Справа № 204/512/15-к
Провадження № 1-кп/204/109/15

27 лютого 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська
головуючого-судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
за участю представника цивільного позивача: ОСОБА_4
за участю захисника: ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Волгоград РФ, громадянки України, українки, освіта вища, розлученої, пенсіонерки, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, суд
ОСОБА_6 приблизно у серпні 2009 року, не маючи будь-яких законних підстав на отримання пенсії відповідно до чинного законодавства України з пенсійного забезпечення та, переслідуючи корисливий мотив, вирішила заволодіти коштами Пенсійного фонду України шляхом шахрайства та використання завідомо підроблених документів.
Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (зі змінами та доповненнями, чинними станом на 2009 рік), право на пенсію за віком мають жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , яка насправді працювала в період часу з 13.03.1987 року до 03.04.1989 року в Дніпропетровському обласному тресті дорожніх ресторанів на посаді помічника керуючого по кадрам, і не мала трудового стажу, який би надавав їй право на отримання пенсії за віком після досягнення нею ІНФОРМАЦІЯ_2 55-річного віку, діючи умисно, з корисливих мотивів, за невстановлених обставин отримала від невстановлених осіб завідомо підроблений документ - довідку № 27 від 08.08.2009 року видану ТОВ НВП «Укрекотех», до якої були внесені завідомо неправдиві відомості про те, що вона нібито працювала на вказаному підприємстві в період часу з 25.06.1978 року до 30.09.1992 року.
Продовжуючи скоєння кримінальних правопорушень, спрямованих на використання завідомо підроблених документів та заволодіння шляхом обману грошовими коштами Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі міста Дніпропетровська, ОСОБА_6 , діючи умисно, з єдиним злочинним умислом, з корисливих мотивів, у період часу з 20.10.2009 року до 28.02.2014 року щомісячно отримувала нараховану їй пенсію за віком, заволодівши таким чином шляхом шахрайства грошовими коштами УПФУ в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська. Відповідно до висновку судово-економічної експертизи № 70/36-57 від 26.12.2014 року, сума нарахованої пенсії ОСОБА_6 , що призначена управлінням Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська, за період з 20.10.2009 року до 28.02.2014 року становить 69 226,93 гривень. Відповідно до даних про нарахування пенсії, ОСОБА_6 у період з 2009 року до 2014 року на особовий рахунок останньої нараховано та нею отримано:
У жовтні 2009 року - 467, 53 гривень, у листопаді 2009 року - 1211,27 гривень, у грудні 2009 року - 1211,27 гривень. Всього отримано суму 2890,07 гривень, що становить 9,5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.
У січні 2014 року - 1414,34 гривень, у лютому 2014 року - 1414,34 гривень. Всього на загальну суму 2828,68 гривень, що становить 4,6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення злочину.
Таким чином, ОСОБА_6 у період з 2009 року до 2014 року шляхом обману заволоділа майном, що належало Управлінню Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська, а саме: грошовими коштами у сумі 69 226,93 гривень, що становить 140,72 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення та відповідно до примітки 2 до ст. 185 КК України є значною шкодою, після чого розпорядилася ними на свій розсуд.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнала в повному обсязі і пояснила суду, що пред`явлене обвинувачення за ч. 4 ст. 368, ч. 2 ст. 190 КК України вона визнає в повному обсязі, обставини, які вказані в обвинувальному акті відповідають дійсності, викладене підтверджує.
Крім повного визнання своєї вини вина ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:
- індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_6 (а.п.19-20, 51);
- відомостями з реєстру страхувальників (а.п.21-26);
- довідкою Управління пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії ОСОБА_6 (а.п.34 35);
- протоколом Управління пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська про призначення пенсії ОСОБА_6 (а.п.36);
- розрахунками Управління пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська , щодо нарахування пенсії ОСОБА_6 (а.п.37-38);
- поданням ПВКФ «Народна медицина» (а.п.39-42);
- заявою ОСОБА_6 про призначення пенсії (а.п.43);
- довідкою НВП ТОВ «Укрекотех» від 08.08.2009 року (а.п.47);
- заявою ОСОБА_6 про призначення пенсії у зв`язку з тяжкою хворобою (а.п.50);
- довідкою ПВКФ «Народна медицина» від 11.09.2009 року про заробіток для обчислення пенсії (а.п.53);
- довідкою про відсутність документів в архівах ПВКФ «Народна медицина» за період з 26.06.1978 року по 30.09.1992 року (а.п.56);
- списками на зарахування пенсій за листопад: 2009 року, 04 грудня 2009 року 25 грудня 2009 року, 04 січня 2010 року - 25 січня 2010 року, 04 лютого 2011 року 25 лютого 2011 року, 04 березня 2010 року 25 березня 2010 року (а.п.77-82);
- відомостями про виплату пенсій, соціальних допомог за: січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2012 року; січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2013 року; січень, лютий 2014 року(а.п.94-118);
- випискою з пенсійного рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_6 (а.п.127);
- видатковими ордерами ВАТ «Ощадбанк» (а.п. 128 -130);
- довідкою НВП ТОВ «Укрекотех», про те що ОСОБА_6 у ТОВ «Укрекотех» не працювала (а.п.138);
- висновком експерта від 26.12.2014 року № 70/36-57, відповідно до якої сума нарахованої пенсії ОСОБА_6 , що призначена Управлінням пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська за період з 20.10.2009 року по 28.02.2014 року становить 69 226, 93 гривень; за період з 20.09.2009 року по 28.02.2014 року ОСОБА_6 виплачено пенсії на суму 38 582, 86 гривень (а.п.64-69);
- речовими доказами: пенсійна справа ОСОБА_6 .
Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, постановив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.
Оцінюючи зібрані та перевірені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів -з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд знаходить, що вина ОСОБА_6 у вчиненні нею кримінальних правопорушень доказана в повному обсязі.
Умисні дії ОСОБА_6 , які виразилися у:
- заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому, кваліфікуються за ч. 2 ст. 190 КК України;
- у використанні завідомо підробленого документа, кваліфікуються за ч. 4 ст. 358 КК України.
При призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії невеликої та середньої тяжкості кримінальних правопорушень, дані про особу винуватої, яка раніше не судима (а.п.176), на обліках у лікарів нарколога, психіатра не перебуває (а.п.177, 178).
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття, повне визнання своєї вини,часткове відшкодування матеріального збитку.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України, суд не вбачає.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів необхідним та достатнім є призначення покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу, за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі, з застосуванням ст. 70 КК України, остаточно призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Враховуючи особу обвинуваченої, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, наявність пом`якшуючих обставин, враховуючи вік обвинуваченої, суд вважає можливим звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням в порядку, передбаченому ст.ст. 75, 76 КК України.
У судовому засіданні обвинуваченою ОСОБА_6 заявлено клопотання про звільнення від відбування покарання на підставі ЗУ «Про амністію у 2014 році».
Суд, розглядаючи клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Відповідно до примітки 1, яка міститься у роз`ясненні вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про деякі питання застосування амністії у 2014 році з урахуванням останніх законодавчих змін, слово «засуджений» в даному ЗУ «Про амністію у 2014 році», з огляду на системне тлумачення його норм, а також беручи до уваги зміст ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» має більш широке значення, а ніж визначення у ч. 2 ст. 43 КПК та охоплює собою й особу обвинуваченого щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, який не набрав законної сили.
19 квітня 2014 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, який з 14 травня 2014 року діє в редакції від 06 травня 2014 року.
Відповідно до п. «г» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, застосування цього Закону здійснюється щодо осіб, щодо яких судом ухвалені вироки, які не набрали законної сили, - за клопотанням особи, її захисника чи законного представника.
Відповідно до п. «ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Оскільки ОСОБА_6 раніше не судима, вперше вчинила злочини, які відносяться до категорії невеликої та середньої тяжкості, досягла станом на 19 квітня 2014 року пенсійного віку, суд вважає можливим звільнити обвинувачену від відбування покарання за вироком суду на підставі п. «ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 19.04.2014 року.
Обговорюючи заявлений цивільний позов Управління пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська, відповідно до якого позивач просив стягнути з ОСОБА_6 матеріальну шкоду завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 67 029 гривень, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі, так як дана сума шкоди підтверджена матеріалами кримінального провадження.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Документально підтверджені витрати на залучення експерта вирішити відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374, 376 КПК України, суд
ОСОБА_6 визнати винуватою у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити покарання:
- за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі;
- за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо вона в період 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, і буде виконувати покладені на неї обов`язки.
На підставі п.3,4 ст. 76 КК України покласти на обвинувачену ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання на підставі п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, який набрав чинності 19 квітня 2014 року.
Цивільний позов Управління пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 67 029 гривень, - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь Управління пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 67 029 (шістдесят сім тисяч двадцять дев`ять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_6 документально підтверджені витрати на залучення експерта на користь держави:
- пенсійну справу ОСОБА_6 , - повернути до управляння пенсійного фонду у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня проголошення.
Суддя ОСОБА_1