Провадження № 1-кп/734/9/15 Справа № 734/3212/14
В И Р О К

іменем України

27 лютого 2015 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області колегіально у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілої ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Козелець Чернігівської області кримінальне провадження відносно обвинувачених

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Козелець Чернігівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, до моменту взяття під варту працюючого токарем в ПП «Промінь К», раніше судимого: 25 липня 2001 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 81, ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 81, ст. 42 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 24 травня 2007 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі; 12 жовтня 2007 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі; звільнений за постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2011 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 04 місяців 05 днів; судимість не погашена і не знята,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Екібастус Павлодарської області республіки Казахстан, жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в:

2 жовтня 2014 року, в обідній час, ОСОБА_12 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_13 за попередньою змовою на здійснення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, прибули до домоволодіння ОСОБА_11 , що знаходиться по АДРЕСА_3 , де шляхом пошкодження засувного пристрою на вхідних дверях, проникли до житлового будинку, де ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , діючи спільно з метою втілення злочинного умислу, погрожуючи потерпілій ОСОБА_11 застосуванням насильства, що виразилось у демонстрації ножа та можливості його застосування, яке потерпіла сприйняла як загрозу для її життя та здоров`я, заволоділи грошовими коштами в сумі 700 грн., належними потерпілій ОСОБА_11 .

Винуватість обвинувачених підтверджується слідуючими доказами.

Обвинувачений ОСОБА_12 винуватим себе визнав частково та дав показання, що 2 жовтня 2014 року, в обідній час, після вживання алкогольних напоїв, в районі розташування Козелецького технікуму ветеринарної медицини зустрівся з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .. За пропозицією ОСОБА_13 , на автомобілі «Нива», яка належить ОСОБА_14 і під керуванням останнього вони поїхали в напрямку с. Скрипчин Козелецького району. По дорозі він згадав розмову з ОСОБА_15 , який обіцяв його працевлаштувати і запропонував заїхати до останнього. Про те, що ОСОБА_15 не проживає з матір`ю, він не знав. Під`їхавши до господарства ОСОБА_11 , яке розташоване в АДРЕСА_3 , він підійшов до житлового будинку і постукав у вхідні двері. Почувши у відповідь «заходьте» - він зайшов у будинок. На його запитання про ОСОБА_15 ОСОБА_11 відповіла, що її сина немає вдома. В цей час він почув стогін людини, який надходив із іншої кімнати (спальні). Вважаючи, що ОСОБА_11 не хоче говорити про те, що її син вдома, він пішов в спальню, оскільки думав, що ОСОБА_15 спить, а ОСОБА_11 не хоче про це говорити. Коли він зайшов в спальню і побачив там тяжко хворого чоловіка, в цей час почув, як в кімнаті ОСОБА_13 розмовляє з ОСОБА_11 .. Він повернувся в кімнату і запропонував викликати швидку допомогу для хворого чоловіка. Знаходячись в кімнаті, дістаючи із кишені штанів цигарки та запальничку, в кишені відкрився його ніж і він дістав його, щоб закрити і покласти в іншу кишеню. Після цього вони з ОСОБА_13 пішли з будинку. Потерпілій ОСОБА_11 він не погрожував. Про те, що у ОСОБА_11 пропали гроші, йому стало відомо вже в міліції.

