Справа № 541/342/13-к
Провадження № 1-кс/541/18/2013
У Х В А Л А

15 лютого 2013 року .

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі : слідчого судді Чернюк В.Д.,

при секретарі Міщанін Т.М.,

з участю: слідчого Педорич В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді клопотання слідчого СВ Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_1 про арешт майна,-

в с т а н о в и в :

Слідчий СВ Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_1, за погодженням з прокурором Миргородської міжрайонної прокуратури ОСОБА_2, призначення якого у конкретному кримінальному провадженні в супереч вимогам ст. 37 КПК України не підтверджене відповідним документом, о 16 годині 30 хвилин 13 лютого 2013 року звернувся в суд з клопотанням, датованим 13 лютого 2013 року про арешт майна, вилученого в не житловому приміщенні, розташованому по вул. Сорочинській, 2 в м. Миргороді, що належить товариству покупців членів трудового колективу КПРТ „Малятко, обґрунтовуючи це клопотання тим, що ним проводиться досудове розслідування за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.01.2013 року за № 0000185, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 2 КК України, за фактом зайняття гральним бізнесом.

Зі змісту поданого клопотання вбачається, що 12 лютого 2013 року під час огляду приміщення колишнього магазину „Малятко, розташованого по вул. Сорочинській, 2 в м. Миргороді, було виявлено та вилучено 16 системних блоків компютерів, 16 моніторів, 16 клавіатур, 16 маніпуляторів (миш) до компютерів, дві аудіо колонки, мережений свіч, інтернет модем.

Як зазначається у клопотанні, вилучені речі згідно ст. 167 КПК України являються тимчасово вилученим майном, так як вони були підшукані, виготовлені, пристосовані і використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди. Оскільки дане майно має значення речових доказів, як предмет злочину, а також необхідне для проведення експертних досліджень, його слід арештувати.

На момент вилучення майна та подання відповідного клопотання слідчому судді, власник цього майна не встановлений.

В судовому засіданні слідчий зазначене клопотання підтримав, просив задовольнити його.

Заслухавши думку сторони кримінального провадження, вивчивши зміст клопотання і матеріалів в копіях, якими слідчий обґрунтовує доводи цього клопотання, слід прийти до висновку про те, що воно не підлягає до задоволення з наступних обґрунтувань.

За змістом ст. 170 ч. 3 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації або цивільного позову.

Відповідно до санкції ч. 1 ст. 203 2 КК України за кримінальним провадженням внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань, конфіскація майна не передбачена.

Одночасно з цим під час розгляду питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження, в супереч вимогам ст. 132 ч. 5 КПК України, сторона кримінального провадження не надала слідчому судді доказів того, що маються підстави для забезпечення цивільного позову.

Зі змісту клопотання, вбачається, що на порушення пунктів 1, 3 частини 2 ст. 171 КПК України, в ньому не зазначено підстав та мети, у звязку з якими потрібно здійснити арешт майна.

При цьому, власник вилученого в ході огляду майна не встановлений, відомості про оголошення про підозру конкретній особі чи відомості про іншу особу, у володінні якої перебуває вилучене майно, у клопотанні відсутні.

З цих підстав слідчий суддя позбавлений законного права відповідно до положень ч. 4 ст. 170 КПК України застосувати заборону на використання майна чи заборону розпоряджатися таким майном з зазначенням в своїй ухвалі конкретної особи, відносно якої така заборона має стосуватися.

Згідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Одночасно з цим відповідно до ухвали слідчого суді від 13 лютого 2013 року за цим же кримінальним провадженням встановлено, що законних підстав проводити огляд іншого володіння особи, а відтак і проводити вилучення якогось майна, без ухвали слідчого судді, 12 лютого 2013 року у слідчого, який здійснює кримінальне провадження, не було / а.с. 8 9 /.

Надані слідчим в ході розгляду його клопотання додаткові матеріали у вигляді копій заяви та протоколу допиту ОСОБА_3 / а.с. 22 27 /, згідно яких вона є власником приміщення колишнього магазину „Малятко, розташованого по вул. Сорочинській, 2 в м. Миргороді і набула таке право власності в порядку спадкування, спростовується змістом повідомлення Дочірнього комунального підприємства „Миргородтехінвентаризація № 70 від 13.02.2013 року, за яким на вказану дату власником згаданого приміщення є не ОСОБА_3, а товариство покупців членів трудового колективу КПРТ „Малятко. При цьому, до клопотання не долучено документів, які підтверджуєть факт спадкування ОСОБА_3 цієї нерухомості після 13 лютого 2013 року. З огляду на це, відповідна заява цієї особи про дозвіл на огляд приміщення не має юридичного значення.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий суддя, прокурор, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобовязані неухильно додержуватися принципу законності та забезпечувати прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Враховуючи викладене та, керуючись ст. ст. 9, 132 ч. 5, 170, 171, 172, 173 ч.ч. 1, 3, 369 КПК України, -

у х в а л и в :

1. У задоволенні клопотання слідчого СВ Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_1 від 13 лютого 2013 року про арешт майна відмовити за відсутністю законних підстав.

2. Тимчасово вилучене майно негайно повернути належному власнику.

3. Копію цієї ухвали для відому вручити слідчому органу досудового розслідування, яким ініційовано розгляд відповідного клопотання, та направити прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом пяти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Миргородського

міськрайонного суду ОСОБА_4