АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/574/15 Справа № 186/332/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

14 травня 2015 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровську апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника -адвоката ОСОБА_7 на вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 січня 2015 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, раніше не судимий,

засуджений: - за ч.1 ст.121 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно вироку ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні злочину за таких обставин.

28 серпня 2011 року близько 15.30 годині, ОСОБА_8 знаходився на літній площадці кафе Марина, яке розташоване біля будинку №13 по вул.Чайковського м.Першотравенська Дніпропетровської області, де разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та чоловіком на ім`я ОСОБА_11 , вживали спиртні напої, а саме випили одну пляшку горілки. Після чого всі розійшлись, а ОСОБА_8 заснув за столиком кафе.

Після того, як ОСОБА_8 прокинувся, він помітив, що у нього пропали гроші в сумі 400 грн. та мобільний телефон. В цей час до кафе повернувся ОСОБА_9 і у ОСОБА_8 на ґрунті виниклих особистих неприязних відносин до ОСОБА_9 , а саме у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 став говорити про те, що саме ОСОБА_9 нібито викрав належні йому грошові кошти та мобільний телефон, виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_8 виник умисел на умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_9 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , знаходячись на літній площадці кафе Марина, умисно кулаком правої руки наніс два удари в обличчя ОСОБА_9 та став його штовхати об металевий кайбаш, який знаходився на території літньої площадки вказаного кафе, при цьому ОСОБА_9 бився своїм тулубом об кайбаш. Після цього ОСОБА_8 наніс ще два удари кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_9 та штовхнув ОСОБА_9 об дерево, яке знаходилось поряд. ОСОБА_9 вдарившись головою об дерево впав на брущатку на лівий бік тулуба. Коли ОСОБА_9 лежав на брущатці, ОСОБА_8 наніс потерпілому ще два удари ногою в ділянку нирок.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №220 від 11.11.2014 року, потерпілому ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, лінійного перелому чешуї лівої скроневої кістки, забою головного мозку 2 ступеню, розрив шкіри лівого зовнішнього слухового проходу, тяжке комбіноване ураження слухового аналізатору ліворуч, кохлеіт ліворуч - наслідки перелому лівої скроневої кістки, відсутність слуху на ліве вухо, синець завушної області ліворуч, садна м`яких тканин обличчя та голови.

Сукупність ушкоджень в області голови за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя, що відповідає п.2.1.3 б Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року №6 та розмежуванню кожне окремо по ступеню тяжкості не підлягають.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оскаржуючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду відносно ОСОБА_8 скасувати, в зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, при цьому ухвалити свій вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним за ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, а також в мотивувальній частині вироку зазначити, що обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

В апеляції обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, в зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та ухвалити свій вирок, яким виправдати його. Обвинувачений аргументує свої доводи тим, що він наніс потерпілому лише один удар від якого ОСОБА_9 впав, і більше він йому ударів не наносив. Також ОСОБА_8 зазначає, що його обвинувачення будується лише на показах неповнолітнього свідка ОСОБА_12 , який на протязі досудового та судового слідства давав суперечливі покази, та які спростовують покази потерпілого та всіх свідків, які були допитані в судовому засіданні. Крім цього обвинувачений вказує на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги позицію потерпілого, який просив призначити йому покарання без позбавлення волі, а також те, що він добровільно відшкодував ОСОБА_9 12 000 грн. матеріальної шкоди. Крім цього ОСОБА_8 звертає увагу на те, що 28.08.2011 року потерпілий у лікарні зробив письмову заяву в міліцію, в якому просив не притягувати ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності, оскільки тілесні ушкодження які в нього маються він отримав від падіння з висоти власного зросту, що підтверджується висновком експерта № 426 від 08.08.2013 року, а також показами свідка ОСОБА_13 .. Також обвинувачений зазначає, що він має позитивну характеристику, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює, на його утриманні знаходяться троє дітей, а також батьки похилого віку, при цьому батько є інвалідом.

В апеляції адвокат ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить вирок суду скасувати, в зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити свій вирок, яким виправдати ОСОБА_8 .. В обґрунтування своїх вимог адвокат вказує на те, що обвинувачення відносно ОСОБА_8 сфальсифіковане та будується на припущеннях і суперечливих показах свідка ОСОБА_12 .. Також адвокат зазначає, що потерпілий першим наніс удар ОСОБА_8 , після чого обвинувачений рукою вдарив ОСОБА_9 по обличчю, від чого останній впав та вдарився головою. Крім цього адвокат вказує на те, що суд не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які стверджували, що ОСОБА_8 потерпілого об дерево або металевий кайбаш не бив. Також адвокат ОСОБА_7 зазначає, що обвинувачений раніше не судимий, має позитивну характеристику, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює на шахті, має на утримані трьох дітей, двоє з яких неповнолітні, а також батьків похилого віку, при цьому батько являється інвалідом ІІ групи.

