Справа № 1-416/11
Провадження № 1/369/82/15
В И Р О К

іменем України

18.10.2011 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бурбели Ю.С., за участю секретарів Солдатенко В.С., Шереметьєвої Т.В., прокурора Юркової Ю.В.,

потерпілої ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який має середню загальну освіту, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше засудженого 30.11.2010 р. Києво-Святошинським районним судом за ч.1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців; 17.06.2011 р. Києво-Святошинським районним судом за ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

26.10.2010 року ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, з метою викрадення чужого майна, за попередньою змовою з невстановленою досудовим слідством особою, прибув до гаражу без номера, розташованого на перехресті вул. Ватутіна та вул. Червоноармійської в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, де скористалися відсутністю власника та сторонніх осіб поблизу, зняли металеві ворота та проникли до приміщення гаражу, звідки таємно викрали індивідуальне майно ОСОБА_1: кузов автомобіля марки «ЗАЗ 968М», вагою 750 кілограмів, вартістю 1500 грн., залізний візок на чотирьох колесах вартістю 109 грн. 14 коп., холодильник б/в марки «Дніпро» вартістю 315 грн., 88 коп., та металеві ворота гаражу вартістю 1137 грн. 60 коп., після чого з викраденим з місця вчинення злочину зникли, чим завдали потерпілій ОСОБА_1 матеріального збитку на загальну суму 3062 грн. 62 коп. Викраденим розпорядились на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, та показав, що дійсно 26.10.2010 в м. Вишневе зустрівся зі своїм товаришем ОСОБА_4 Через деякий час до них підійшов наглядно знайомий на імя ОСОБА_5, який запропонував йому підзаробити, а саме здати на металобрухт виявлений ним метал з гаражу, при цьому запевнив, що власник гаражу не зявлявся до вказаного гаражу близько трьох тижнів і в цьому гаражі багато металу. Він погодився. Коли вони підійшли до гаражу, то зняли ворота з петель і проникли в гараж де знаходився кузов автомобіля «ЗАЗ 968М», старий холодильник «Днепр» та залізний візок на чотирьох колесах. У них також виникла ідея здати також ворота на металобрухт. Для цього вони використали возик на чотирьох колесах, що знаходився в гаражі. Скільки грошей вони отримали за метал він не памятає, однак на дані гроші купили горілку 0.5 літра, їжу та дві пачки цигарок. Випивши горілку ОСОБА_5 пішов та повернувся через дві години та пішов до гаражу, звідки забрали ворота. Через 10 хвилин після цього до вказаного гаражу на мотоциклі «МТ» підїхав зварювальник з потрібними матеріалами для різки заліза. Він побачив, що особа яка приїхала на мотоциклі пиляла кузов «Запорожця». Євген попросив ОСОБА_4 за винагороду завести попиляний кузовт автомобіля на пункт прийому металобрухту, на що той погодився. Він з ОСОБА_5 погрузили чотири частини кузова «Запорожця», старий холодильник марки «Днепр» на його машину та повезли на пункт прийому металобрухту, однак здати метал не встигли та поставили автомобіль в гараж. Євген з ним домовився, що на наступний день підїде і вони здадуть даний метал. ОСОБА_5 на наступний день на домовлений час не прийшов, і він з ОСОБА_4 поїхали здали метал на пункт прийому. Він отримав за даний метал приблизно 700 грн., 100 грн. він дав ОСОБА_4, щоб той передав чоловіку, який різав кузов, 200 грн. за перевезення металу, а 400 грн. взяв, щоб поділити між собою та ОСОБА_5. Приблизно о 17 годині 27.10.2010 він зустрів ОСОБА_5 на вул. Першотравнева в м. Вишневе де віддав йому 250 грн., а 150 грн. залишив собі. Після цього пішов по своїм справам. У вчиненому кається. Заявлений до нього потерпілою позов визнає в сумі 3062 грн. 62 коп., що зазначена в обвинуваченні.

Винність підсудного у вчиненні злочинів також підтверджується іншими доказами дослідженими в процесі судового слідства.

Так, потерпіла ОСОБА_1, показала суду, що в 2003 році помер її син ОСОБА_6, який був власником гаражу в м. Вишневе по вул. Ватутіна. У сина також у власності перебував автомобіль «Запорожець», який після його смерті залишився в гаражі. Даний автомобіль у 2007 році згорів і від нього залишився лише кузов, який зберігався в гаражі. В даний гараж з своєї квартири, перенесла свій холодильник марки «Днепр», який купила у 1983 році за 315 грн. 88 коп. Також в гаражі був возик на чотирьох колесах, який вона купила у 2007 році, за 109 грн. 14 коп. та використовувала по господарству. 26.10.2010, близько 16 годин 00 хвилин вона прийшла до гаражу і виявила відсутність залізних воріт розміром 3.0 х 2.5 м., кузову автомобіля «Запорожець», старого холодильнику марки «Днепр» та металевого візку на 4-х колесах. Заявляє до підсудного цивільний позов у сумі 14 000 гривень.

