Процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 293,68 грн. підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_4 .
Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази по справі підлягають знищенню.
Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 24.06.2014 року укладену між прокурором прокуратури Заводського району м. Миколаєва ОСОБА_6 і обвинуваченою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0005919 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України, за яким призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 24.06.2014 року покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання із випробуванням 2 роки, відповідно до п. 2,3,4 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки в період іспитового сроку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально- виконавчої інспекції.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України в Миколаївській області витрати на проведення експертизи 293,68 грн.
Речові докази: коробку від сірників, в якій знаходиться згорток з порошкоподібною речовиною світло-жовтого кольору, передану на зберігання до камери зберігання речових доказів Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області знишити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обмеження права оскарження вироку визначені ч.2 ст. 473 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1