Обвинувачений ОСОБА_13 винуватим себе визнав частково та дав показання, що 2 жовтня 2014 року, в обідній час, в районі розташування Козелецького технікуму ветеринарної медицини, він зустрівся з ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , який був на автомобілі «Нива» і попросив останнього з`їздити в с. Скрипчин Козелецького району, на що ОСОБА_14 погодився. По дорозі в с. Скрипчин Козелецького району ОСОБА_12 , який теж їхав з ними, запропонував заїхати до ОСОБА_15 .. Під`їхавши до господарства матері ОСОБА_15 , яке розташоване в АДРЕСА_3 , ОСОБА_12 пішов у двір, а він з ОСОБА_14 залишились в автомобілі. Йому захотілося закурити, але він не виявив цигарок. ОСОБА_14 сказав, що цигарки у ОСОБА_12 , після чого останній пішов в господарство ОСОБА_11 .. Зайшовши у житловий будинок останньої, вхідні двері якого були відкриті, він почав кликати ОСОБА_15 та ОСОБА_12 .. До нього вийшла потерпіла ОСОБА_11 і спитала, що він тут робить. При цьому ОСОБА_11 повідомила, що її син ОСОБА_15 тут не проживає. Побачивши у кишені піджаку потерпілої гаманець, у нього виникла думка його викрасти. З вказаною метою він впритул підійшов до потерпілої, щоб таємно викрасти гаманець. Від його рухів потерпіла присіла на диван і він витягнув із кишені останньої гаманець з грошима. Таємно викрасти в нього не вдалось, оскільки потерпіла почала говорити, що у неї нема грошей, після чого він їй дав 100 грн., а 700 грн. викрав. Після того як він витягнув гаманець із кишені потерпілої, він почув позаду себе кроки. Коли він повернувся, побачив ОСОБА_12 , який тримав у руці ніж. Він вилаявся на його адресу нецензурно, а ОСОБА_12 пояснив, що він перекладає ніж із кишені в кишеню. Після цього він взяв за руки ОСОБА_12 і вивів його із будинку. ОСОБА_12 ще залишився на ганку будинку, а він пішов в автомобіль. Через декілька хвилин прийшов ОСОБА_12 і вони всі разом поїхали в с. Скрипчин Козелецького району, де він вирішив свої питання, і вони повернулися в смт Козелець. Коли викрадав гроші у потерпілої, де був ОСОБА_12 не знає. Грошей останньому не давав.

Оцінюючи показання обвинувачених та зіставляючи їх з матеріалами кримінального провадження та доказами, встановленими в судовому засіданні, суд вважає, що вони не відповідають дійсності, так як суд вбачає, що показання обвинувачених у їх не винуватості висловлені з метою перешкодити встановленню істини у кримінальній справі і є спробою уникнути відповідальності за особливо тяжкий злочин, так як ОСОБА_12 та ОСОБА_13 розуміють тяжкість скоєного та усвідомлюють, яке можуть понести покарання за вчинене. Їх показання спростовуються дослідженими по справі доказами в їх сукупності.

Так, потерпіла ОСОБА_11 показала, що 2 жовтня 2014 року, в обідній час, вона знаходилась в теплому коридорі, за яким знаходився ще й холодний, свого будинку, який розташований в АДРЕСА_3 . Вхідні двері будинку були закриті на засувний пристрій. Ніхто не стукав в двері. Але в цей час у будинок забігли: спочатку ОСОБА_13 , який був одягнений у сірому цивільному одязі, а за ним ОСОБА_12 , який був одягнений в камуфляжну форму. Останній сказав, що він дільничний інспектор і показав лезо ножа. Вона злякалась, але пішла за ними в кімнату. В кімнаті знаходився ОСОБА_13 , а потім в кімнату із спальні вийшов ОСОБА_12 .. Деякий час вони стояли мовчки. Потім ОСОБА_12 сказав: «Діма!» і ОСОБА_13 підійшов до неї і почав вимагати в неї гроші. Вона відповіла, що нема грошей. Але ОСОБА_13 помітив у неї в кишені піджаку гаманець, витягнув останнього та почав перераховувати викрадені гроші. Вона сказала, що там 800 грн. Порахувавши гроші, ОСОБА_13 дав їй із викрадених грошей 100 грн.. ОСОБА_12 пішов у спальню, де знаходився її тяжко хворий чоловік, а коли повернувся, то пригрозив, що якщо вона буде заявляти, то буде їй, і знову показав ніж. Вона дуже злякалась. Яким чином вони розпорядилися викраденими грошима, вона не бачила, але чула як вони шелестіли грошима. Після цього ОСОБА_13 вивів ОСОБА_12 в коридор. Але через деякий час ОСОБА_12 повернувся і попросив відкрити замкнену кімнату. Вона взяла ключі та відкрила останню, а сама, перебуваючи у стресовому стані, під приводом винести речі лежачого чоловіка вибігла з будинку та втекла через городи та огорожі сусідів і тривалий час лежала в болоті, при цьому втратила орієнтир і довго плутала по місцевості, не знаючи куди йти. В решті-решт вона прийшла до господарства ОСОБА_16 , одяг її був в реп`яхах. ОСОБА_16 відвіз її додому і повідомив, що сталося її сину ОСОБА_15 .. Останній з нею не жив, але після того, що сталося він живе у неї, оскільки вона сама боїться жити.

Суд визнає достовірними свідчення потерпілої ОСОБА_11 і відноситься до них як до правдивих та таких, що відповідають фактичним обставинам справи, оскільки раніше вона ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не знала, підстав для їх обмовлення у неї немає. Свідчення ОСОБА_12 в тій частині, що він постукав у вхідні двері і йому дали дозвіл на вхід до будинку, спростовуються свідченнями потерпілої та протоколом слідчого експерименту, під час якого було встановлено, що вхідні двері мають пошкодження, а також відстань, на якій потерпіла знаходилась від вхідних дверей, не давало можливості їй бачити і чути того, хто стукає. Тим більше, за її показами ніхто не стукав і не просив дозволу на вхід до її будинку.

Свідок ОСОБА_16 показав, що 2 жовтня 2014 року, після 16:00 години до нього додому прибігла потерпіла ОСОБА_11 , яка була в одній колоші, одяг був в реп`яхах і яка була дуже схвильована. ОСОБА_11 попросила у нього води і повідомила, що її пограбували, погрожуючи ножем; викрали 800 грн., із яких 100 грн. дали їй; при цьому один із них назвався дільничним інспектором, а також попросила повідомити про те, що сталося сину ОСОБА_15 .. Він відвіз потерпілу додому, де вже знаходився син потерпілої зі своєю дружиною.

Свідок ОСОБА_15 показав, що 2 жовтня 2014 року, після 14:30 він разом з дружиною пішов до матері. Матері вдома не було, але вхідні двері будинку були відчинені. Після 16:00 години йому зателефонував ОСОБА_16 і повідомив, що матір пограбували, вона зараз в нього та через деякий час привіз матір додому. Після цього про те, що сталося, вони повідомили в міліцію. Працівники міліції привезли фото осіб і мати впізнала серед них двох чоловіків, які забрали гроші. ОСОБА_12 він не знає, ніяких відносин з ним не підтримує, а тому ніякої розмови про роботу з ОСОБА_12 не було і не могло бути, оскільки він сам не має постійної роботи.

Суд визнає свідчення свідка ОСОБА_15 достовірними, тому версія обвинуваченого ОСОБА_12 , яку підтримав обвинувачений ОСОБА_13 в тій частині, що вони прийшли переговорити із сином потерпілої про працевлаштування ОСОБА_12 , спростовується показами сина потерпілої свідка ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_17 показала, що 2 жовтня 2014 року, у другій половині дня вона разом з чоловіком ОСОБА_15 прийшли в гості до матері останнього ОСОБА_11 , вхідні двері будинку були прикриті. Друга половина вхідних дверей, якою постійно не користувалися, була відкрита, цвяхи на ній дивилися в інший бік. Вони з чоловіком обійшли всі кімнати, але матері не знайшли. Приблизно о 17:00 годині зателефонував кум ОСОБА_16 і повідомив, що мати у нього. Коли ОСОБА_16 привіз матір додому, остання пояснювала, що прийшли два бандити і її пограбували.

Свідок ОСОБА_18 показав, що 2 жовтня 2014 року, перед обідом, він знаходився на вулиці, де проживає. В цей час до нього під`їхала легкова автомашина білого кольору, в якій знаходилося декілька чоловіків, один із яких спитав де живе батько ОСОБА_15 .. Він сказав і пішов на город. Приблизно через півтори години він бачив, як по городах бігла ОСОБА_11 і кричала «Вори! Вори!».

Свідок ОСОБА_14 показав, що 2 жовтня 2014 року, після вживання алкогольних напоїв з ОСОБА_12 , вони зустріли ОСОБА_13 .. Останній запропонував йому з`їздити в с. Скрипчин Козелецького району, так як він був на автомобілі марки ВАЗ «Нива» білого кольору, на що він погодився, при цьому ОСОБА_13 заправив автомобіль. По дорозі в с. Скрипчин ОСОБА_12 запропонував заїхати до ОСОБА_15 і вони по дорозі спитали у незнайомого зустрічного чоловіка де живе ОСОБА_15 . Під`їхавши до господарства ОСОБА_11 , він залишився в автомобілі, а ОСОБА_12 , а потім і ОСОБА_13 пішли в дане господарство. Через 15-20 хв. ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вийшли з даного господарства і вони поїхали в с. Скрипчин Козелецького району. Повертаючись із с. Скрипчин Козелецького району вони заїхали на заправку, де ОСОБА_13 знову заправив автомобіль, після чого поїхали в смт Козелець. В салоні його автомобіля знаходився один ніж, який йому не належить.

Свідок ОСОБА_19 показав, що 03 жовтня 2014 року він був присутнім в якості понятого при огляді місця події. Об`єктом огляду якого було господарство ОСОБА_11 .. Вхідні двері житлового будинку даного господарства двухстворчаті. Двері були відчинені, але було видно, що одна половина була забита, оскільки були витягнуті цвяхи, які їх тримали. Разом з ним був ще один понятий.

Свідок ОСОБА_20 показав, що 03 жовтня 2014 року, вранці, надійшла заява ОСОБА_11 про її пограбування. Відразу після отримання заяви було проведено огляд місця події господарства ОСОБА_11 , під час якого не уважно були оглянуті вхідні двері житлового будинку. Після спілкування з потерпілою, в цей же день, 03 жовтня 2014 року, було проведено в присутності понятих повторний огляд господарства ОСОБА_11 , під час якого встановлено, що защібка вхідних дверей зігнута в бік будинку, та свіжі цвяхи на другій половині вхідних дверей. Огляд господарства проводився з дозволу потерпілої ОСОБА_11 . Огляд автомобіля, який належить ОСОБА_14 , проводився з дозволу останнього і в присутності понятих. Ніж, який був вилучений із салону автомобіля ОСОБА_14 знаходився на видному місці салону автомобіля; інших ножів в салоні не було; і вилучений даний ніж був у присутності понятих.

Винуватість обвинувачених також підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

протоколом огляду місця події від 3 жовтня 2014 року (а.с. №146), згідно якого об`єктом огляду є господарство АДРЕСА_3 . Дане господарство огороджено парканом із метало профілю. Вхід до господарства здійснюється через дерев`яну фіртку в дерев`яних воротах. На відстані 2 метра розміщено одноповерховий будинок. Вхід до будинку здійснюється через двостворчасті дерев`яні двері, що на момент огляду відчинені. У лівій половині дверей розміщено врізний замок та дверну ручку. Права половина дверей частково відчинена та має на собі механічні пошкодження. Зверху дверей набита пластина із фанери шириною 7 сантиметрів та довжиною 35 сантиметрів. Дана пластина зверху відігнута та тріснута. У дверній коробці зсередини будинку забиті великі цвяхі, що зігнуті у бік середини кімнати (веранди). З тильної сторони правої половини дверей мається защібка (засов), рухома частина якої частково зігнута в бік середини кімнати. На момент огляду двері щільно не зачиняються, що унеможливлює їх замкнути на защібку (засов);