Свідок ОСОБА_4, показав суду, що 26.10.2010 р. він зустрівся з підсудним з яким збирались їхати підзаробити. ОСОБА_5 автомобіль зламався і вони з ОСОБА_3 почали його ремонтувати. Через деякий час до них підійшов наглядно знайомий на імя ОСОБА_5 і разом з ОСОБА_3 пішов у невідомому напрямку. Він зробив автомобіль та поїхав по справам. Коли відїжджав від свого гаражу, то побачив як ОСОБА_5 на залізному чотирьох колісному возику разом з ОСОБА_3 везуть частину воріт з гаражу, що знаходиться 70 метрів від його гаражу. Він зробив зауваження та попросив повернути ворота на місце, на що ОСОБА_5 повідомив йому, що гараж, належить йому і він вирішив викинути непотрібні речі. Він повірив. Через годину він повернувся до свого гаражу. Ще через півгодини до гаражу підійшов ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які почали розпивати горілку. Випивши горілку, ОСОБА_5 з ОСОБА_3 кудись пішли та через дві години попросили його відвести порізаний кузов «Запорожець» на пункт прийому металобрухту. Він погодився за грошову винагороду і загрузивши метал разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 повіз на пункт прийому металобрухту. ОСОБА_5 пункт був зачинений. Вони вирішили здати даний метал на наступний день. На наступний день 27.10.2010 він зустрівся з ОСОБА_3 з яким поїхали здали метал. Гроші отримав ОСОБА_3, який дав йому 100 грн. для того щоб він передав чоловіку, який різав метал, та 200 грн. за те, що він завозив метал. Про те, що гараж з якого ОСОБА_5 і ОСОБА_3 виносили метал належить не ОСОБА_5 і те, що ті здійснювали крадіжку йому відомо не було.

Винність підсудного у вчиненні інкримінованого йому злочину також підтверджується іншими доказами, дослідженими в процесі судового слідства, а саме: - даними з заяви потерпілої ОСОБА_1 від 26.10.2010 р., згідно якої у неї викрадено металеві ворота, металевий візок, каракас від холодильника та автомобіль «ЗАЗ» (а. с. 13); - даними з протоколу огляду місця події від 26.10.2010 р. з фототаблицею, згідно якого оглянуто територію за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, в м. Вишневе, вул. Ватутіна, де було вчинено крадіжку (а.с. 14-15); - даними з довідки про вартість 1 кг чорного металу, яка станом на 26.10.2010 р. становить 2 гривні (а.с. 29); - даними з довідки про вартість залізних воріт для гаражу, яка станом на 26.10.2010 р. становить 2 000 гривень (а.с. 30); - даними з довідки про вартість металевого візку для побутового перевезення, яка становить 100 гривень (а.с. 31); - даними з довідки про вартість холодильника марки «Дніпро», яка станом на 26.10.2010 р. становить 300 гривень (а.с. 32); - даними з протоколу відтворення обстановки та обставин події від 06.04.2011 року з фото таблицею, відповідно до якого ОСОБА_3 на місці події відтворив всі обставини вчинення крадіжки майна потерпілої ОСОБА_1 (а. с. 108-110).

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд визнає, що показання, які підсудний, потерпіла та свідок давали суду, підтверджуються дослідженими доказами по справі та свідчать про скоєння ОСОБА_3 інкримінованого йому злочину.

Суд визнає, що дії підсудного вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадiжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення чи сховище.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що помякшують і обтяжують покарання, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставиною, що помякшує покарання підсудному, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудному, суд визнає вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного спяніння.

Враховуючи, що згідно ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, є тяжким злочином; враховуючи особу підсудного, який посередньо характеризується за місцем проживання, неодноразово вчиняв корисливі злочини, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, суд вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України; з урахуванням покарання, призначеного вироком від 17.06.2011 р. Києво-Святошинського районного суду за ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України у виді 2-х років позбавлення волі, остаточне покарання підсудному ОСОБА_3 призначити відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання біль суворим.

Суд також дійшов до висновку, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_1, про стягнення з підсудного матеріальної шкоди завданої злочином в сумі 14 000 грн., підлягає до задоволення частково в сумі 3062 грн. 62 коп. зважаючи на доведеність спричинення саме цієї шкоди підсудним. Вимоги потерпілої про стягнення з цією метою 14 тис. грн. суд вважає необґрунтованими та недоведеними.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням покарання, призначеного вироком від 17.06.2011 р. Києво-Святошинського районного суду за ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України у виді 2-х років позбавлення волі, остаточне покарання підсудному ОСОБА_3 призначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання біль суворим у виді позбавлення волі на строк на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня затримання 10.03.2011 р.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою в СІЗО Управління ДДУ з ПВП в м. Києві та Київській області.

Цивільний позов ОСОБА_1 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3062 (три тисячі шістдесят дві) грн. 62 коп. у відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з дня його проголошення, а засудженим в той же термін з дня вручення копії вироку.

Суддя Ю.С. Бурбела