Справа № 308/3591/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.06.2015 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

законного представника потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перекопівка, Роменського району Сумської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
02 березня 2015 року, приблизно о 21 год. 00 хв., ОСОБА_7 , знаходячись на автобусній зупинці, яка розташована по вул. Фединця в м. Ужгород, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою неповнолітнього ОСОБА_4 , під приводом здійснення дзвінка, виманив у остатнього належний йому мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S3 Neo», IMEI НОМЕР_1 , вартістю 3919.2 грн., всередині якого знаходилася картка мобільного оператора «МТС» з абонентським номером НОМЕР_2 , вартістю 10 грн., всього на суму 3929.2 грн., який не повернув і в подальшому продав ОСОБА_8 , а отримані гроші витратив на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на вказану суму.
Ці дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
Разом з обвинувальним актом до суду подано угоду про примирення між підозрюваним і потерпілим від 26 березня 2015 року.

Відповідно до умов вищезгаданої угоди підозрюваний та потерпілий у відповідності до ст.ст. 468, 469, 471, 473 КПК України уклали дану угоду, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 190 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, а також узгодили призначення покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на один рік із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на один рік та покладенням передбачених ст. 76 КК України обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Також у даній угоді зазначені роз`яснені підозрюваному і потерпілому наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

Перевіривши угоду про примирення та її відповідність вимогам чинного КПК України, суд дійшов до висновку, що зазначена угода в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені ст. 471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

В судовому засіданні обвинувачений та потерпілий підтвердили суду, що угода про примирення укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечив проти затвердження угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Укладена угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений може виконати взяті на себе угодою зобов`язання, фактичні підстави для примирення сторін наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного і обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, що обтяжують покарання не встановлено.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що укладена між потерпілим і обвинуваченим угода про примирення підлягає затвердженню.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 491.04 грн. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Питання про речовий доказ суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 374-376, 475 КПК України суд,

З А С У Д И В:
Угоду про примирення від 26 березня 2015 року, що укладена у кримінальному провадженні № 0000687 між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_7 затвердити.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України і призначити йому покарання за ст. 190 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_7 не обирався.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 491 (чотириста дев`яносто одну) гривню 04 копійки процесуальних витрат за проведення товарознавчої експертизи.
Речовий доказ: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S3 Neo», IMEI НОМЕР_1 залишити у ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуюча ОСОБА_1