Захисником ОСОБА_7 також подані заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якому він просить дану апеляцію залишити без задоволення, а вирок суду скасувати на підставах вказаних у його апеляції та виправдати обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки доводи, зазначені в апеляції прокурора є неспроможними та не відповідають обставинам кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, котрий брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які також підтримали доводи своїх апеляцій, виступ обвинуваченого в дебатах та з останнім словом, перевіривши матеріали справи, вивчивши та проаналізувавши доводи апеляцій, зіставивши їх з наявними в справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора, обвинуваченої та його захисника не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_8 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи, повністю ґрунтуються на розглянутих у судовому засіданні та наведених у вироку доказах.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку суду першої інстанції, судом першої інстанції досліджені всі обставини, які могли мати значення для справи.

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства в ході судового слідства, які б були підставою для скасування або зміни вироку, перевіркою матеріалів справи не виявлено. Докази, зібрані по справі є допустимими, достатніми та достовірними.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, при цьому належним чином мотивував своє рішення виходячи з оцінки доказів у справі.

В ході досудового та судового слідства, обвинувачений ОСОБА_8 свою провину визнав частково, вказуючи на ту обставину, що у нього не було умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, і що потерпілий ОСОБА_9 першим його вдарив, а він тільки дав йому здачі, після чого потерпілий впав та вдарився потилицею об цементну плитку, при цьому інших тілесних ушкоджень він йому не спричиняв.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляцій обвинуваченого та його захисника про те, що ОСОБА_8 не бажав спричинити тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 є безпідставними та спростовуються показами потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_12 ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ..

Із показань потерпілого ОСОБА_9 вбачається, що 28.08.2011 року яких-небудь істотних протиправних дій щодо обвинуваченого ОСОБА_8 він не вчиняв, та що обвинувачений ОСОБА_8 підійшов до нього, та вдарив його кулаком в обличчя зліва, після чого він впав і більше нічого не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_12 , допитаний в ході судового слідства показав, що приблизно два роки тому, точну дату він не пам`ятає, так як це було давно, в літку він гуляв біля будинку АДРЕСА_1 та почув, що в кафе Марина відбувалася бійка, початку бійки він не бачив, а коли прийшов, то бачив як ОСОБА_8 наніс два удари кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_9 , потім штовхав його об металевий кайбаш, від чого той бився об нього тулубом, потім ОСОБА_8 наніс ще 2 удари кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_9 , після чого штовхнув його об дерево, ОСОБА_9 вдарився об нього головою, після чого впав на брущатку лівою стороною, з вуха ОСОБА_9 полилася кров, після чого ОСОБА_8 наніс ОСОБА_9 ще два удари ногою в область нирок.

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що в 2011 році на день ОСОБА_17 він зі своєю дружиною зайшов до кафе ІНФОРМАЦІЯ_2 де до них підійшов ОСОБА_8 та сказав, що в нього викрали гроші та телефон. Потім в кафе підійшов ОСОБА_9 у якого ОСОБА_8 запитав чи він брав гроші. ОСОБА_9 відповів що не він. Після цього між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виникла бійка, хто перший кого ударив свідок не бачив. В ході бійки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 штовхали один одного об дерево і туалет. Після чого ОСОБА_9 впав на підлогу, приблизно в 3-х метрах від дерева та туалету. Крім того, ні об яку підставку під намет ОСОБА_9 головою не вдарявся, а впав та вдарився об рівну підлогу устелену брущаткою.

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що років зо три назад. вона з чоловіком ОСОБА_15 відпочивали на день шахтаря в кафе Марина на літній площадці. Там також за іншим столиком відпочивав ОСОБА_8 , потім підійшов ОСОБА_9 , вони стали скандалити, обоє були в випивші. Боковим зором вона бачила як ОСОБА_8 махав руками, ОСОБА_9 руками не махав. Потім ОСОБА_9 впав на брущатку на спину в районі металевого туалету та дерева, вона не може точно сказати чи від удару чи від поштовху ОСОБА_8 , після чого з вуха ОСОБА_9 потекла кров, яку вона витирала у лежачого ОСОБА_9 ..

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні давала не послідовні покази, змінювала їх, чому судом першої інстанції була дана належна оцінка, але вона однозначно підтвердила суду про наявність скандалу та бійки між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вказувала на кружляння їх біля туалету, гаражу та дерева в районі літньої площадки кафе та безумовне нанесення ОСОБА_8 удару ОСОБА_18 , від якого той впав на брущатку літньої площадки кафе від чого з вуха потерпілого потекла кров.

У судово-медичному висновку № 426 від 08.08.2013 року зазначено, що у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, яка супроводжувалась лінійним переломом лівої скроневої кістки, забоєм головного мозку 2 ступеню, розрив шкіри лівого зовнішнього слухового проходу, синець лівої завушної області, які утворилися від дії тупих предметів, можливо в строк та при обставинах вказаних у постанові та відносяться до тяжких тілесних пошкоджень як небезпечних для життя. Не виключено заподіяння цих пошкоджень при падінні потерпілого з висоти власного зросту.

Між тим, висновок повторної комісійної комплексної судово-медичною експертизи та допит експерта в суді, стосовно спричинених тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , їх локалізацію та механізм виникнення, спростовують первинний висновок судово-медичного експерта №426 від 08.08.2013 року про можливість отримання ОСОБА_9 тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту.

Згідно висновку повторної комісійної комплексної судово-медичної експертизи № 220 від 11 листопада 2014 року, згідно наданій медичній документації (історії хвороби №3408, №5643, №3602, рентгенологічні знімки) та судово-медичної документації (Акт СМЕ №44, Висновок експерта №426) комісією експертів були встановлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, лінійний перелом чешуї лівої скроневої кістки, забій головного мозку 2-го ступеню, розрив шкіри лівого слухового проходу, тяжке комбіноване ураження слухового аналізатору ліворуч, кохлеіт ліворуч-наслідки перелому скроневої кістки, відсутність слуху на ліве вухо, синець завушної області ліворуч, садна м`яких тканин обличчя та голови.

Сукупність ушкоджень в області голови за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя, що відповідає п.2.1.3.б Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року, №6, розмежуванню кожне окремо по ступню тяжкості не підлягають.

Виявлені ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми з переломом скроневої кістки, синцем в завушній області ліворуч спричинені від не менш ніж одноразової дії тупого твердого предмету з відносно обмеженою контактуючою поверхнею в завушну область ліворуч; садна обличчя та голови спричинені від дії тупих твердих предметів або при ударі о такі. У зв`язку з відсутністю в медичній документації даних про характер та конкретну локалізацію саден більш повно вказати на механізм їх виникнення та травмуючі предмети, які спричинили вказані садна, встановити неможливо. Черепно-мозкова травма з переломом скроневої кістки ліворуч призвела до втрати слуху на ліве вухо. Патологічних змін зі сторони слухового аналізатору праворуч не встановлено, тому казати про втрату органом слуху його функції безпідставно. Враховуючи локалізацію синця в завушній області, лінійного перелому лівої скроневої кістки комісія експертів вказує на неможливість контактування вказаною ділянкою голови о рівне тверде покриття внаслідок падіння як самостійного, так і після наданого тілу прискорення.

Локалізація та характер встановлених тілесних ушкоджень, а саме ушкодження: синець в завушній області ліворуч, лінійний перелом скроневої кістки-місце контакту з травмуючим предметом, є наслідком травматичної дії тупого твердого предмету в дану ділянку або при ударі даною ділянкою голови о такий. Інший механізм виникнення для встановлених тілесних ушкоджень не є характерним.

Також з показів експерта ОСОБА_19 , наданих у судовому засіданні вбачається, що він повністю підтвердив висновок повторної комісійної судово-медичної експертизи, доповідачем в якій він був, пояснивши суду, що встановлені у підсумках комісійної судово-медичної експертизи на підставі наданої медичної та судово-медичної документації відносно ОСОБА_9 тілесні ушкодження: черепно-мозкова травма з переломом скроневої кістки, синець в завушній області ліворуч спричинені від не менш ніж одноразової дії тупого твердого предмету з відносно обмеженою контактуючою поверхнею в завушну область ліворуч. Експерт показав, що враховуючи зовнішній прояв черепно-мозкової травми з переломом скроневої кістки у виді саме синця в завушній області ліворуч свідчить про те, що така травма могла була бути спричинена саме від не менше ніж однієї дії саме тупого твердого предмету, який має відносно обмежену контактуючу поверхню, яким може бути рука, стиснута в кулак. Спричинення такого тілесного ушкодження при ударі об залізний гараж, туалет, дерево з твердою корою, об брущатку чи об бордюр не є характерним, оскільки зазначені предмети є твердими жорсткими контактуючими поверхнями, від дії яких зовнішній прояв травми був би в іншому вигляді, а не у вигляді синця у завушній області ліворуч, зокрема це могло б бути садно або рана, але не синець, як в даному випадку. Як і у висновок комісійної експертизи так і судово-медичний експерт ОСОБА_19 підтвердив суду, що локалізація та характер встановлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, а саме ушкодження: синець в завушній області ліворуч, лінійний перелом скроневої кістки-місце контакту з травмуючим предметом є наслідком травматичної дії тупого твердого предмету з відносно обмеженою контактуючою поверхнею в завушну область, якою може бути рука стиснута в кулак, але це не є характерним для удару о рівне тверде покриття (брущатка) внаслідок падіння як самостійно, так і після наданого тілу прискорення, оскільки місце такого контактування не є обмеженою контактуючою поверхнею.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність у обвинуваченого ОСОБА_8 умислу, спрямованого на протиправне, умисне нанесення тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя потерпілого в момент заподіяння, а тому не вбачає причин для скасування вироку суду та задоволення апеляцій обвинуваченого та захисника.

