Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_9,

суддів: ОСОБА_10, ОСОБА_11,

за участю прокурора ОСОБА_12,

розглянула в судовому засіданні 24 червня 2015 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області від 07 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2013 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, не судимого,

засуджено:

за ч. 2 ст. 358 КК України (в редакції до 01.07.2011 року) до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки;

за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції до 01.07.2011 року) до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки;

за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

за ч. 3 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

за ч. 4 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього майна.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_1 звільнено від покарання за ч. 2 ст. 358 КК України (в редакції до 01.07.2011 року), ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції до 01.07.2011 року), ч. 2 ст. 190 КК України у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_1 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього майна;

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина України, не судимого,

засуджено:

за ч. 2 ст. 358 КК України (в редакції до 01.07.2011 року) до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки;

за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції до 01.07.2011 року) до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки;

за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

за ч. 3 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

за ч. 4 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього майна.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_3 звільнено від покарання за ч. 2 ст. 358 КК України (в редакції до 01.07.2011 року), ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції до 01.07.2011 року), ч. 2 ст. 190 КК України у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_3 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього майна;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_3,

громадянина України, не судимого,

засуджено:

за ч. 2 ст. 358 КК України (в редакції до 01.07.2011 року) до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки;

за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції до 01.07.2011 року) до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки;

за ч. 3 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

за ч. 4 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_2 звільнено від покарання за ч. 2 ст. 358 КК України (в редакції до 01.07.2011 року), ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції до 01.07.2011 року) у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_2 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього майна.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07 жовтня 2014 року вирок місцевого суду залишено без зміни. На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 звільнено від призначеного покарання.

За вироком суду ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 визнано винуватими та засуджено за вчинення злочинів на території м. Харкова за таких обставин.

Так, ОСОБА_2 у грудні 2006 року за попередньою змовою з невстановленими особами та особою, щодо якої виділені матеріали, підробивши документ - довідку про доходи, та надавши його працівникам ВАТ «Мегабанк», заволодів шахрайським шляхом кредитними коштами банку в розмірі 39 845,36 доларів США, що за курсом НБУ складало 318 762,88 грн, і становило особливо великий розмір.

Крім того, у січні 2008 року ОСОБА_2 і ОСОБА_4, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, за попередньою змовою між собою, підробивши документ - довідку про склад сім'ї, та надавши його працівникам ПАТ «ОТП Банк», заволоділи шахрайським шляхом кредитними коштами банку в розмірі 72 555 швейцарських франків, що за курсом НБУ складало 335 929,65 грн, і становило особливо великий розмір.

Крім того, ОСОБА_2 у липні 2007 року вступив у попередню змову з лідером секти - особою, щодо якої виділені матеріали, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, направлену на заволодіння чужим майном громадян - членів секти, шляхом шахрайства.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у липні 2007 року шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами ОСОБА_5 на загальну суму 15 640 доларів США, що за курсом НБУ складало 78 982 грн, і становило великий розмір; у листопаді 2007 року - квартирою, належною ОСОБА_6 та ОСОБА_7, вартістю 373 700 грн, що становило особливо великий розмір.

Крім того, 21 лютого 2008 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 і невстановлена особа підробили довідку про доходи ОСОБА_3, використавши яку, зазначені особи шахрайським шляхом заволоділи кредитними коштами ВАТ «Мегабанк» на загальну суму 20 000 грн.

Також у січні 2007 року ОСОБА_3 та особа, щодо якої виділені матеріали, шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами ОСОБА_8 в розмірі 667 Євро, що за курсом НБУ складало 4 725 грн.

Крім того, 11-12 лютого 2008 року ОСОБА_1 та невстановлені особи підробили документи - довідки про доходи, які надалі ОСОБА_1 використав для отримання кредитних коштів у ВАТ «Мегабанк», заподіявши банку шкоди на загальну суму 12 223,50 грн.

У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із судовим рішенням апеляційної інстанції, постановленим щодо ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, через істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особам засуджених внаслідок м'якості, просить ухвалу скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що апеляційний суд при призначенні покарання безпідставно застосував положення статей 49, 74 КК України, не врахував наслідків заподіяних злочинів, свого рішення належним чином не мотивував, постановивши ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 377 КПК України (1960 року).

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку поданої скарги, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 у вчиненні зазначених у вироку злочинів та правильність кваліфікації їх дій за ч. ч. 2, 3 ст. 358, ч. ч. 3, 4 ст. 190 КК України в касаційній скарзі прокурором не оспорюються.

Щодо доводів прокурора, викладених у його касаційній скарзі, про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочинів та особам засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 внаслідок м'якості, то вони, на думку колегії судів, є безпідставними.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання стосовно кожного засудженого та призначаючи їм покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статей кримінального закону, за яким їх засуджено, суд апеляційної інстанції, як убачається з мотивувальної частини ухвали, врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, їх тяжкість, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність обставин, що пом'якшують покарання.

Також апеляційний суд обґрунтовано застосував положення ст.ст. 49, 74 КК України та положення Закону України «Про амністію у 2014 році».

При цьому суд апеляційної інстанції ретельно перевірив доводи апеляції прокурора, й з наведенням відповідних мотивів дійшов обґрунтованого висновку про їх безпідставність.

Перегляд справи в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінально-процесуального закону.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК України (1960 року).

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які могли б вплинути на правильність та обґрунтованість судових рішень, не встановлено.

Керуючись статтями 395, 396 КПК України (1960 року), пунктами 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області від 07 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 - без зміни.

С у д д і:

ОСОБА_10 ОСОБА_9 ОСОБА_11