протоколом проведення слідчого експерименту від 23 жовтня 2014 року (а.с. №147-153) та доданим до нього відеозаписом, згідно з якими потерпіла ОСОБА_11 показала, що 2 жовтня 2014 року вона в обідній час перебувала в себе вдома, в АДРЕСА_3 та перестилала постіль своєму чоловіку. Двері, як показала ОСОБА_11 , були зачинені та замкнені і вказала на защібку із середини дверей, на яку вона замкнула двері. Далі ОСОБА_11 пройшла до коридору та вказала на місце, де вона стояла в той момент, коли почула, як відкрили двері. Як встановлено під час слідчого експерименту від вхідних дверей до будинку не видно потерпілу ОСОБА_11 , якщо вона знаходиться в коридорі на тому ж місці, де вона була в момент розбійного нападу на неї. Як вказала далі ОСОБА_11 до неї в коридор зайшло двоє чоловіків: один із них у камуфляжній формі, а інший у сірому цивільному одязі. Як указала ОСОБА_11 вона залишилась стояти у коридорі, а чоловік у камуфляжі зайшов до кімнати, а інший, пройшов до залу. Тоді, як вказала та показала ОСОБА_11 , вона пройшла до залу і за нею зайшов чоловік у камуфляжу. Далі ОСОБА_11 вказує на місце, де стояли вказані особи. Після цього ОСОБА_11 показала, що чоловік у цивільному одязі штовхнув її на диван та вимагав грошей, на що вона відповіла що грошей немає. Тоді чоловік у цивільному одязі власноруч розщібнув її нагрудну кишеню і вийняв гаманець із якого взяв гроші; перерахував їх (там було 800 гривень) та віддав їй 100 гривень. Після цього повернувся передом до чоловіка у камуфляжі. ОСОБА_11 додала, що як тільки чоловік у камуфляжі зайшов до залу, то дістав із кишені ніж, направив його у її бік і сказав, що він «участковий». Вона цього злякалась. ОСОБА_11 додала, що точно не бачила чи чоловік у цивільному щось давав іншому чи ні. Тоді, як показала ОСОБА_11 чоловік у цивільному одязі вийшов, а чоловік у камуфляжній формі знову дістав ніж, направив його на неї та сказав: Оце будете заявлять, так получите. Після цього і він вийшов із будинку, де вони розмовляли. ОСОБА_11 вказує: коли вона виходила із будинку, то двері до будинку були відчинені, ліва половина, була теж відчинена, хоча вона була забита;

речовим доказом, який був досліджений в судовому засіданні.

Всебічно, повно та неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 знайшла своє підтвердження у судовому засіданні під час розгляду справи.

Версія обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про те, що вони в пошуках роботи для ОСОБА_12 прийшли в господарство потерпілої ОСОБА_11 , а також версія ОСОБА_12 , що у нього в кишені відкрився ніж і в зв`язку з цим він перекладав останнього в іншу кишеню, при цьому не пошкодивши одяг, спростовується матеріалами кримінального провадження та доказами, встановленими в судовому засіданні.

Оцінюючи зібрані докази у їх сукупності, суд вважає доведеним, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, тому їх дії необхідно кваліфікувати за ч. 3 ст. 187 КК України.

При призначенні міри покарання обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 суд враховує стан здоров`я та сімейний стан кожного, що ОСОБА_13 має на утриманні малолітню дитину.

При цьому суд враховує ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, тяжкість вчиненого злочину, вчинення злочину щодо особи похилого віку, яка є обставиною, що обтяжує покарання обвинувачених, а щодо обвинуваченого ОСОБА_12 такими обставинами є також рецидив злочину та вчинення його в стані алкогольного сп`яніння, суд вважає, що виправлення обвинувачених неможливе без ізоляції їх від суспільства, тому їм необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених і попередження вчинення ними нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне питання про відшкодування судових витрат на залучення експерта вирішити наступним чином:

147,42 грн. за проведення експертизи під час досудового розслідування відносно скоєного злочину обвинуваченими підлягає стягненню з обвинувачених в рівних долях на користь держави.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

з а с у д и в:
ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі із конфіскацією всього особисто належного йому майна.

ОСОБА_13 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років 2 (двох) місяців позбавлення волі із конфіскацією всього особисто належного йому майна.

Запобіжний захід ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_12 та ОСОБА_13 обчислювати з 03 жовтня 2014 року, тобто з моменту їх фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_12 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_13 , РНОКПП НОМЕР_2 , в дохід держави по 73 грн. 71 коп. з кожного судових витрат за проведення судової експертизи.

Речовий доказ: складний ніж, який зданий до камери зберігання речових доказів при Козелецькому РВ УМВС України в Чернігівській області, знищити.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів із моменту проголошення, а ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які перебувають під вартою, - у такий же строк із моменту вручення копії вироку.

Головуючий суддя

Судді