ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
Апеляційний суд Житомирської області
Ухвала

Іменем України

29 червня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого :Романова О.В.

суддів : Андрушкевича С.З., Шеніна П.О.

прокурора :Селюченко І.І.

засуджених :ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі кримінальну справу за апеляцією прокурора, що брав участь в розгляді справи судом першої інстанції на вирок Богунського районного суду мЖитомира від 15 березня 2010 року.

Цим вироком: ОСОБА_4, 16

листопада ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Федерації, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3,кв.З ,українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, на утриманні малолітня дитина, працюючого експедитором в ТОВ „Капрі- Альфа, раніше не судимого:

засуджено за ч.2 ст. 187,69 КК України на пять років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст.75,76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком три роки, якщо протягом цього строку він не вчинить нового злочину, буде періодично зявлятися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без відповідного дозволу, повідомляти про зміну місця проживання , роботи, навчання. Згідно ст.77 КК України конфіскація не застосована.

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого, неодруженого, раніше судимого:

-12.11.2002 року за ст.185 ч.3 ,75 КК України на три роки позбавлення волі з іспитовим строком два роки,

-25.10.2004 року за ст.ст.185ч.3,71 КК України на чотири роки позбавлення волі. 7.03.2006 року звільнений умовно- достроково на один рік десять місяців 11 днів,

-26.09.2006 року за ст.ст.185 ч.3,71 КК України на два роки чотири місяці позбавлення волі. Звільнений по відбуттю покарання 17.11.2008 року,

засуджено за ст.187 ч.2 КК України на сім років позбавлення волі з конфіскацією майна. Строк відбування покарання визначено з часу затримання - 26.01.2009 року .Запобіжний захід залишено ОСОБА_4 підписку про невиїзд з постійного місця проживання, ОСОБА_6 - тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 150 грн.48 коп. з кожного.

Питання щодо речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст.81 КПК України.

Згідно вироку, 25 січня 2009 року, близько 21 год. в м.Житомирі ОСОБА_6 та ОСОБА_4, перебуваючи в стані алкогольного спяніння , поблизу школи №32 по вул.Черняхівського помітили раніше незнайомого їм ОСОБА_7 У ОСОБА_4 в цей час виник умисел щодо вчинення нападу на останнього із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя і здоровя , з метою заволодіння чужим майном, про що він повідомив ОСОБА_6 Останній погодився , вступивши тим самим у злочинну змову з ОСОБА_4 Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_6 наздогнав ОСОБА_7 і завдав йому декілька ударів кулаком в обличчя, а ОСОБА_4 також завдав кілька ударів потерпілому в обличчя та застосував щодо нього газовий балончик „Терен-4, долаючи його волю до опору. Після цього ОСОБА_7 вирвався і намагався втекти , але ОСОБА_6 наздогнав його і завдавши ударів в обличчя, повалив на землю. ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 завдали потерпілому чисельних ударів по тулубу , заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоровя у вигляді синців ,

крововиливів, забійних ран на обличчі, після чого ОСОБА_4 витягнув з одягу потерпілого мобільний телефон „Нокіа 6120 а та ЗО грн., а ОСОБА_6 вирвав з рук ОСОБА_7 інший мобільний телефон „Нокіа 70. Заволодівши вказаним майном потерпілого на загальну суму 2414 грн.44 коп. , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 з місця події втекли.

В апеляції прокурор вважав , що вирок суду підлягає скасуванню в звязку з мякістю призначеного засудженим покарання.

На обгрунтування апеляції вказував , що суд при призначенні покарання не врахував всі обставини вчиненого злочину. Зокрема, ОСОБА_4 під час всього судового слідства не визнавав повністю своєї вини, зробивши це лише перед закінченням судового слідства, однак пояснив , що брав участь лише у побитті потерпілого. Крім цього, на думку прокурора, суд безпідставно врахував при призначенні покарання таку обставину як відшкодування заподіяної шкоди. Адже потерпілому відшкодовано лише 80 грн. Призначаючи покарання ОСОБА_5 суд, на думку прокурора, також не врахував те , що останній лише 17.11.2008 року звільнився з місць позбавлення волі, а 25.01.2009 року вже знову вчинив злочин.

В звязку з наведеним просив вирок Богунського районного суду м. Житомира від 15.03.3010 року скасувати, постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_4 за ст.187 ч.2 КК України на сім років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, ОСОБА_5 за ст.187 ч.2 КК України - на вісім років позбавлення волі з конфіскацією майна.

В доповненні до апеляції прокурор просив вирок суду від 15.03.2010 року скасувати, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд в іншому складі суду. На обгрунтування цього вказував , що судом при складанні вироку порушено вимоги ст.334 КПК України, а саме - не викладено показання ОСОБА_6, які він давав під час досудового слідства, у вироку зазначено особу засудженого - ОСОБА_4, в той час як засуджений - ОСОБА_8, у вступній частині вироку вказано , що ОСОБА_6 засуджений вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 26.09.2009 року за ч.З ст.185 КК України , в той час як він засуджений за ч.2 ст.185 КК України.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який апеляцію підтримав, засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , які вважали апеляцію такою , що не підлягає до задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції в межах ст. 365 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Доводи апеляції прокурора про те, що судом не враховано дані про особу засудженого і призначено надто мяке покарання, є частково обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.

Зокрема, суд першої інстанції, обираючи покарання ОСОБА_6, призначив покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України з урахуванням даних про його особу, тяжкість злочину та всіх обставин справи, в тому числі і тих, на які є посилання в апеляції.

Так, суд врахував, що засуджений ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин , характеризується негативно , раніше судимий і судимість непогашена, але повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому.

З урахуванням встановлених обставин вчиненого злочину, даних, що характеризують ОСОБА_5, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого переконання про призначення засудженому до відбуття реального покарання, яке є мінімальним згідно санкції інкримінованого йому злочину та достатнім для його виправлення та перевиховання.

Щодо покарання , призначеного ОСОБА_4 , то суд першої інстанції, вирішуючи питання про обрання покарання, правильно врахував те, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, розкаявся у вчиненому, відшкодував шкоду , має на утриманні дитину та непрацюючу дружину, позитивно характеризується, з моменту вчинення злочину минув тривалий проміжок часу і обґрунтовано призначив покарання із застосуванням ст.69 КК України, поскільки ці обставини помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Проте , застосовуючи ст.ст.75,76 КК України та звільняючи ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням та з покладенням на нього певних обовязків , суд першої інстанції не взяв до уваги ставлення засудженого до визнання своєї вини у вчиненні злочину , те , що він був ініціатором скоєння тяжкого злочину, його ролі у скоєнні цього злочину і безпідставно прийшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання.

Таким чином, призначене ОСОБА_4 покарання не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого.

Крім цього, суд у вступній та резолютивній частині вироку - анкетних даних ОСОБА_4 вказав його по-батькові Миколайович, в той час як правильно по-батькові ОСОБА_4 - Михайлович. Вказане підтверджується копією паспорта засудженого, яка знаходиться в справі.( а.с.177- 178 т. 1)

Також суд вказав у вироку , що ОСОБА_6 раніше був засуджений вироком Калинівського райсуду Вінницької області за ст. 185 ч.З, 71 КК України , в той час як згідно копії вироку цього суду , ОСОБА_6 засуджений за ст.185 ч.2 ,71 КК України( а.с.222 т.1), а викладаючи далі у вироку покази цього

засудженого на судовому слідстві, в порушення вимог ст.334 України, не вказав їх повністю.

За наведених обставин , коли з достатньою повнотою не були зясовані дані про особи засуджених, на думку судової колегії, досудове слідство є неповним і однобічним.

Керуючись ст. 365,366,368 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора , що брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок Богунського районного суду м.Житомира від 15 березня 2010 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Судді: