Справа № 545/21/14-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"25" грудня 2014 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
представників потерпілих: адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Під час судового розгляду представник потерпілого адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про визнання недопустимими як доказів висновків експерта №158 від 26 вересня 2013 року, стверджуючи про те, що у вихідних даних для проведення експертизи безпідставно вказано максимальну допустиму швидкість на дільниці автошляху в 90 км на годину, тоді як згідно плану схемі поданої до матеріалів справи вказана швидкість обмежується знаком 50 км на годину, що відповіді, надані експертом не в повній мірі відповідають заданим питанням в постанові про призначення експертизи та на те, що експертом при дослідження використовувалась стара література і експерт в судовому засідання погодився в допущеній ним описці розрахунках, що ставить під сумнів загальний висновок.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 вказане клопотання підтримали.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні щодо клопотання заперечив.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 не згоден з вказаним клопотання та просив відмовити у його задоволенні.
Вислухавши думку учасників судового провадження, судом не вбачається підстав для визнання вказаного доказу недопустимим, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

При цьому, з огляду на положення ст.ст.86, 87 КПК України щодо допустимості та недопустимості доказів, підставою для визнання доказу недопустимим, за умови його очевидної недопустимості, яка виключає його використання при прийнятті процесуальних рішень, може бути виключно порушення встановленого законом порядку його отримання.

Обґрунтовуючи доцільність визнання висновків експерта недопустимими доказами, представник потерпілого зазначає у клопотанні, що висновки експерта №158 від 26 вересня 2013 року ґрунтуються на безпідставно вказаній максимально допустимій швидкості 90 км на годину на дільниці автошляху, тоді як згідно плану схемі поданої до матеріалів справи вказана швидкість обмежується знаком 50 км на годину.

Також клопотання мотивовано тим, що відповіді, надані експертом, не в повній мірі відповідають заданим питанням в постанові про призначення експертизи та що експертом при дослідження використовувалась стара література і в судовому засідання експерт погодився в допущеній ним описці в розрахунках.

Проте такі міркування стосуються лише оцінки достатності та безспірності доказів і жодним чином не ґрунтуються на відомостях про явні порушення встановленого процесуальним законом порядку отримання доказів або їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, що в дійсності могло би свідчити про їх очевидну недопустимість.

За таких обставин відсутні будь-які підстави для визнання під час судового розгляду зазначених у клопотанні доказів недопустимими, а, відповідно до ст.94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та їх оцінка має ґрунтуватись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 87, 89, 94, 350 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 .про визнання доказу недопустимим залишити без задоволення.

Відповідно до ст.392 КПК України ухвала окремо від судового рішення, яким завершується судовий розгляд, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Полтавського районного суду ОСОБА_1