У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів палати Верховного Суду України

з
кримінальних справ у складі :

головуючого

Пивовара В.Ф.

суддів

Гошовської Т.В., Мороза М.А.

за участю прокурора

Кривов'яза Я.І

та законного представника
засудженого

ОСОБА_1

розглянула в судовому
засіданні в м. Києві 17 травня 2007 року кримінальну справу за касаційним
поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої
інстанції, та касаційною скаргою законного представника неповнолітнього
засудженого ОСОБА_1 на вирок Апеляційного суду Тернопільської області від 13 лютого 2007 року, яким
засуджено:

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця

і жителя с. Гаї за Рудою Зборівського району

Тернопільської області, не судимого,

-за п. 6, ч.2 ст. 115 КК України на 10 років позбавлення волі без
конфіскації майна;

-за ч.4 ст.187 КК
України на 8 років позбавлення волі без
конфіскації майна;

-за ч.3 ст.185 КК
України на 3 роки 6 міс позбавлення
волі;

-за ч.2 ст.263 КК
України на 1 рік позбавлення волі, а на
підставі ст.70 КК України остаточно
визначено покарання за сукупністю злочинів
у виді позбавлення волі строком
11 років без конфіскації майна;

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, уродженця

і жителя
с. Гаї за Рудою Зборівського району

Тернопільської області, не судимого,

за ч.3 ст.185 КК
України на 3 роки позбавлення волі.

За
пунктами 6,12 ч.2 ст. 115 КК
України ОСОБА_3 виправдано за недоведеністю його участі у цьому злочині.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винним в крадіжці чужого
майна, незаконному поводженні з холодною зброєю, а також в тому, що він, під
час розбійного нападу вчинив умисне вбивство ОСОБА_4, а ОСОБА_3 - в крадіжці чужого майна.

Як визнав встановленим суд, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та інша малолітня особа протягом червня-липня 2006 року, за обставин
встановлених судом і детально наведених у вироку вчинили ряд крадіжок вказаного у вироку чужого майна з оселі
жителя с. Гаї за Рудою Зборівського району Тернопільської області ОСОБА_5,
всього на загальну суму 16259 грн. 50 коп.

17 вересня 2006 р., близько 10-ої години
ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_2 та іншій малолітній особі вчинити крадіжку у
ОСОБА_4, оскільки йому було відомо про отримання останньою грошової
компенсації за примусову працю під час Великої Вітчизняної війни в Німеччині,
на що отримав їхню згоду, але таємно викрасти гроші їм не вдалося внаслідок
постійного перебування потерпілої вдома. Тоді у неповнолітнього ОСОБА_2, з метою реалізації задуманого, виник намір на
вчинення вбивства з корисливих мотивів ОСОБА_4 під час розбійного нападу , про що він повідомив ОСОБА_3 та малолітню особу, схиливши ОСОБА_3 до таємного заволодіння майном
потерпілої шляхом проникнення у помешкання.

Для реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_2 взяв у себе вдома штик-ніж,
який використовувався в господарстві, та рукавиці, щоб не залишати на місці
події слідів пальців рук, і того ж дня, близько 12-ої години, вони утрьох
прибули на подвір'я ОСОБА_4, розташоване в с. Гаї за Рудою Зборівського району,
яка в цей час біля приміщення літньої кухні годувала птицю. Побачивши
потерпілу, ОСОБА_3, на пропозицію ОСОБА_2, який переслідував мету її
відволікти, завів з нею розмову, після
чого, оскільки погрози щодо вбивства ОСОБА_4 ОСОБА_2 не сприйняв всерйоз, а
наміру вчиняти відкрите викрадення не мав, запропонував залишити її подвір'я,
направившись до виходу з двору, де на них чекала малолітня особа. Однак
ОСОБА_2, скориставшись тим, що потерпіла під час розмови повернулась до нього спиною, заздалегідь приготовленим
штик-ножем під час нападу, небезпечного для життя, з метою заволодіння
чужим майном наніс останній вісім ударів в різні частини тіла, в тому числі
голову та шию, позбавивши у такий спосіб
ОСОБА_4 життя.

Не залишаючи наміру заволодіти майном потерпілої, він примусив ОСОБА_3 та
малолітню особу, які намагалися втекти з місця злочину, повернутись назад, і
всі троє, діючи узгоджено, проникли в помешкання ОСОБА_4, де з шафи викрали гроші в сумі 3004 грн. та 11 доларів
США, а всього викрали коштів на суму 3059 грн. 55 коп., які розділили між
собою.

Крім
того, 17 вересня 2006 р. ОСОБА_2 без передбаченого законом дозволу носив з
собою штик-ніж, який являється холодною зброєю колючо-ріжучої дії.

На
вирок подані касаційне подання та касаційна скарга.

У касаційному поданні прокурор, який брав участь у
розгляді справи судом
першої інстанції, вказує на те, що у справі достатньо доказів, які підтверджують
винуватість ОСОБА_3 у вбивстві ОСОБА_4 у змовіі з ОСОБА_2, а висновки суду про відсутність в його діях складу злочину,
передбаченого пунктами 6,12 ч.2 ст.ІІ5 КК України,
як і в рівній мірі в діях ОСОБА_2 п.12 ч.2 ст.115 КК України, на його переконання, не відповідають фактичним обставинам
справи, тому порушує питання про скасування вироку щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і направлення справи на новий судовий розгляд, приводячи у
поданні з приводу цього відповідні
доводи. Покликається, зокрема, на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у змові, під час нападу на потерпілу ОСОБА_4 діяли узгоджено, як
співвиконавці. На переконання авітора касаційного подання, суд
дав невірну оцінку зібраним
у справі доказам, що призвело до постановлення незаконного судового рішення. Вказує також на м'якість призначеного покарання засудженому ОСОБА_3

Законний представник неповнолітнього
засудженого ОСОБА_3- його батько ОСОБА_1, не
заперечуючи доведеності винуватості ОСОБА_3 та правильності кваліфікації судом його злочинних дій, порушує питання
про пом'якшення засудженому покарання із
звільненням його від відбування такого з випробовуванням на підставі ст.104 КК
України. Вказує, зокрема, на першу
судимість ОСОБА_3 і щире каяття, сприяння ним розкриттю злочинів та
інше.

Заслухавши доповідача, законного представника
засудженого ОСОБА_3 - його батька ОСОБА_1, котрий підтримав касаційну
скаргу та заперечував проти касаційного подання, міркування прокурора на підтримання касаційного подання і його
заперечення проти касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних
скарги і подання, колегія суддів вважає, що у задоволенні таких слід відмовити.

Як встановлено перевіркою матеріалів
кримінальної справи, досудове слідство і судовий розгляд у ній проведені з
дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства, спрямованих на
всебічне, повне і об'єктивне дослідження обставин справи.

Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_2
та ОСОБА_3 у вчиненні вказаних злочинів щодо потерпілої ОСОБА_4 - умисного вбивства останньої
ОСОБА_2 з корисливих мотивів під час розбійного нападу і таємного викрадення її
майна з проникненням в житло ОСОБА_3 та кваліфікацію їх дій: ОСОБА_2 за п.
6 ч. 2 ст. 115 і ч.4 ст.187 КК України, а ОСОБА_3 за ч.3 ст.185 КК
України відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням
усіх об'єктивних і суб'єктивних факторів, що мали бути взяті до уваги при
з'ясуванні дійсних обставин подій та грунтуються на зібраних і детально
досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності та взаємозв'язку. І
зокрема, вони грунтуються на показаннях самих засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в стадії досудового слідства і в судовому засіданні про обставини
вчинення ними вказаних злочинних
дій; показаннях цілого ряду вказаних у
вироку свідків; матеріалах огляду місця події і виявлення потерпілої та речових
доказів; даних численних експертиз, в тому числі й судово-медичної про характер
і локалізацію заподіяних потерпілій тілесних ушкоджень та причини її смерті.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, висновки суду про визнання ОСОБА_3 по суду
виправданим у пред'явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого пунктами
6,12 ч.2 ст.115 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням усіх об'єктивних і суб'єктивних факторів, що мали бути взяті до уваги
при з'ясуванні дійсних обставин
події, та грунтуються на зібраних у справі доказах і, зокрема, показаннях виправдного у цій частині
ОСОБА_3, засудженого ОСОБА_2 та іншої малолітньої особи.
Давши оцінку показанням цих осіб як в стадії досудового слідства, так
й в судовому засіданні,
а також фактичним обставинам справи, суд обгрунтовано прийшов до висновку про те, що у справі відсутні докази, які б з достовірністю
підтверджували пред'явлене ОСОБА_3
обвинувачення у вбивстві під час розбійного нападу ОСОБА_4 з корисливих мотивів за попередньою
змовою з ОСОБА_2

