Справа № 137/2458/14-к
Провадження №11-кп/772/188/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянула 18 березня 2015 року у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000281 за апеляційними скаргами прокурора та адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

раніше не судимого;

засуджено за ч.1 ст.115 КК України до 7 років позбавлення волі.

Вирішено питання із речовими доказами.

За участю прокурора: ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про скасування вироку суду через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного та особі обвинуваченого і постановлення нового вироку із призначенням ОСОБА_6 більш суворого покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Апеляційна скарга адвоката обвинуваченого містить прохання про зміну вироку суду, перекваліфікацію скоєного на ст.118 КК України і призначення менш суворого покарання ОСОБА_6

ОСОБА_6 за вироком суду засуджений за те, що 04.09.2014 року близько 07.00год перебуваючи на території власного домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , в ході виниклої суперечки з ОСОБА_9 , намагаючись забрати молоток, що знаходився в руках останнього, штовхнув його і вони разом впали на землю. Після цього, ОСОБА_6 сів поверх лежачого на землі ОСОБА_9 і будучи роздратованим його діями, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_9 , взяв цеглину, яку виявив поруч на землі, умисно наніс нею 4 удари в життєво важливий орган голову ОСОБА_9 . Коли ОСОБА_9 ослаб від нанесених йому ударів, ОСОБА_6 вирвав з його рук молоток і умисно наніс 1 удар молотком в життєво важливий орган голову ОСОБА_9 , який піднявся із землі та з наявними тілесними ушкодженнями подолав близь 46м в сторону свого домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 , через присадибну ділянку та садок, де на огорожі біля підсобного приміщення помер.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №686 від 03.10.2014 року у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження які виникли від дії тупих твердих предметів. Морфологічні властивості та характер тілесних ушкоджень голови вказують на те, що вони виникли від дії тупих твердих предметів з різними властивостями одна ймовірно від молотка, а інші можливо від цегли. Смерть ОСОБА_9 настала від вищевказаної відкритої черепно-мозкової травми у вигляді забиття головного мозку. Між смертю та відкритою черепно-мозковою травмою є причинно-наслідковий зв`язок. Травма ОСОБА_9 належить до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечна для життя в момент заподіяння.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення прокурора, що підтримав доводи поданої ними апеляційної скарги і який задоволення апеляційної скарги адвоката; адвоката ОСОБА_7 , який просив перекваліфікувати дії підзахисного на ст.118 КК України, оскільки із боку останнього мало місце перевищення меж необхідної оборони та навів обставини, що впливають на зменшення строку покарання обвинуваченому; ОСОБА_6 , який твердив, що не хотів вбивати брата, а лише захищався від його нападу та просив врахувати обставини скоєного, його особу, вік і зменшити йому строк покарання; виступи їх всіх в судових дебатах, а ОСОБА_6 ще і в останньому слові, які підтримали свої висловлені позиції; дослідивши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про зміну вироку суду лише в частині призначеного покарання.

Потерпіла просила проводити розгляд апеляційних скарг у її відсутність та послалась на причини своєї неявки, що не перешкоджає апеляційному розгляду.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 в скоєнні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, при обставинах, викладених у вироку, правильні, ґрунтуються на досліджених у суді допустимих і достатніх доказах достовірність яких апелянтом не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги адвоката, що в наведених обставинах не міститься мотиву не заслуговують на увагу, оскільки у вироку зазначено, що в ході виниклої суперечки між братами обвинувачений, намагаючись забрати молоток із рук потерпілого, штовхнув його і обоє впали на землю, де і відбувалися послідуючі події, вказані у вироку.

Як вбачається із висновків судово-медичної експертизи за №686 від 03.10.2014 року на голові потерпілого були виявлені синці, садна і рани, дві із яких, що розміщені у правій скроневій ділянці, виникли від дії різних предметів, одна із обширною контактуючою поверхнею, інша із обмеженою ребристою поверхнею, більш ймовірно від молотка.

Обставини встановлені судом і пояснення обвинуваченого узгоджуються із зазначеними висновками. ОСОБА_6 не заперечував, що спочатку бив свого брата по голові цеглиною яку знайшов на місці, а відібравши молоток, вдарив ним в голову потерпілого ще 1 раз.

Саме відкрита черепно-мозкова травма, що утворилась від двох контактуючих ударів і потягла за собою смерть потерпілого.

Місцевий суд навів обґрунтовані аргументи та користь того, чому дійшли висновку що дії ОСОБА_6 були спрямовані на умисне заподіяння смерті свого брата: посилаючись на стосунки обох обвинуваченого і потерпілого, що передували події, спосіб, знаряддя скоєного злочину, локалізація ушкоджень засвідчують про те, що обвинувачений мав намір досягти саме таких наслідків для потерпілого, з тим, щоб позбавитись в подальшому від негативної поведінки з боку потерпілого.

