АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
______________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е
М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з
кримінальних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді
Чумак Н.О.

суддів
Мажара С.Б., Шевченко Н.О.

при секретарі
Євтодій К.С.

за участю прокурора
Буйленкової І.М.

захисника
ОСОБА_1

представника цивільного

позивача ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянула 24 грудня 2013 року у
відкритому судовому засіданні в м.
Кривому Розі кримінальне провадження
№ 0000694 за апеляцією цивільного
позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» на вирок
Софіївського районного суду
Дніпропетровської області від 10 жовтня
2013 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт.
Софіївка Софіївського району
Дніпропетровської області, українця,
громадянина України, студента
Криворізького національного
університету, не працюючого, не
військовозобов'язаного, раніше не
судимого, зареєстрованого та
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

- засуджено:

- за ст.185 ч.2 КК України до 3 років
обмеження волі, на підставі ст.75 КК
України звільнено від відбування
призначеного судом покарання з
випробовуванням на 2 роки. На підставі
п.п.3, 4 ст.76 КК України на нього
покладено наступні обов'язки:
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання,
навчання, роботи; періодично з'являтися
для реєстрації в кримінально-виконавчу
інспекцію;

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця смт.
Софіївка Софіївського району
Дніпропетровської області,
громадянина України, не працюючого,
Криворізького національного
університету, не
військовозобов'язаного , раніше не
судимого, зареєстрованого та
проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

- засуджено:

- за ст.185 ч.2 КК України до 3 років
обмеження волі, на підставі ст. 75 КК
України звільнено від відбування
призначеного судом покарання з
випробовуванням на 2 роки. На підставі
п.п.3, 4 ст.76 КК України на нього
покладено наступні обов'язки:
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання,
навчання, роботи; періодично з'являтися
для реєстрації в кримінально-виконавчу
інспекцію.

В задоволенні заявленого ПАТ КБ
«ПриватБанк» цивільного позову до
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної шкоди відмовлено.

Питання з речовими доказами вирішено.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Софіївського районного суду
Дніпропетровської області від 10 жовтня
2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнані
винними у скоєнні злочину,
передбаченого ч.2 ст.185 КК України за
наступних обставин:

25 липня 2013 року о 02:00 годині, ОСОБА_3 в
групі за попередньою змовою з ОСОБА_4, з
метою викрадення чужого майна, із
корисних мотивів та обернення його на
свою користь, таємно шляхом вільного
доступу проникли на не охоронювану
малоформатну площадку, яка розташована
поряд із відділенням «Софіївське»
Криворізького філіалу ПАТ КБ «Приват
Банк» по вул. Жовтнева, № 81 смт.
Софіївка Софіївського району
Дніпропетровської області, де
здійснили крадіжку комплектуючих
запчастин із автомобіля «Богдан» 2110, 2013
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, а саме дві блок-фари в зборі на
суму 1616 гривень 66 копійок, чотири
колеса в зборі: диск стальний R-14 в
кількості 4 штуки на суму 1256 гривень 68
копійок, шина розміром 175/65/14 в
кількості 4 штуки на суму 1620 гривень 00
копійок, які належать ПАТ КБ «Приват
Банк», після чого з місця вчинення
злочину з викраденим майном зникли, чим
заподіяли ПАТ КБ «Приват Банк»
матеріальні збитки на суму 4493 гривні 34
копійки.

В задоволенні заявленого ПАТ КБ
«Приват Банк» цивільного позову до
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної шкоди відмовлено, як
необґрунтованого.

В апеляції представник цивільного
позивача, не оскаржуючи фактичних
обставин справи та кваліфікації дій
обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ч.2
ст.185 КК України, просить вирок суду
першої інстанції в частині відмови в
задоволенні цивільного позову про
відшкодування матеріальної шкоди
змінити, та стягнути з обвинувачених
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
«Приват Банк» матеріальну шкоду,
завдану злочином в розмірі 15 387
гривень.

В обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що в зв'язку з тим, що
по даній справі було постановлено
обвинувальний вирок, суд повинен був
задовольнити відповідний позов в
повному обсязі. Незаконними діями
обвинувачених банку була спричинена
матеріальна шкода в розмірі 15387
гривень, що підтверджується
розрахунком №С29-07 від 29.07.2013 року, отже
суд, оперуючи документальним
підтвердженням суми завданої шкоди,
своїм вироком повинен був постановити
відшкодувати цивільному позивачу
спричинену йому матеріальну шкоду
повністю.

Відповідно до ст.402 КПК України (в
редакції 2012 року) заперечення на
апеляційну скаргу обвинуваченими,
захисником, прокурором подані не були.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, представника
цивільного позивача, який підтримав
апеляцію, обвинувачених ОСОБА_3, ОСОБА_4
та їх захисника ОСОБА_1, які просили
вирок суду першої інстанції залишити
без змін, а апеляцію представника
цивільного позивача залишити без
задоволення, прокурора, який просив
вирок суду першої інстанції залишити
без змін, а в задоволенні апеляції
представника цивільного позивача
відмовити, вивчивши матеріали
провадження, перевіривши аргументи
апеляції, зіставивши їх з наявними
матеріалами, колегія суддів вважає, що
апеляція представника цивільного
позивача не підлягає задоволенню за
наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про
скоєння ОСОБА_3 та ОСОБА_4 злочину,
передбаченого ч.2 ст.185 КК України при
обставинах, викладених у вироку суду,
кваліфікація їх дій за ч.2 ст.185 КК
України в апеляції не оскаржуються, а
тому відповідно до ст.404 КПК України (в
редакції 2012 року) апеляційним судом не
переглядаються.

Так, на думку колегії суддів, не
підлягають задоволенню доводи
апеляційної скарги представника
цивільного позивача, щодо задоволення
цивільного позову про стягнення
матеріальної шкоди з обвинувачених
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з наступних підстав.

Суд першої інстанції при ухваленні
вироку та розв'язанні цивільного
позову щодо стягнення майнової шкоди з
обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вірно
прийшов до висновку, що представником
ПАТ КБ «ПриватБанк» не доведено, що
саме від дій обвинувачених цивільному
позивачу було заподіяно збитків на
суму 15387,00 грн. До того ж, в матеріалах
кримінального провадження знаходиться
постанова від 13 вересня 2013 року про
виділення в окреме провадження
матеріалів досудового розслідування
по факту крадіжки комплектуючих частин
автомобіля «Богдан» 2110, який належить
ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.к.пр.58-59).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що згідно рахунку №С29-07 від 29 липня 2013
року, наданого представником ПАТ КБ
«ПриватБанк», загальна вартість
матеріалів та робіт з ремонту
автомобіля «Богдан» 2110 становить 15387,00
грн., але окрім вказаного рахунку, не
було надано жодних доказів (квитанцій,
платіжних доручень тощо), які
підтверджують проплату вказаної суми.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції обґрунтовано прийшов
до висновку про відмову в задоволенні
цивільного позову ПАТ КБ «ПриватБанк»,
оскільки, згідно обвинувального акту,
досудовим слідством ОСОБА_3 та ОСОБА_4
було пред'явлено обвинувачення про
спричинення ними матеріального збитку
на загальну суму 4493,34 грн. Згідно
матеріалів кримінального провадження,
під час досудового слідства
обвинуваченими були повернуті
працівникам міліції дві блок-фари на
загальну суму 1616,66 грн. (а.к.пр.22). До того
ж, в матеріалах справи знаходяться дві
копії квитанції, згідно яких
обвинуваченими, під час судового
розгляду справи, було відшкодовано на
користь цивільного позивача суму в
розмірі 3595,85 грн. (а.с.36). Таким чином, на
момент винесення вироку судом першої
інстанції та розв'язання цивільного
позову, обвинуваченими було
відшкодовано спричинену матеріальну
шкоду в повному обсязі, що
підтверджується письмовими доказами і
не заперечується представником
цивільного позивача.

Тому доводи скаржника, що суд першої
інстанції безпідставно відмовив в
задоволенні цивільного позову є
необґрунтованими.

Аналізуючи вищевикладене, колегія
суддів прийшла до висновку, що суд
першої інстанції при ухваленні вироку
та розв'язанні цивільного позову
представника цивільного позивача ПАТ
КБ «ПриватБанк» про стягнення з
обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4
спричиненої матеріальної шкоди
виходив із засад законності, а тому
підстави для зміни вироку суду першої
інстанції відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.405, 407, 419 КПК України (редакції 2012
року) колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію представника цивільного
позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - залишити
без задоволення.

Вирок Софіївського районного суду
Дніпропетровської області від 10 жовтня
2013 року у відношенні обвинувачених
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ст.185 ч.2 КК України -
залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом трьох місяців з дня
проголошення її судом апеляційної
інстанції.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

________________________________________________________________________
____________

Провадження №11/кп/774/346/к/13
Суддя І інстанції
Патинка А.Г.

Категорія ст.185 ч.2 КК України
Доповідач
суддя Чумак Н.О.