АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/469/15 Справа № 194/1624/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровськ кримінальне провадження №0000309 за з апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який народився в м.Тернівка Дніпропетровської області,

проживає за адресою

АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ст.336 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_7

адвоката - ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

Прокурором принесена апеляційна скарга на вирок Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 , в якій він просить вирок скасувати та постановити свій, яким ОСОБА_7 за ст.336 КК України призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року ОСОБА_7 засуджено за ст.336 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Згідно до вимог п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України на обвинуваченого покладені відповідні обов`язки.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказує, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вважає, що кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, має підвищену суспільну небезпеку, оскільки безпосередній об`єкт злочину, передбачений ст.336 КК України співпадає з об`єктом ухилення від призову на строкову службу та зумовлений тим, що мобілізація пов`язується з умовами особливого періоду в державі - з загрозою нападу, небезпекою державній незалежності України.

В запереченнях на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказала, що вирок суду обґрунтований, а призначене покарання достатнє для його виправлення. Судом при призначенні покарання обвинуваченому враховано тяжкість скоєного злочину, особу обвинуваченого - раніше не судимий, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, у скоєному щиросердечно розкаявся, має на утриманні малолітню дитину 2003 року народження. Відповідно до вимог ст.66 КК України враховано обставини збіг тяжких особистих та сімейних обставин, а саме перебування малолітньої дитини обвинуваченого на стаціонарному лікуванні та смерті матері обвинуваченого. Також вказує про те, що стороною обвинувачення не описана суб`єктивна сторона інкримінованого злочину та спосіб ухилення від призову.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджено за те, що він пройшов військову підготовку та прийнявши військову присягу, з 15 грудня 2003 року перебуває в запасі Збройних Сил України у військовому званні старшого лейтенанта, є військовозобов`язаним.

11 травня 2014 року ОСОБА_7 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 на виконання Указу Президента України № 454/2014 від 06.05.2014 року "Про часткову мобілізацію" для проведення призову за мобілізацією, проходження медичного огляду та відправлення в команді № НОМЕР_1 в одну з військових частин Збройних Сил України. Того ж дня ОСОБА_7 , близько 10-00 години, знаходячись в приміщенні службового кабінету військового комісаріату, з метою ухилення від призову за мобілізацією, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, діючи умисно та достовірно знаючи про час та місце відправки у війська для проходження військової служби у зв`язку з призовом за частковою мобілізацією, від отримання повістки про прибуття для відправлення у команді № НОМЕР_1 до військової частини та подальшого призову відмовився, про що зазначив у заяві на ім`я військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, військовозобов`язаний ОСОБА_7 всупереч вимог ст.65 Конституції України, ст.ст.1, 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Указу Президента України № 454/2014 від 06 травня 2014 року "Про часткову мобілізацію", з метою ухилення від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином попередженим про прибуття, придатним за станом здоров"я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин, відкрито, від отримання повістки про прибуття для відправлення в команді № НОМЕР_1 до військової частини та подальшого призову за мобілізацією відмовився, чим ухилився від призову за мобілізацією.

Під час апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_8 підтримала доводи апеляційної скарги, просила вирок суду скасувати та постановити свій, яким ОСОБА_7 за ст. 336 КК України призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину, однак, заперечував проти доводів апеляційної скарги прокурора та просив вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_9 , просила вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, вважає доводи сторони обвинувачення необґрунтованими, оскільки її підзахисний від отримання повістки не ухилявся, а мав збіг тяжких сімейних обставин, та готовий виконувати свій військовий обов`язок.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши промову прокурора, думки учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження разом з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ст.336 КК України і правильність кваліфікації його дій за цим злочином в апеляційній скарзі прокурором не оскаржуються, а тому відповідно до ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає не обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст.65 КК України - при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначення покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно зі ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як видно із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 правопорушення, призначив останньому за ст.336 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, від відбування якого звільнив на підставі ст.75 КК України.

Судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання враховано ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, чим заперечуються доводи апеляційної скарги прокурора про не врахування судом при призначенні покарання ступнею тяжкості скоєного обвинуваченим злочину. Також враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце роботи та проживання, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину 2003 року народження, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Районним судом згідно вимог ст.66 КК України вірно визначено, як пом`якшуючу покарання обставину, щире каяття обвинуваченого, що виразилось визнанням ОСОБА_7 своєї провини, бажанням виправити ситуацію, що склалася, враховано факт вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин. Так, малолітня дитина обвинуваченого ОСОБА_10 за два дні до його призову 9 травня 2014 року переламала обидві руки і перебувала на лікуванні, перед цим ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати обвинуваченого. Саме про ці обставини як підставу відмови від мобілізації на той час зазначав обвинувачений, про що підтвердив суду свідок ОСОБА_11 .

Враховуючи що обвинуваченим вчинено злочин середньої тяжкості внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, факт чого є документально підтвердженим, беручи до уваги те, що обвинувачений має на утриманні неповнолітню дитину та є єдиним годувальником сім`ї, реальне позбавлення волі ОСОБА_7 не буде відповідати принципам справедливості та гуманності.

На підставі зазначеного, колегія суддів вважає, що в принесеній стороною обвинувачення апеляційній скарзі не вказано вагомих доводів, які б свідчили про те, що призначене обвинуваченому покарання є надто м`яким, і недостатнім для виправлення ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає, що призначене покарання з застосуванням ст.75 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, беручи до уваги обставини скоєння злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без відбування призначеного йому покарання в місцях позбавлення волі, з застосуванням ст.75 КК України.

Підстав для скасування судового рішення внаслідок істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого під час перевірки матеріалів кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді