ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 486/1065/15-к
Провадження № 1-кп/486/100/2015
16 липня 2015 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
у складі:головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенськ Миколаївської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, маючого малолітнього сина, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, тимчасово проживаючого: АДРЕСА_3 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В ніч на 12.03.2015 р. заступник командира взводу ОСП № 2 роти ДПС ДАІ УДАІ УМВС України в Миколаївській області капітан міліції ОСОБА_5 разом з інспектором роти ДПС ДАІ УДАІ УМВС України в Миколаївській області молодшим сержантом міліції ОСОБА_6 несли службу на стаціонарному посту ДАІ № 2, що знаходиться на 111-му кілометрі автодороги «Ульянівка - Миколаїв», поблизу АДРЕСА_4 . Близько 03-40 год. на стаціонарний телефон вищевказаного посту ДАІ надійшло повідомлення від оперативного чергового Вознесенського МРВ УМВС України в Миколаївській області, про те, що на одній із автозаправних станцій в м. Вознесенськ водій автомобіля «Мегсеdes-Benz Vito» реєстраційний номер НОМЕР_1 заправив свій автомобіль пальним і, не розрахувавшись за нього, покинув територію АЗС, після чого направився в напрямку м. Южноукраїнськ. Отримавши дане повідомлення, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вийшли з приміщення стаціонарного посту ДАІ на автодорогу «Ульянівка - Миколаїв». Близько 04-30 год. вони помітили автомобіль «Мегсеdes-Benz Vito» реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, в якого не горіла передня ліва фара, тому жезлом вказали водію про вимогу зупинити автомобіль. Коли даний автомобіль зупинився, то ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підійшли до вказаного автомобіля, з якого вийшов водій даного транспортного засобу ОСОБА_4 та пасажир ОСОБА_7 .. Вийшовши з автомобіля, останні з особистих переконань, вважаючи дії працівників міліції незаконними, стали проявляти агресію та висловлюватись в їх адресу брутальною лайкою, смикали їх за формений одяг. У зв`язку із цим капітан міліції ОСОБА_8 відштовхнув від себе ОСОБА_4 , який смикав його за формений одяг, та, діючи на підставі ст. 15' Закону України «Про міліцію», наказав ОСОБА_4 та ОСОБА_7 знаходитись на місці та не скорочувати наявну на той момент відстань між ними. При цьому ОСОБА_8 дістав табельну вогнепальну зброю з кобури, чим попередив про можливість її застосування в разі скорочення визначеної ним відстані. Проте ОСОБА_4 та ОСОБА_7 не відреагували на вимоги працівника міліції та, скоротивши відстань, продовжували смикати ОСОБА_5 за формений одяг і висловлюватись брутальною лайкою в адресу працівників міліції, проявляючи злісну непокору їх законним вимогам. ОСОБА_4 схопився рукою за табельну вогнепальну зброю, що знаходилася в руках ОСОБА_5 , після чого останній відштовхнув від себе ОСОБА_4 та знову усно попередив про можливість застосування табельної вогнепальної зброї в разі скорочення визначеної відстані. Зважаючи на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 поводили себе агресивно, не виконували законних вимог працівників міліції, капітан міліції ОСОБА_5 надав наказ молодшому сержанту міліції ОСОБА_6 викликати слідчо-оперативну групу Южноукраїнського МВ УМВС України в Миколаївській області. Виконуючи наказ, ОСОБА_9 направився до приміщення стаціонарного посту ДАІ для виклику слідчо-оперативної групи, а ОСОБА_5 залишився поруч з зупиненим автомобілем. Скориставшись тим, що ОСОБА_5 залишився наодинці, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, швидко скоротив визначену відстань та наніс ОСОБА_5 удар рукою в область голови від чого останній відійшов на декілька кроків в бік та зробив попереджувальний постріл з табельної вогнепальної зброї в повітря. В цей час на місце пригоди прибули члени слідчо-оперативної групи Южноукраїнського МВ УМВС, які припинили незаконні дії зазначених осіб.
Згідно висновку експерта № 121 від 19.03.2015 у ОСОБА_5 виявлено черепно-мозкову травму, що проявилась струсом головного мозку, посттравматична невропатія 5-го нерву з права, кровопідтік правого ока, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 345 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
19 червня 2015 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення у кримінальному провадженні № 0000195 від 12.03.2015 р..
Відповідно до умов вищевказаної угоди потерпілий та обвинувачений у кримінальному провадженні № 0000195 від 12.03.2015 р. за спільною ініціативою та добровільно у відповідності до ст. ст. 468, 469, 471 КПК України уклали дану угоду про примирення, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 345 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, вказали про відшкодування в повному обсязі обвинуваченим ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди (затрати на лікування) та моральної шкоди, а також узгоджене покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 345 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі з застосуванням ст. 75 КК України із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, а також з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України, тобто не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання. Також в даній угоді зазначено, що обвинувачений та потерпілий розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди.
Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд вважає, що вищевказана угода повністю відповідає вимогам чинного законодавства, так як містить всі необхідні реквізити, визначені ст. 471 КПК України, тобто зазначені її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата укладення угоди та підписи сторін.
В підготовчому судовому засіданні потерпілий та обвинувачений підтвердили суду, що угода про примирення укладена між ними добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення.
Дослідивши угоду про примирення, вислухавши доводи обвинуваченого, враховуючи позицію потерпілого, а також думку прокурора, суд вважає, що угода про примирення укладена між обвинуваченим і потерпілим відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 345 КК України кваліфіковані правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирилися добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.
За таких обставин суд прийшов до висновку, що угода про примирення, укладена між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 підлягає затвердженню.
А тому, керуючись ст. ст. 374-376, 475 КПК України, суд
З А С У Д И В :
Угоду про примирення від 19 червня 2015 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному 12.03.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000195, - затвердити.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.
На підставі п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1