У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_27,
суддів ОСОБА_28, ОСОБА_29,
при секретарі ОСОБА_30,
за участю прокурора ОСОБА_31,
захисників ОСОБА_6, ОСОБА_7,
засудженого ОСОБА_8,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження за № 0000882 за касаційними скаргами захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 22 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 08 листопада 2013 року щодо ОСОБА_8,

В С Т А Н О В И Л А :

Зазначеним вироком, залишеним апеляційним судом без зміни,

ОСОБА_8,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше неодноразово судимого, останнього разу - за вироком Золочівського районного суду Львівської області від 30 квітня 2009 року за ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 8 місяців,

засуджено за ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією всього належного йому майна.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_8 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди на користь потерпілих: ОСОБА_9 - 4400 грн, ОСОБА_10 - 1000 грн.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_8 суму судових витрат на проведення експертиз.

Апеляційний суд залишив вирок місцевого суду без змін.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 05 грудня 2012 року у період із 22.15 год. до 22.20 год. на АДРЕСА_1 проник у приміщення магазину ПП «ОСОБА_26», де, наставивши на ОСОБА_9 пістолет і погрожуючи їй убивством, висунув вимогу про передачу йому грошей, через що ОСОБА_9 віддала йому 1400 грн.

13 грудня 2012 року близько 18.30 год. на АДРЕСА_2 ОСОБА_8 проник у приміщення павільйону «ІНФОРМАЦІЯ_2», де повторно вчинив напад на продавця ОСОБА_11, а саме, погрожуючи їй пістолетом, висунув вимогу про передачу йому грошей, однак ОСОБА_11, злякавшись, вибігла на вулицю, де впала, а ОСОБА_8 підбіг до неї, приставив до чола пістолет і вистрелив з нього, заподіявши жінці легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

23 січня 2013 року приблизно о 13.50 год. на АДРЕСА_3 ОСОБА_8 проник у магазин «ІНФОРМАЦІЯ_3» торгової мережі ТОВ «Акцент», де повторно, погрожуючи пістолетом продавцям магазину - ОСОБА_10 та ОСОБА_12, висунув вимогу видати йому з каси гроші, внаслідок чого продавці були змушені віддати ОСОБА_8 936 грн.

У касаційних скаргах захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, порушують питання про скасування судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Зазначають, що під час досудового розслідування було порушено вимоги ч. 6 ст. 228 КПК, сфальсифіковано матеріали справи, суди не розглянули клопотання сторони захисту про виклик додаткових свідків, не перевірили алібі ОСОБА_8 і не врахували, що стосовно працівників Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області відкрито кримінальне провадження за фактом перевищення службових повноважень. Захисник ОСОБА_7 також указує, що в діях ОСОБА_8 відсутня така кваліфікуюча ознака злочину, як проникнення до приміщення, а тому його дії не можуть кваліфікуватися за ч. 3 ст. 187 КК.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників ОСОБА_6, ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 на підтримання касаційних скарг, думку прокурора, котрий заперечував проти їх задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що скарги підлягають частковому задоволенню на таких підставах.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються детально наведеними у вироку доказами, які суд усебічно, повно та об'єктивно дослідив, правильно оцінив.

Доводи захисників про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_8 не ґрунтуються на матеріалах справи і є неспроможними.

Так, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується:

- показаннями потерпілої ОСОБА_9, яка повідомила, що ввечері 05 грудня 2012 року в приміщення магазину, де вона працювала, зайшов невідомий чоловік і, погрожуючи пістолетом, вимагав віддати гроші з каси, інакше він обіцяв її застрелити; тому вона вимушена була віддати йому 1400 грн. У подальшому вона впізнала ОСОБА_8 як особу, що скоїла на неї розбійний напад;

- показаннями потерпілої ОСОБА_11, котра повідомила, що ввечері 13 грудня 2012 року до приміщення павільйону «ІНФОРМАЦІЯ_2» зайшов невідомий чоловік і, націливши на неї пістолет, вимагав гроші з каси, однак вона злякалася й почала тікати, а він її наздогнав і вистрелив їй в обличчя. При проведенні слідчих дій вона впізнала ОСОБА_8 як особу, котра вчинила на неї напад;

- показаннями потерпілої ОСОБА_12, яка повідомила, що вдень 23 січня 2013 року в магазин «ІНФОРМАЦІЯ_3» ТОВ «Акцент» зайшов невідомий чоловік і направив пістолет на продавця ОСОБА_10, вимагаючи віддати гроші з каси, після виконання вимоги він вийшов із магазину. В подальшому вона впізнала ОСОБА_8 як чоловіка, який скоїв цей злочин;

- показаннями потерпілої ОСОБА_10, котра підтвердила свідчення потерпілої ОСОБА_12;

- показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14, які були понятими під час впізнання і повідомили, що потерпілі впізнали ОСОБА_8 як особу, котра скоїла злочини щодо них;

- показаннями свідка під псевдонімом ОСОБА_15, який повідомив, що при зустрічах ОСОБА_8 хвалився наявним у нього пістолетом і пропонував йому пограбувати магазин, при цьому казав, що в такий спосіб заробляє непогані гроші.

Ці показання повністю узгоджуються між собою, є послідовними й підтверджуються: матеріалами кримінального провадження, вказаними в реєстрі матеріалів досудового розслідування, зокрема даними протоколу затримання особи, під час якого у ОСОБА_8 було вилучено предмет, схожий на пістолет; даними висновку експертизи, відповідно до якої: цей пістолет є пневматичною зброєю, а форма, розмір та конструкція кулі, вилученої з тіла потерпілої ОСОБА_11, є такими самими, що й у куль, вилучених із магазину наданого пістолета, куля, вилучена з тіла потерпілої ОСОБА_11, вистрілена зі штатної пневматичної зброї такого самого калібру та призначення, що й наданий на дослідження і вилучений у ОСОБА_8 пістолет; даними протоколів пред'явлення особи для впізнання, в тому числі за фотознімками; даними протоколів пред'явлення речей для впізнання та іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, вмотивувавши це тим, що вказані свідки є друзями та близькими родичами ОСОБА_8, а тому ці свідчення викликають сумнів у їх достовірності й об'єктивності.

Неспроможними є також доводи захисників про те, що вирок місцевого суду ґрунтується на недопустимих доказах, зокрема на протоколах впізнання потерпілими ОСОБА_8, складених із порушеннями вимог ч. 6 ст. 228 КПК, оскільки суди у своїх рішеннях правильно послались як на докази обвинувачення засудженого на протокол впізнання ОСОБА_8 потерпілою ОСОБА_11 та протоколи впізнання ОСОБА_8 потерпілими ОСОБА_9, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 за фотознімками. При цьому в основу обвинувачення ОСОБА_8 було покладено показання потерпілих, які повідомили, що запам'ятали нападника, а тому впевнено впізнали його.

Доводи захисників про порушення, допущені працівниками міліції, при вилученні у ОСОБА_8 пістолета спростовуються протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину 04 березня 2013 року, згідно з яким під час обшуку у засудженого було вилучено предмет, схожий на пістолет, що засвідчили захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_23 та поняті ОСОБА_24 та ОСОБА_25, котрі розписались у протоколі.

Посилання захисника ОСОБА_7 на відсутність у діях ОСОБА_8 такої кваліфікуючої ознаки злочину, як проникнення до приміщення, також є безпідставними.

Як убачається з роз'яснень, що містяться в постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2012 року у справі № 5-15кс12, диспозицією ч. 3 ст. 187 КК не передбачено прямої вказівки на незаконність проникнення у приміщення. Ключовим у вирішенні питання про наявність чи відсутність ознаки проникнення при вчиненні розбою є встановлення того, з якою метою особа ввійшла (потрапила) у приміщення. Якщо суб'єкт злочину поставив собі за мету заволодіти майном певного виду (якості, значення тощо), місце знаходження якого зумовлює вибір конкретного способу посягання, реалізація чого передбачає входження чи потрапляння у приміщення незважаючи на режим доступу до нього (вільний/заборонений), то фізичне опинення в такому приміщенні з означеною метою є незаконним, а зі вчиненням подальших дій із застосуванням насильства чи погроз його застосування з метою заволодіння майном має кваліфікуватись як розбій, поєднаний із проникненням у приміщення.

Доводи захисників про те, що матеріали справи сфабриковано, не допитано додаткових свідків і не доведено винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187 КК, оскільки відсутні допустимі докази його винуватості, ретельно перевірялися судами першої та апеляційної інстанцій і свого об'єктивного підтвердження не знайшли. З цими висновками погоджується і колегія суддів.

Таким чином, дії ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 187 КК кваліфіковано правильно.

Твердження захисників про застосування до ОСОБА_8 недозволених методів розслідування працівниками міліції також не було підтверджено, оскільки постановою старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Львівської області від 28 листопада 2013 року кримінальне провадження за фактом перевищення службових повноважень працівниками Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області під час проведення обшуку в житлі та затримання ОСОБА_8 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК у зв'язку з відсутністю в діяннях службових осіб складу кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 13 березня 2014 року в задоволенні скарги на вказану постанову було відмовлено, а ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 26 березня 2014 року рішення слідчого судді залишено без змін.

Призначаючи покарання ОСОБА_8, суд урахував ступінь тяжкості вчинених злочинів (особливо тяжкі), особу винного (котрий задовільно характеризується, не працює), обставину, що обтяжує покарання, - рецидив злочинів, і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання в межах санкції частини статті, за якою його визнано винним. Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення ним нових злочинів.

Розглянувши за апеляціями ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 матеріали провадження, на підставі детального їх вивчення апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про правильне встановлення місцевим судом фактичних обставин кримінального провадження, про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та про правильність кваліфікації його дій, а також указав на докази, які спростовують доводи, викладені в апеляціях.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування судових рішень у провадженні, колегією суддів не встановлено.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що суди в мотивувальних частинах своїх рішень помилково вказали таку кваліфікуючу ознаку, як вчинення злочину повторно.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 КК розбій - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров'я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства. Диспозиції частин 2 та 3 цієї статті передбачають такі кваліфікуючі ознаки розбою, як вчинений за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила розбій або бандитизм та поєднаний із проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.

Тобто такої кваліфікуючої ознаки, як вчинення злочину повторно, диспозиціями ст. 187 КК не передбачено.

Отже, судові рішення щодо ОСОБА_8 підлягають зміні у зв'язку з необхідністю виключення кваліфікуючої ознаки вчинення злочину повторно.

Керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 22 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 08 листопада 2013 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Виключити з мотивувальних частин вказаних судових рішень посилання на кваліфікуючу ознаку - вчинення злочину повторно.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ____________________ ________________

ОСОБА_27 ОСОБА_28 ОСОБА_29