Доводи апеляцій обвинуваченого та захисника про те, що суд не взяв до уваги письмову заяву в міліцію потерпілого, яку останній написав в лікарні, де вказав, що тілесні ушкодження які в нього маються він отримав від падіння з висоти власного зросту, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до висновку комісійної, комплексної судово-медичної експертизи та показань судово-медичного експерта в суді, локалізація виявленого у ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження та механізм його виникнення не відповідають відомостям, викладеним в зазначеній заяві потерпілого.

Також доводи обвинуваченого та його захисника про те, що обвинувачення будується лише на припущеннях і суперечливих показах свідка ОСОБА_12 , колегія суддів вважає безпідставними, та такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження, при цьому зазначає, що суд першої інстанції у вироку обґрунтовано зазначив, що показання даного свідка є послідовними та узгоджуються з показаннями інших свідків в частині наявності між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 бійки, штовханини в районі металевого туалету, кайбаша та дерева на літній площадці кафе Марина та нанесення обвинуваченим ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_9 удару в область голови (обличчя), після чого ОСОБА_9 впав на вистелену брущатку на літній площадці кафе ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також вони узгоджуються з висновком повторної комісійної комплексної судово-медичної експертизи відносно локалізації виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень та механізму їх спричинення.

Доводи захисника ОСОБА_7 про те, що були прошені права обвинуваченого на захист, оскільки на досудовому слідстві ОСОБА_8 не надавались пам`ятки про його права та обов`язки є нікчемними, оскільки відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_8 31.01.2014 року отримав пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного, при цьому права йому були роз`яснені та зрозумілі (т.1 а.п.79).

Також доводи захисника про те, що потерпілий першим наніс удар ОСОБА_8 , після чого обвинувачений рукою вдарив ОСОБА_9 по обличчю, від чого останній впав та вдарився головою, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що спростовуються показами потерпілого та свідків наданих ними в судовому засіданні.

Крім цього суд першої інстанції обґрунтовано у вироку зазначив, що доводи адвоката про недоведеність вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину з посиланням на тривалу волокіту досудового слідства, його неповноту та односторонність, так як протягом всього досудового слідства так і не було встановлено місце нанесення обоюдних ударів, не проводився слідчий експеримент, не встановлений мотив, що на думку захисту є підставою для виправдувального вироку відносно ОСОБА_8 є необґрунтованими, оскільки незважаючи на те, що на досудовому слідстві були допущені зазначені порушення, можливості їх усунення на день розгляду справи в суді були вичерпані, але вони не спростовують пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення за ч.1 ст.121 КК України яке доведене сукупністю досліджених в ході судового слідства доказів.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав безпідставними доводи захисника про наявність в діях ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ст.128 КК України, оскільки вони суперечать показанням свідків, судово-медичного експерта та висновку повторної комісійної комплексної судово-медичної експертизи № 220 від 11 листопада 2014 року відносно видів отриманих ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, їх локалізації та механізму спричинення.

Крім цього суд першої інстанції обґрунтовано у вироку зазначив, що обставин наявності в діях ОСОБА_8 необхідної оборони чи сильного душевного хвилювання, на яке вказує захисник, виходячи з аналізу досліджених в суді доказів, суд не вбачає, та вважає доведеним спричинення ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_9 умисного тяжкого тілесного ушкодження в результаті умисного нанесення удару кулаком в завушну область ліворуч в стані простого алкогольного сп`яніння на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, після пред`явлення ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_9 безпідставного звинувачення у зникненні у ОСОБА_8 мобільного телефону та грошей під час його сну в кафе Марина.

Стосовно доводів апеляції прокурора про скасування вироку суду в зв`язку з м`якістю призначеного обвинуваченому покарання, то колегія суддів вважає їх також безпідставними і такими що не підлягають задоволенню, оскільки при призначенні покарання засудженому, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України об`єктивно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані які характеризують особу винного, а також сукупність всіх обставин у справі.

Так, судом при призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_8 було враховано, що він вчинив злочин, який віднесено до категорії тяжких, злочин вчинив в стані алкогольного сп`яніння, а також те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітніх дітей та батьків похилого віку, які мають ряд хронічних захворювань, добровільно відшкодував матеріальну шкоду потерпілому.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції прокурора та призначення обвинуваченому більш суворого покарання, при цьому вважає, що покарання призначене ОСОБА_8 є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 404,405,407 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:
Апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 січня 2015 року у відношенні ОСОБА_8 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4