Справа
№1-32/2007
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2007 р. м.
Хмельницький

Військовий місцевий суд
Хмельницького гарнізону у складі: головуючого - майора юстиції Семенюка М.М., при
секретареві Михайлюк І.М.,

з участю обвинувачів - помічників військового прокурора
Чернівецького гарнізону капітана юстиції Солдатова О.С., лейтенанта юстиції
Зайця О.В., захисника ОСОБА_2у
відкритому судовому засіданні в розташуванні суду розглянув кримінальну справу
про обвинувачення колишнього сержанта за контрактом військової частини 2195

ОСОБА_1, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_1р. в м. Хмельницький, українця, з середньою освітою, не
судимого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, військову службу
за контрактом проходив з жовтня 2004р. по жовтень 2007р., проживаючий в м.
Чернівці АДРЕСА_1, зареєстрований за адресою М.Хмельницький
АДРЕСА_2, в скоєнні злочину, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України.

Судовим
слідством військовий місцевий суд

ВСТАНОВИВ:

10 березня
2007р. сержант за контрактом ОСОБА_1, з метою тимчасово ухилитися від
військової служби, не з'явився без поважних причин з відпустки на службу у в/ч
2195. Знаходячись поза частиною він проводив час на свій розсуд. 27 серпня
2007р. ОСОБА_1 заявив про себе у Хмельницький зональний відділ ВСП,
військовослужбовцями якого і був затриманий.

Підсудний
ОСОБА_1 вину свою в скоєному визнав повністю та дав покази відповідні
вищевикладеному, але при цьому пояснив, що вечором 10 березня 2007р. в
м.Чернівці підвергся нападу, внаслідок чого втратив свідомість і прийшов до
тями в оселі невідомої йому жінки в поганому фізичному стані. Ця жінка виходила
його, сказала, що треба їти до прокурора, і напоїла чаєм, після чого він знов
втратив свідомість і прокинувся вже в місті Хмельницькому 26 серпня 2007р.

2

Відповідно до
витягу з наказу командира в/ч 2195 сержант військової служби за контрактом
ОСОБА_1 8 лютого 2007р. вибув у чергову відпустку по 9 березня 2007р.

Свідок ОСОБА_3,
командир застави, де проходив службу ОСОБА_1, показав, що останній в суботу 10
березня 2007 року повинен був вийти з відпустки на службу, однак не вийшов.
Прийнятими мірами знайти ОСОБА_1 не вдалося.

Свідок ОСОБА_4,
мати підсудного, показала, що вечором 12 березня 2007р. їй з Чернівців
подзвонила невістка, яка повідомила, що ОСОБА_1 з вчорашнього дня відсутній
дома. В ніч з 26 на 27 серпня 2007р. вона зустріла сина в Хмельницькому біля
свого дома. 27 серпня 2007р. вони зателефанували в Хмельницький зональний
відділ ВСП, звідки прийшли військовослужбовці та забрали його. Також свідок
пояснила, що зі слів сина їй відомо, що хтось його вдарив і він втратив
свідомість; прийшов до тями у якоїсь бабки, яка його виходила.

З протоколу про
затримання військовослужбовця видно, що 27 серпня 2007р. ОСОБА_1 був затриманий
працівниками Хмельницького зонального відділу ВСП.

Як вбачається з
висновку судово-медичної експертизи, тілесних ушкоджень у ОСОБА_1 не виявлено.

З висновків
амбулаторної судово-психіатричної експертизи видно, що ОСОБА_1 на даний час та
на період часу, який передував моменту виходу його з відпустки на службу, ознак
хроничного психічного захворювання або іншого тимчасового хворобливго розладу
психічної діяльності не виявляв та не виявляє, застосування примусових заходів
медичного характеру не потребує.

Відповідно до заключения стаціонарної
судової психолого-психіатричної експертизи, ОСОБА_1 душевними захворюваннями не
страждає, не страждав такими і на момент скоєння інкримінованого йому злочину,
міг та може усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними, примусових
заходів медичного характеру не потребує. Для ОСОБА_1 характерні такі
індивідуально-психологічні особливості, як оптимістичність, імпульсивність,
достатній рівень самооцінки, соціальна адаптованість, він розуміє
протизаконність скоєного, але покази його носять симулятивний характер. При
обстеженні ОСОБА_1 даних за вогнищеву неврологічну симптоматику, об'ємний
процес і пароксизмальну активність не виявлено.

Аналізуючи данні
про особистість підсудного, оцінюючи його поведінку в судовому засіданні суд
знаходить заключения обгрунтованими,
а ОСОБА_1 вважає осудним.

Згідно заключения військово-лікарської
комісії ОСОБА_1 придатний до військової служби.

3

Аналізуючи та
оцінюючи заяву підсудного про те, що він підвергся нападу, внаслідок чого
втратив свдомість і прокинувся у невідомій жінки, яка понад 5 місяців утримувала
його у себе до повного одуження, то суд вважає її надуманою з метою виправдати
свою відсутність на службі протягом тривалого часу, враховуючи протиречівість
показів ОСОБА_1, яки він давав на досудовому та судовому слідстві щодо причин
невиходу на службу 10 березня 2007р., часу та обставин нападу, а також заключения експертиз, під
час проведення яких даних, що свідчили б про отримання ним травми не
встановлено.

Проаналізувавши
та оцінивши досліджені докази у сукупності суд визнає вину підсудного доведеною.

Дії ОСОБА_1, в
ході яких він вчасно 10 березня 2007р., без поважних причин, з відпустки на
службу не з'явився і був відсутній на службі понад один місяць суд кваліфікує
за ст. 407 ч.З КК України.

При призначенні
покарання підсудному, суд враховує, що він злочин скоїв вперше, раніше ні в
чому протиправному помічений не був, до служби в армії та під час служби
характерезується позитивно, самостійно припинив ухилення від служби, має на
утриманні малолітню дитину, на даний час звільнений з військової служби.

Враховуючи
тяжкість злочину, обставини справи та особу винного, суд вважає за необхідне
призначити йому покарання близьке до мінімального, передбаченого санкцією ч.3
ст. 407 КК України та приходить до висновку про можливість його виправлення без
відбування покарання із застосуванням до нього ст.75 КК України.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, військовий місцевий суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати
винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України, на підставі
якої призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст.
75 КК України, звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання, якщо
він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього
обов'язки.

Відповідно до
ст. 76 КК України, покласти на засудженого обов'язок повідомляти органи
кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід
ОСОБА_1 - підписку про невиїзд - відмінити.

4

Вирок може бути
оскаржений та на нього внесено подання в апеляційному порядку у військовий
апеляційний суд Центрального регіону через військовий місцевий суд
Хмельницького гарнізону протягом 15 діб з моменту проголошення.