Справа № 1-308/11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2011 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі:

головуючого-суддіМаксимюка Р.Ю.

секретаря Томин О.А.

за участю:

прокурораДанищука Д.М.

адвокатаХалуса А.Г.

підсуднихДемянова В.В.

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, не одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого, судимого 22 липня 2004 року Ленінським районним судом міста Севастополя, за ст.ст.187 ч.4, 357 ч.3, 70 КК України до восьми років і шість місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, умовно-дострокового звільненого постановою Перевальського районного суду Луганської обл. від 31.03.2011р. на не відбутий строк 11 місяців та 09днів у вчиненні злочину передбаченого ст.186 ч.2 КК України;

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця та жителя м Коломия, вул.. Яворницького, 15/10, Івано-Франківської області, українця, громадянина України, не одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого, депутатом не являється, у вчиненні злочину передбаченого ст.186 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вчинили відкрите викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, а ОСОБА_2, крім цього вчинив злочин повторно.

Як встановлено в судовому засіданні злочин вчинено при наступних обставинах:

Підсудний ОСОБА_2 будучи умовно-достроково звільнений з місць увязнення на шлях виправлення не став, та вчинив під час відбуття умовно-дострокового звільнення з місць увязнення повторне за попередньою змовою групою осіб, разом з ОСОБА_1, відкрите викрадення чужого майна з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя, оскільки 18 квітня близько 20 год. підсудні перебуваючи на території польського кладовища, яке знаходиться в м. Коломия Івано-Франківської області, керуючись корисливими мотивами, зустріли потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які проходили стежкою повз них, стали погрожувати потерпілим погрожуючи розправою із застосуванням фізичного насильства, відкрито викрали з рук потерпілого ОСОБА_3 мобільний телефон марки «LG GS 290», вартістю 850 (вісімсот пятдесят) грн.. 00 коп. з картою памяті ємністю 2 ГБ, вартістю 60 (шістдесят) грн.. 00 коп. та навушниками до телефону, вартістю 90 (девяносто) грн.. 00 коп., спричинили таким чином потерпілому ОСОБА_3 матеріальну шкоду на загальну суму 1 000 (одна тисяча) грн.. 00 коп.. Зразу ж після цього, підсудні відкрито викрали з рук потерпілого ОСОБА_4 мобільний телефон марки «NOKIA 5130», вартістю 850 (вісімсот пятдесят) грн. 00 коп., разом з картою памяті ємністю 2 ГБ., вартістю 60 (шістдесят) грн.. 00 коп. та навушниками вартістю 89 (вісімдесят девять) грн.. 00 коп., спричинивши таким чином потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 999 (девятсот девяносто девять) грн.. 00 коп.. Після чого місце злочину покинули.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2, за винного себе визнав повністю і суду пояснив, що18 квітня 2011 року близько 20 год. 00 хв. він разом з підсудним ОСОБА_1 перебували на території польського кладовища що в м. Коломия Івано-Франківської області. В той час повз них проходили потерпілі, як тепер відомо ОСОБА_4 та ОСОБА_3, в яких ОСОБА_1 попросив телефон щоб подзвонити, однак останні сказали що в них немає телефонів. Тоді, ОСОБА_1 взяв до рук деревяну палку та перегородив потерпілим дорогу та наказав віддати телефони. Потерплі перелякавшись віддали телефони. Після цього вони пішли в сторону вул.. Бандери, а потерпілі пішли в іншу сторону. Наступного дня, викрадені телефони вони здали в ломбард, а виручені кошти витратили на власні потреби. У вчиненому щиро розкаюється і просить його суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1, за винного себе визнав повністю і суду пояснив, що 18 квітня 2011 року близько 20 год. 00 хв. він разом з підсудним ОСОБА_2 В,В. перебували на території польського кладовища що в м. Коломия Івано-Франківської області. В той час повз них проходили, як тепер відомо, потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в яких він попросив телефон щоб подзвонити, однак останні сказали що в них немає телефонів. Тоді, він взяв до рук деревяну палку та перегородив дорогу, і наказав віддати телефони. Потерплі перелякавшись віддали телефони. Після цього вони пішли в сторону вул.. Бандери, а потерпілі пішли в іншу сторону. Наступного дня, викрадені телефони вони здали в ломбард, а виручені кошти витратили на власні потреби. У вчиненому щиро розкаюється і просить його суворо не карати

Оскільки всі учасники процесу правильно розуміють суть предявленого обвинувачення, фактичні обставини справи ніким не оспорюються, то суд вважає, оскільки ніхто із учасників не заперечує, що дослідження доказів по справі, стосовно фактичних обставин справи, недоцільне.

Таким чином, вина підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в судовому засіданні доведена повністю, як здобутими доказами під час судового слідства, так і іншими матеріалами справи.

Дії підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідають ознакам ст.186 ч.2 КК України, оскільки вони вчинили відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, а ОСОБА_2, крім цього вчинив злочин повторно.

При обранні покарання підсудному ОСОБА_2 суд враховує, що він у вчиненому щиро розкаюється, за винного себе визнав, матеріальна шкода потерпілим відшкодована, разом з тим суд враховує суспільну небезпеку вчиненого та його наслідки, те що злочин вчинено під час умовно-дострокового звільнення з виправної колонії, тяжкість вчиненого злочину, тому суд не вбачає підстав для обрання покарання підсудному ОСОБА_2 не повязаного з позбавленням волі, а тому йому слід обрати покарання передбачене санкцією ст.186 ч.2 КК України, крім того, оскільки підсудний ОСОБА_2 вчинив злочин під час відбуття ним умовно-дострокового покарання, то йому слід частково приєднати не відбуту частину покарання, за попереднім вироком.

При обранні покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує тяжкість вчиненого та його наслідки, разом з тим суд враховує, що ОСОБА_1 у вчиненому щиро розкаюється, за винного себе визнав, матеріальна шкода потерпілим відшкодована, тому суд вважає всі ці обставини таким,що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого,тому суд, з урахуванням особи підсудного, який позитивно характеризується, вважає, що йому слід призначити інше більш мяке покарання, не зазначеного в санкції статті за злочин передбачений ст.186 ч.2 КК України, застосувавши ст.69 КК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2, визнати винним за ст.186 ч.2 КК України та призначити покарання 4 роки і 6 місяців позбавлення волі, а на підставі ст.71 КК України частково приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком, та призначити остаточну міру покарання 5(пять) років позбавлення волі

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_2 залишити попередню тримання під вартою, до набуття вироком законної сили.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_2, рахувати з 10 травня 2011 року.

ОСОБА_1, визнати винним за ст.186 ч.2 КК України застосувати ст.69 КК України та призначити покарання в вигляді арешту терміном 4 (чотири) місяці.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 з підписки про невиїзд, змінити на тримання під вартою, до набуття вироком законної сили,та взяти під варту з залу суду.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_1 рахувати з 25 листопада 2011 року.

На вирок може бути подано апеляцію протягом 15 діб до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, а засудженими ОСОБА_2 та ОСОБА_1 протягом цього ж терміну з часу отримання ними копії вироку.

Суддя Максимюк Р. Ю.