Справа № 163/1549/15-к
Провадження № 1-кп/163/63/15
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 липня 2015 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль кримінальне провадження №0000214 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Скрипиці Любомльського

району Волинської області, жительки

АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з

базовою вищою освітою, непрацюючої, незаміжньої,

згідно ст.89 КК України не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину),

передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 04 червня 2015 року близько 21-ї години, знаходячись на вулиці 1-го Травня в смт.Головне Любомльського району Волинської області, під час конфлікту, який виник на грунті особистих неприязних відносин, в ході словесної суперечки, схопила руками за волосся ОСОБА_4 та, потягнувши її голову до низу, нанесла один удар коліном ноги в обличчя, а саме, по носі, заподіявши в такий спосіб потерпілій легкі тілесні ушкодження у вигляді садна на спинці носа.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину в умисному нанесенні потерпілій ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень визнала повністю та показала, що з потерпілою, яка є її сусідкою, упродовж останнього часу перебуває в особистих неприязних відносинах. 04.06.2015 року біля 20 год. 30 хв., разом зі знайомою ОСОБА_6 вона йшла по вулиці 1 Травня в смт.Головне, попереду них йшла потерпіла ОСОБА_4 разом зі своєю сестрою ОСОБА_7 . В цей час, на зустріч їхав її співмешканець ОСОБА_8 разом з дитиною, який привітався до потерпілої та її сестри, а ті, у відповідь, також до нього привітались. Це їй не сподобалось та, як наслідок, між нею та ОСОБА_4 виникла словесна суперечка, яка супроводжувалась нецензурними висловлюваннями в адреси один одного. Оскільки потерпіла нецензурно ображала не лише її, але й її дитину, тому, в ході конфлікту, не витримавши таких образ, підбігла до ОСОБА_4 , вхопила її руками за волосся та, потягнувши до низу, нанесла один удар коліном по її носі, в результаті чого у потерпілої з носа потекла кров. У вчиненому щиро розкаялась, пообіцявши в подальшому не вчиняти аналогічних дій, та у потерпілої ОСОБА_4 попросила вибачення.

Потерпіла ОСОБА_4 суду дала показання про те, що з обвинуваченою ОСОБА_5 на протязі останнього часу перебуває в особистих неприязних відносинах. 04.06.2015 року біля 20 год. 30 хв., йдучи разом з сестрою по АДРЕСА_2 , до сестри - ОСОБА_7 привітався співмешканець обвинуваченої ОСОБА_5 , який їхав на зустріч, однак це останній не сподобалось і вона в образливій формі обізвала ОСОБА_7 . Вирішивши заступитись за сестрою, втрутилась у розмову, після чого між нею та обвинуваченою виникла словесна суперечка, яка супроводжувалась нецензурними висловлюваннями з обох сторін. Під час конфлікту, ОСОБА_5 , підбігши до неї ззаді, схопила її за волосся, потягнула голову до низу та нанесла один удар коліном ноги по носі, в результаті чого з носа потекла кров. Після цього, обвинувачена будь-якої медичної допомоги не надавала та додому, просити вибачення, не приходила. Вибачення, які висловила обвинувачена в судовому засіданні, прийняла, а щодо призначення останній виду та міри покарання поклалась на розсуд суду.

З висновку судово-медичного експерта Любомльського відділення СМЕ від 09.06.2015 року за №56 встановлено, що виявлене у потерпілої ОСОБА_4 садно на спинці носа утворилось від дії тупого предмету з шорсткою діючою поверхнею, можливо у вказаний час, і відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала свою вину в інкримінованому їй органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодилась з кваліфікацією вчиненого нею діяння, а учасники судового провадження не заперечили щодо встановлених фактичних обставин, тому суд, на підставі ч. 3 ст.349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України та у суду немає об`єктивних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченої у його вчиненні.
Обговорюючи питання про вид та міру покарання стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про її особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд відносить її щире каяття у вчиненому.

Обставин, які обтяжують покарання, суд не вбачає.

Крім цього, суд приймає до уваги молодий вік обвинуваченої, її сімейний стан, перебування на утриманні двох малолітніх дітей, позитивну характеристику з місця проживання, а також те, що вона в минулому уже притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення хуліганства, тобто злочину проти громадської безпеки, за що хоча й судимість погашена у встановленому порядку, однак враховується судом, як дані, що характеризують її особу, наслідки вчиненого злочину та позицію потерпілої.

Враховуючи причини та обставини заподіяння шкоди здоров`ю потерпілої ОСОБА_4 в їх сукупності з вищенаведеними обставинами та даними про особу обвинуваченої ОСОБА_5 , суд вважає, що останній слід призначити покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст. 125 КК України.

Таке визначене покарання обвинуваченій, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, буде відповідати завданням, загальним засадам призначення покарання та його меті.
Цивільний позов по справі не заявлено, а судові витрати - відсутні.

Питання про долю речового доказу суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 під час досудового розслідування не обирався, клопотання про обрання такого заходу сторона обвинувачення не заявляла та підстав для його застосування до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Речовий доказ спортивну кофту, яку передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Любомльського РВ УМВС України у Волинській області, - повернути потерпілій ОСОБА_4 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуюча:суддя ОСОБА_1