Як правильно вказано у вироку суду, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ні в стадії досудового
слідства, ні в судовому засіданні не визнавали факту попередньої змови на вбивство ОСОБА_4, а фактичні обставини справи свідчать, що у ОСОБА_3
під час перебування в оселі потерпілої
не було умислу на вбивство
останньої, він не приймав участі в нападі на ОСОБА_4 і позбавленні її життя, а лише вчинив таємне
викрадення її майна після вчиненого вбивства потерпілої ОСОБА_2,
під примусом останнього, і у справі
відсутні інші достовірні докази
причетності ОСОБА_3 до розбійного нападу на потерпілу. Суд, як того вимагає ст. 334 КПК України, навів у
вироку формулювання обвинувачення,
пред'явлене ОСОБА_3 органами досудового
слідства і визнане судом недоведеним, а також підстави для його виправдання із зазначенням мотивів, з яких
суд відкидає докази обвинувачення.

І, оскільки вичерпані всі можливості
одержання з цього приводу додаткових доказів, визнання його невинуватим за цим обвинуваченням є обгрунтованим.
Відповідно обгрунтованим є виключення судом з обвинувачення ОСОБА_2 п.12 ч.2
ст.115 КК України (вбивство за попередньою змовою групою осіб), а отже,
викладені у касаційному поданні прокурора доводи з цього приводу, є безпідставними.

Будь-яких процесуальних порушень при дослідженні й оцінці

доказів, які б ставили під сумнів правильність
висновків суду щодо

невинуватості ОСОБА_3 в умисному вбивстві під час розбійного нападу,
судом не допущено.

Викладені
у вироку висновки суду про доведеність винності ОСОБА_2 та ОСОБА_3
у крадіжці майна потерпілого ОСОБА_5 та кваліфікацію їх дій за ч. 3 ст.185 КК України
відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням
усіх обставин справи, що мали бути взяті до уваги при з'ясування дійсних обставин
події та грунтуються на зібраних у справі доказах, яким суд дав оцінку в їх
сукупності та взаємозв'язку, і такі висновки у касаційному поданні та касаційній скарзі не оспорюються.

Що стосується призначеного ОСОБА_2
та ОСОБА_3 покарання, то воно є
справедливим, відповідає вимогам ст.65 КК України. Суд врахував як ступінь тяжкості вчинених ним злочинів,
так й особи винних, характер і ступінь
участі кожного з них у вчиненні злочинів,
інші обставини, в тому числі й ті, про
які йдеться у касаційній скарзі
законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_3. А отже, підстав для
пом'якшення останньому покарання
із застосуванням ст.104 КК України колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, колегія суддів
відмічає, що суд, зазначаючи у мотивувальній частині вироку обставини вчинення злочинів ОСОБА_2
та ОСОБА_3 разом з малолітнім ОСОБА_2, припустився помилки.

Згідно зі ст.275 КПК України розгляд
справи в суді проводиться тільки щодо підсудних і тільки в межах пред'явленого їм обвинувачення, а відповідно до вимог
ст. 334 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку має містити формулювання обвинувачення
підсудного, визнаного судом доведеним. А як видно з матеріалів кримінальної справи, ОСОБА_2
вчиняв суспільно небезпечні діяння до досягнення ним віку, з якого можлива
кримінальна відповідальність, тому кримінальна справа щодо нього закрита(т.З а.с. 192).

За таких обставин, в порядку ст.395
КПК України, у мотивувальній частині вироку прізвище ОСОБА_2, необхідно замінити словами "з іншою
малолітньою особою".

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційне поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, та касаційну
скаргу законного представника
неповнолітнього засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Тернопільської області від 13 лютого 2007 року щодо ОСОБА_2
та ОСОБА_3 - без зміни.

В порядку ст.395 КПК України, у
мотивувальній частині цього вироку прізвище ОСОБА_2 замінити словами

"з іншою малолітньою особою”.

Судді:

Пивовар В.Ф.
Гошовська Т.В.
Мороз М.А.