У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Скотаря А.М.,

суддів

Жука В.Г., Канигіної Г.В.,

за участю прокурора

Саленка І.В.,

розглянула
в судовому засіданні в м.Києві 24 липня
2008 року кримінальну справу за касаційним поданням першого заступника
прокурора Харківської області на вирок Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 31 травня 2007 року, яким засуджено до позбавлення
волі:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

в силу
ст.89 КК України не судимого,

-за ч.2
ст.309 КК України на 2 роки;

-за ч.2
ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 4 роки;

-за ч.3
ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 5 років;

-за ч.2
ст.310 КК України на 4 роки;

-за ч.2
ст.315 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 4 роки, а на підставі
ст.70 КК України за сукупністю злочинів остаточно на 5 років.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

раніше
не судиму,

-за ч.2
ст.309 КК України на 2 роки;

-за ч.2
ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 4 роки;

-за ч.3
ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 5 років;

-за ч.2
ст.310 КК України на 3 роки;

-за ч.2
ст.315 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 4 роки, а на підставі
ст.70 КК України за сукупністю злочинів остаточно на 5 років.

На підставі ст.75 КК України
ОСОБА_1. і ОСОБА_2. звільнено від відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком на 3 роки кожного та покладено обов'язки, передбачені ст.76
КК України.

В апеляційному порядку справа не
розглядалась.

Згідно з вироком ОСОБА_1. і ОСОБА_2.
у березні 2005 року на присадибній ділянці домоволодіння АДРЕСА_1, незаконно
посіяли більше 100 рослин коноплі з метою подальшого виготовлення наркотичного
засобу і його збуту, які вирощували до 6 червня 2005 року.

Також вони в період з червня по
вересень 2005 року зібрали у цьому ж селі дикоростучі рослини коноплі у великих
розмірах, виготовили особливо небезпечний наркотичний засіб - маріхуану,
частину якої збули, а залишок незаконно
зберігали з метою подальшого збуту до 1 листопада 2005 року.

В період з 6 по 7 червня 2005 року
ОСОБА_1. за попередньою змовою з ОСОБА_2. незаконно перенесли і підкинули 86
гр. маріхуани у домоволодіння ОСОБА_3, з якою були у неприязних стосунках, де незаконно
зберігали до 8 червня 2005 року.

В червні-серпні 2005 року ОСОБА_1.
на території свого домоволодінняАДРЕСА_2, збув по 2 гр. наркотичного засобу
братам Ветровим, один з яких є неповнолітнім і про що знав засуджений.

Крім того, ОСОБА_1. восені 2005 року
на території своїх домоволодінь посіяв рослини коноплі, за якими доглядав до
весни 2006 року.

У касаційному поданні
прокурор зазначає, що суд безпідставно застосував до ОСОБА_1. і ОСОБА_2.
положення ст.ст.69 і 75 КК України, що призвело до м'якості призначеного їм
покарання. Крім того, при застосуванні ст.69 КК України суд не розмежив до
якого виду покарання застосовано цю норму закону, оскільки санкції ч.2 і ч.3
ст.307 КК України передбачають конфіскацію майна. Також неправильним є
застосування ст.69 КК України при призначенні обом засудженим покарання за ч.2
ст.309 КК України, оскільки воно призначено в межах санкції. За змістом подання
у зв'язку із неправильним застосуванням кримінального закону і м'якістю
призначеного ОСОБА_1. і ОСОБА_2. покарання, прокурор просить скасувати вирок
щодо них і направити справу на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, прокурора,
підтримавшого касаційне подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що в його задоволенні слід
відмовити за таких підстав.

Висновок про доведеність винуватості
ОСОБА_1. і ОСОБА_2. у вчиненні зазначених дій суд у вироку обгрунтував
дослідженими у судовому засіданні доказами, яким дав належну оцінку, і що, по
суті, у касаційному поданні прокурора не оспорюється, як не оспорюється і
правильність кваліфікації дій засуджених.

Що стосується покарання, то воно
ОСОБА_1. і ОСОБА_2. призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з
урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпечності вчиненого, даних про
їх особу та обставин, що пом'якшують покарання.

Крім того, колегія суддів вважає
мотивованим рішення суду про призначення засудженим покарання за ч.2 і ч.3
ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України та їх звільнення від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком. Суд при прийнятті
такого рішення врахував, що ОСОБА_1. і ОСОБА_2. розкаялися у вчиненому, мають
на утриманні дитину 1999 року народження, що ОСОБА_1. страждає захворюванням
легень і печенки, внаслідок чого постійно проходить курс лікування, та врахував
відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Призначаючи покарання ОСОБА_1. і
ОСОБА_2. за ч.2 чт.309 КК України на 2 роки позбавлення волі кожному, що в
межах санкції цієї норми закону, суд взагалі не застосовував положення ст.69 КК
України, а тому посилання у касаційному поданні прокурора з цього приводу
безпідставні.

Що ж стосується доводів у
касаційному поданні що суд при
призначенні обом засудженим покарання за ч.2 і ч.3 ст.307 КК України із
застосуванням ст.69 КК України не розмежив до якого виду покарання відносяться
ці положення, оскільки санкції передбачають додаткове покарання у виді
конфіскації майна, вони теж необгрунтовані.

Суд дійшов висновку про можливість
звільнення ОСОБА_1. і ОСОБА_2. від відбування покарання з випробуванням, а
тому, відповідно до ст.77 КК України, не призначав їм саме додаткове покарання.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання першого заступника
прокурора Харківської області залишити без задоволення, а вирок Ізюмського
міськрайонного суду Харківської області від 31 травня 2007 року щодо ОСОБА_1
і ОСОБА_2 - без зміни.

Судді:

Скотарь А.М. Жук
В.Г.
Канигіна Г.В.