ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська матеріали кримінального провадження № 201/47/15к (пр. № 1-кп/201/55/2015), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004112, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та мешкає у АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта повна середня, не одруженого, раніше судимого: 12 листопада 2009 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді двох років обмеження волі з річним іспитовим строком; 22 березня 2010 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ст.ст. 71,72 КК України до покарання у виді одного року та шести місяців позбавлення волі; 20 січня 2012 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі з трирічним іспитовим строком; 13 квітня 2012 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі з трирічним іспитовим строком; 17 травня 2012 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ст.ст. 70,71 КК України до покарання у виді чотирьох років та одного місяця позбавлення волі; 05 червня 2012 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді чотирьох років та одного місяця позбавлення волі, звільненого від відбування покарання ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2014 року на підставі ст. 2 ЗУ Про амністію в 2014 році, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
1. Обвинувачений ОСОБА_4 20 листопада 2014 року близько 15.30 години, перебуваючи у приміщенні кафе Сузір`я, розташованого по Бульвару Слави, 28 в м. Дніпропетровську, побачив раніше незнайому потерпілу ОСОБА_5 , працюючу барменом у вказаному кафе, яка сиділа за сусіднім столом, та біля неї лежав мобільний телефон марки Samsung Duos GT 97262, чорного кольору, який він визнав, як об`єкт свого злочинного посягання.

Цього ж дня, близько 15.40 години, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаному місці, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння майном потерпілої ОСОБА_5 , розуміючи, що його дії є очевидні для оточуючих в тому числі і для потерпілої, діючи умисно, із корисливих спонукань, з метою відвернути увагу потерпілої, зробив у неї замовлення та після того, як потерпіла відійшла від столику, за яким вона сиділа, обвинувачений відкрито, з корисливих мотивів, скоюючи кримінальне правопорушення повторно, схопив зазначений мобільний телефон марки Samsung Duos GT 97262, вартістю 1105,00 грн., в якому знаходились сім-карта мобільного оператора Київстар, що не представляє матеріальної цінності. Заволодівши викраденим майном, обвинувачений ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій майнової шкоди на вищезазначену суму.

2. Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_4 04 грудня 2014 року близько 14.40 години, перебуваючи біля магазину АТБ, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, Бульвар Слави 17, побачив раніше незнайому йому потерпілу ОСОБА_6 , яка прямувала в напрямку будинку № 14 по Бульвару Слави в м. Дніпропетровську, тримаючи в правій руці мобільний телефон марки Samsung S7562 Pure White EU, який він визначив, як об`єкт свого злочинного посягання.

Того ж дня, близько 14.50 години, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку № 14 по Бульвару Слави в м. Дніпропетровську, прослідував за потерпілою ОСОБА_6 , яка прямувала в бік під`їзду вказаного будинку, де реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння майном потерпілої, розуміючи, що його дії очевидні для останньої, діючи умисно, із корисливих спонукань, скоюючи кримінальне правопорушення повторно, підбіг з заду до потерпілої ОСОБА_6 , та шляхом ривка відкрито вирвав з правої руки останньої, вказаний мобільний телефон марки Samsung S7562 Pure White EU, вартістю 1219,00 грн., в якому знаходились сім-карти мобільних операторів Київстар та Лайф, не маючі матеріальної цінності. Заволодівши викраденим, обвинувачений ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій майнову шкоду на вищезазначену суму.

3. Обвинувачений ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, 12 грудня 2014 року близько 18.10 години, перебуваючи поблизу будинку № 136-а по вул. Набережна Перемоги у м. Дніпропетровську, побачив раніше незнайому потерпілу ОСОБА_7 , яка стояла біля під`їзду № 3 вищевказаного будинку, та тримала в правій руці мобільний телефон марки Lenovo S820, який він визнав, як об`єкт свого злочинного посягання.

Того ж дня, близько 18.15 години, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи біля під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння майном потерпілої ОСОБА_7 , розуміючи, що його дії є очевидні для самої потерпілої, діючи навмисно, із корисливих спонукань, скоюючи кримінальне правопорушення повторно, підбіг з заду до потерпілої та шляхом ривка відкрито вирвав з правої руки останньої вищевказаний мобільний телефон марки Lenovo S820, вартістю 1700,00 грн., в якому знаходились сім-карти мобільних операторів Київстар та МТС, які не мають матеріальної цінності. Заволодівши викраденим майном, обвинувачений ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши таким чином, майнову шкоду потерпілій на вищезазначену суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєних кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчинених ним діяннях та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого потворно, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєних кримінальних правопорушень та особи обвинуваченого, який характеризується задовільно, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. Обтяжуючих покарання останнього обставин, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, конкретним його обставинам та наслідкам, даним про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за однорідні кримінальні правопорушення, що свідчить про систематичність злочинних дій обвинуваченого та небажання останнього стати на шлях виправлення, крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_4 , а також, на думку суду, посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Питання щодо речових доказів, суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з 19 грудня 2014 року, залишивши міру запобіжного заходу без змін тримання під вартою.

Речові докази договори позики залишити на зберіганні при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1