Суд не вбачає підстав для перекваліфікації скоєного обвинувачення на ст.118 КК України, оскільки в процесі судового розгляду не встановлено, що обстановка, яка мала місце в той момент, чи поведінка потерпілого викликала у обвинуваченого необхідність захищатись під час нападу і останній при цьому перевищив межі захисту.

Матеріали слідчих дій, долучені до кримінального провадження, також не засвідчують про такий напад потерпілого, який потребував захисту, який був застосований обвинуваченим.

Як було вірно встановлено судом, що обидва брати тривалий час конфліктували між собою, що сталося і в день скоєного злочину, після сварки ОСОБА_9 вже вийшов із двору, але обвинувачений підійшов до нього, сварка продовжилась, під час якої вони впали на землю. ОСОБА_6 опинившись зверху на потерпілому, став відбирати молоток, бити його цеглиною по голові, заподіявши кілька ударів по голові, один із яких був смертельний. Після відібрання молотка у потерпілого, коли той ослаб і не проявляв ніякого опору, він ще раз вдарив молотком в ту ж скроневу ділянку голови, де вже малась відкрита черепно-мозкова травма, від яких ОСОБА_9 помер.

На тілі обвинуваченого не було виявлено ніяких тілесних ушкоджень, він і не стверджував, що потерпілий його бив. Із прослуханого аудіо запису вбачається, що ОСОБА_9 розмахував перед ним молотком, проте не застосовував до нього.

У обвинуваченого була можливість втекти від брата, позвати на допомогу сусідів, з тим щоб уникнути бійки, чого не сталося.

Тому суд не вбачає підстав до задоволення апеляції в частині перекваліфікації дій на закон про перевищення меж необхідної оборони.

Апелянт також не навів достатніх аргументів на користь того, що апеляційний суд мав зробити в межах своїх повноважень, передбачених ст.404 КПК України для перекваліфікації дій ОСОБА_6 на ст.118 КК України.

Разом з тим, вирок суду в частині визначеного строку покарання обвинуваченому підлягає зміні, в бік його зменшення, виходячи не лише із обставин, зазначених в 65 КК України, а із мети і доцільності його призначення.

Свої висновки обґрунтовуються тим, що місцевий суд поверхово дослідив відомості про особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують покарання. Зокрема, обвинувачений пенсіонер, 70-річного віку, за своє життя він ніяких проблем із правоохоронними органами не мав , чесно працював в селі, допомагав людям, вдівець, проживав сам, не маючи дітей, допитані свідки по справі, в тому числі і потерпіла та громада села із 186 жителів позитивно відгукувалися про нього та звернулися із клопотанням не позбавляти волі ОСОБА_6 , зважити на відношення обвинуваченого до своїх односельчан та звертали увагу на неналежну поведінку ОСОБА_9 .

Потерпіла в місцевому суді просила також не позбавляти волі обвинуваченого, ніяких матеріальних претензій не заявляла.

Місцевий суд у вироку не врахував поведінку потерпілого до і в момент скоєного, який протягом тривалого часу влаштовував конфлікти із обвинуваченим, необґрунтовано звинувачував його у різних гріхах та робив йому різного роду збитки.

В день скоєного він знову із молотком в руках прийшов на подвір`я брата і безпідставно звинувачував його у крадіжці бензину, чим спровокував сварку, в процесі якої, будучи схвильованим поведінкою потерпілого, обвинувачений вбив ОСОБА_9 .

Незважаючи що емоційний стан обвинуваченого як про це зазначено у висновках судово-психіатричної експертизи, не дає підстав визнати, що вбивство сталося в стані сильного душевного хвилювання, проте неправомірну поведінку потерпілого слід врахувати як обставину, що зменшує суспільну небезпечність злочину і пом`якшує покарання.

Зважаючи ще і на інші обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину та враховуючи вищенаведені обставини, які характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про можливість призначення основного покарання, із застосуванням ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції закону, за яким він засуджений.

Проте із врахуванням наслідків, що настали для потерпілого, позбавлення волі, як вид покарання, не підлягає до зміни.

На переконання суду таке покарання відповідатиме вимогам Закону, буде необхідним і достатнім для виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів та відповідатиме його меті.

Саме невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість є підставою до зміни вироку суду.

Щодо апеляційної скарги прокурора, то в ній не наведені обставини, які би впливали на призначення більш суворого покарання.

Твердження обвинуваченого, що він не хотів вбивати потерпілого при незапереченні ним обставин скоєного, невірно розцінювати, що тим самим ОСОБА_6 не розкаявся і не бажає нести відповідальність, як на те посилаються в апеляції, як і поведінка в судах не засвідчує що він не критично ставиться до скоєного.

В зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 414, 419 КПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу адвоката в інтересах обвинуваченого задовольнити частково.

Вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22 грудня 2014 року відносно ОСОБА_6 в частині міри покарання змінити.

Вважати ОСОБА_6 винним за ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання за цим законом із застосуванням ст.69 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена сторонами кримінального провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців із дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом вірно: