Справа № 186/1247/13-к
Провадження № 1-в/0186/6/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" травня 2015 р. Першотравенський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у дистанційному провадженні в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в м.Першотравенську Дніпропетровської області заяву засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Першотравенська Дніпропетровської області, якиq відбуває покарання за вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року в ІК-105 Херсонської області

про застосування амністії,

В С Т А Н О В И В:

03 лютого 2015 року до суду надійшло клопотання засудженого вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, ОСОБА_4 про застосування до нього Закону України Про амністію у 2014 році.

Вислухавши засудженого, який просить звільнити його від подальшого відбування покарання на підставі Закону України Про амністію у 2014 році, думку прокурора, який вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні заяви засудженого відмовити, виходячи з наступного.

У відповідність ст.85 КК України на підставі Закону України про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання.

Частинами 1 та 2 ст.86 цього Кодексу , передбачено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб; законом про амністію особи, які вчинили злочин, можуть бути повністю або частково звільнені від кримінальної відповідальності чи від покарання.

Відповідно до Закону України Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України:

а) особи, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми;

б) жінки, вагітні на день набрання чинності цим Законом;

в) особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами;

г) особи, які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнані інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоров`я України від 18 січня 2000 року № 3/6;

ґ) особи, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

д) ветерани війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту");

е) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР;

є) особи, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Також підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, засуджені:

- за будь-які злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання;

- засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Крім того звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи:

а) засуджені вперше за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше восьми років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання;

б) засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше шести років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше двох третин призначеного строку основного покарання;

в) жінки, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання менш суворе, ніж позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше половини призначеного строку основного покарання;

г) засуджені за злочини, вчинені з необережності, за які законом передбачено покарання менш суворе, ніж позбавлення волі на строк не більше дванадцяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Відповідно до ч.8 та ч.9 ст.9 вказаного Закону застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього; особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, дає свою згоду суду в усній чи письмовій формі з обов`язковим зазначенням цього в журналі судових засідань.

Вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року ОСОБА_4 засуджений за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Хоча ОСОБА_4 і засуджений за скоєння злочинів які відповідно до ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, але на час набрання чинності Законом України Про амністію в 2014 році не мав жодної з підстав, передбачених ст.ст.1-4 зазначеного вище Закону, для звільнення його від відбуття покарання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 про застосування акту амністії та звільнення його від відбування покарання на підставі Закону України Про амністію у 2014 році № 1185-VII від 08 квітня 2014 року.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 85, 86 КК України, Законом України "Про амністію у 2014 році" від 08 квітня 2014 року, Законом України Про застосування амністії в Україні, - суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 , засудженого вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, про застосування до нього акту амністії та звільнення його від відбування покарання на підставі Закону України Про амністію у 2014 році № 1185-VII від 08 квітня 2014 року - відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1