Справа № 127/1478/15-к
Провадження № 1-кп/127/423/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.12.2014 р. за № 00008780, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.12.2014 р. біля 07.30 год. ОСОБА_7 , знаходячись в дворі будинку АДРЕСА_2 , біля дитячого майданчику, розташованого у вищевказаному дворі, помітив ОСОБА_4 . ОСОБА_7 звернувся до ОСОБА_4 з питанням стосовно взаємовідносин між нею та його сестрою, після чого на ґрунті особистих неприязних стосунків, які склались протягом тривалого часу в його сім`ї з ОСОБА_4 , вирішив спричинити останній тілесні ушкодження. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_4 , яка знаходилась на вказаному дитячому майданчику, після чого умисно наніс один удар правою рукою в ділянку лівої щоки останньої, внаслідок чого спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці лівої щоки, які відповідно до висновку експерта № 1982 від 09.11.2014 р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та суду пояснив, що напередодні конфлікту з потерпілою побили його сестру і та попросила проводжати її до трамваю. Зранку він зайшов до сестри і, вийшовши з під`їзду, він побачив потерпілу, якій сказав, щоб вона не підходила до сестри. Потерпіла в цей час кормила котів біля дитячого майданчика. Він до потерпілої не підходив, між ними було біля 5-6 м. Сестра була біля нього. Після звернення до потерпілої він разом із сестрою пішов в напрямку трамвайної зупинки. Як у потерпілої виникли тілесні ушкодження йому не відомо.

Під час вказаної розмови був присутній і ОСОБА_8 .

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона тричі на день ходить до під`їзду, де проживає сім`я обвинуваченого і обвинуваченому про цей час її відвідувань відомо. В грудні 2014 року вона кормила кішку на площадці й побачила ОСОБА_7 , який запитав, чому вона чіпляється до його родичів, після чого замахнувся до неї та вдарив її в ліву частину обличчя. До них підійшов ОСОБА_9 , а сестра обвинуваченого почала кричати, що її потрібно добити, однак ОСОБА_9 цьому перешкодив. Після нанесеного обвинуваченим удару вона впала.

У неї з сім`єю обвинуваченого неприязні відносини, оскільки вона постійно робила зауваження матері обвинуваченого стосовно її неналежної поведінки. За декілька днів до дня вчинення відносно неї злочину в неї був конфлікт з сестрою обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що він знайомий з ОСОБА_11 , оскільки вони проживають в одному будинку. З ОСОБА_12 він також знайомий. 09.12.2014 р. зранку він йшов з собакою з-за гаражів і з двору його видно не було, оскільки прохід між гаражами виходить на дитячий майданчик. Коли він вийшов з-за гаражів, він побачив, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 зустрілись на майданчику і ОСОБА_14 кулаком вдарив ОСОБА_15 по щелепі. Він крикнув і ОСОБА_14 відійшов від потерпілої. Від нанесеного удару ОСОБА_13 впала на землю, тому він допоміг їй піднятись і провів її до під`їзду. Більше у дворі він нікого не бачив. Сестру обвинуваченого він також не помітив, оскільки його увага була сконцентрована на конфлікті.

Йому не відомо, чи були між матір`ю та сестрою ОСОБА_7 з однієї сторони та потерпілою з іншої будь-які конфлікти.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_12 вона не знайома, а ОСОБА_13 її колега по роботі, проте стосунків вони не підтримують. Про обставини отримання ОСОБА_11 тілесних ушкоджень їй нічого не відомо. Вона знає ОСОБА_15 як виховану і не конфліктну людину.

09.12.2014 р. ОСОБА_13 не вийшла на роботу, а наступного дня на щелепі у ОСОБА_17 вона побачила синець і ОСОБА_13 сказала, що її побив мешканець будинку. Після цього ОСОБА_13 стала замкнутою та почала скаржитись на головні болі й підвищений тиск.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що з потерпілою у неї неприязні стосунки, оскільки та тероризує їхню сім`ю. Зранку потерпіла підчікує на неї і провокує сварки.

09.12.2014 р. вона з братом обвинуваченим йшла на роботу і вони побачили потерпілу з ОСОБА_19 . Брат зробив потерпілій зауваження, після чого остання впала та почала кричати. Вони в той час були біля вікон будинку, а потерпіла біля гаражів. Розмову з потерпілою розпочав брат, проте до потерпілої не підходив.

Судом також було досліджено й інші докази, зібрані у справі, а саме:

· протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_10 від 21.01.2015 р., відповідно до якого останній розповів та показав на місцевості, де він знаходився зранку 09.12.2014 р. між гаражами; показав, де на дитячому майданчику він побачив ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , а також повідомив та показав, яким чином ОСОБА_7 було нанесено удар ОСОБА_4 ;

· висновок експерта № 1982 від 22.12.2014 р., згідно з яким у ОСОБА_4 , мало місце тілесне ушкодження у вигляді синця в ділянці лівої щоки, який утворився від дії тупого твердого предмету, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілої, свідків, зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні обвинувачений винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та суду пояснив, що він, йдучи з сестрою, побачив потерпілу, якій зробив зауваження, після чого пішов у напрямку трамвайної зупинки. Свідок ОСОБА_18 сестра обвинуваченого в судовому засіданні дала аналогічні пояснення, зазначивши при цьому, що після зробленого обвинуваченим зауваження потерпіла впала на землю та почала кричати. Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомила, що зранку 09.12.2014 р., коли вона була біля дитячого майданчика, до неї підійшов ОСОБА_7 , запитав у неї, чому вона чіпляється до його родичів, після чого вдарив її в ліву частину обличчя. Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомив, що вигулюючи собаку, він виходив з-за гаражів на дитячий майданчик і побачив, що обвинувачений та потерпіла зустрілись на майданчику, після чого ОСОБА_7 вдарив потерпілу кулаком в обличчя, внаслідок чого та впала на землю. Аналогічні пояснення свідок ОСОБА_10 надавав і під час проведення з ним слідчого експерименту.

Твердження обвинуваченого та його захисника стосовно того, що потерпіла та свідок ОСОБА_10 його оговорюють, натомість його сестра надає достовірні показання суд до уваги не приймає. Так, як обвинувачений, так і його сестра свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні повідомили, що у них з потерпілою неприязні стосунки. Також обвинувачений та його сестра в судовому засіданні посилались на те, що напередодні вищевказаної події потерпіла побила сестру обвинуваченого. Однак, як встановлено в судовому засіданні, відповідних звернень до правоохоронних органів з цього приводу здійснено не було. Натомість, свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомив, що у нього, як з обвинуваченим, так і з потерпілою нейтральні стосунки й підстав оговорювати будь-кого з них у нього немає. При цьому суд враховує, що показання свідка ОСОБА_10 повністю узгоджуються з показаннями потерпілої.

Твердження обвинуваченого стосовно того, що свідка ОСОБА_10 не було на місці події суд до уваги не приймає. Так, свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомив, що на час виходу з-за гаражів ні потерпіла, ні обвинувачений його бачити не могли. Аналогічні відомості свідком були повідомлені й в ході проведення з ним слідчого експерименту. При цьому суд враховує, що на твердження свідка ОСОБА_18 та обвинуваченого стосовно того, що свідком ОСОБА_10 не було повідомлено про присутність сестри обвинуваченого під час конфлікту свідок ОСОБА_10 суду повідомив, що сестру обвинуваченого ОСОБА_18 він не помітив, оскільки вона до потерпілої не підходила і його увага була зосереджена на конфлікті між обвинуваченим та потерпілою. Інших доказів, які б спростовували показання свідка ОСОБА_10 , в судовому засіданні надано не було. Крім того, суд враховує, що показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_18 стосовно обставин події, окрім наведеного, містять неузгодженості між собою.

З огляду на викладене суд стосовно обставин події за основу приймає показання потерпілої та свідка ОСОБА_10 , а тому вважає, що в судовому засіданні було підтверджено факт нанесення обвинуваченим удару кулаком в область лівої щоки потерпілої. Згідно з висновком проведеної судово-медичної експертизи у потерпілої ОСОБА_4 було виявлено легкі тілесні ушкодження саме в ділянці лівої щоки.

За таких обставин суд вважає, що дії ОСОБА_7 охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив умисний нетяжкий злочин, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Однак, суд приймає до уваги, що ОСОБА_7 у вчиненому не розкаявся, про що свідчить його поведінка в судовому засіданні

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, думки потерпілої щодо виду та міри покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді громадських робіт.

Потерпілою ОСОБА_4 було заявлено цивільний позов, згідно з яким вона просить стягнути з обвинуваченого на її користь 787 грн. матеріальної шкоди, 20 тис. моральної шкоди та 3 тис. витрат на правову допомогу. Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок вчинення відносно неї злочину вона була змушена звернутись до лікарів й на лікування нею було витрачено саме вказану суму. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди обґрунтовувала тим, що внаслідок вчиненого відносно неї злочину вона зазнала моральних та душевних страждань, обвинувачений принизив її як людину.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення матеріальної шкоди, суд приймає до уваги п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», відповідно до якого, вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд керується відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона в даному випадку потерпіла зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

На підтвердження заявлених позовних вимог потерпілою надано копію чеків, виписки з історії хвороби. Захисник обвинуваченого в запереченнях проти заявлених позовних вимог посилалась на те, що ліки, на придбання яких надано копії квитанцій, призначаються для лікування хронічних хвороб, виявлених у потерпілої. Аналізуючи надані суду копії чеків та виписок з медичних карток, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме: в межах 431,26 грн. Суд дійшов до такого висновку, оскільки в наданих суду копіях виписок з медичних карток відсутнє посилання на призначення потерпілій СКТ, натомість наявне посилання на призначення лікування, для якого потерпілою було придбано медичні препарати, копії квитанції про що надано на обґрунтування заявлених позовних вимог.

Зі змісту роз`яснень, наданих у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування визначається судом залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням ступеня вини відповідача та інших обставин, до яких віднесено: характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, ступінь зниження престижу, який залежить від часу і зусиль, необхідних для відновлення первинного стану.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди суд приймає до уваги, що потерпілою не мотивовано, з чого вона виходила, оцінюючи завдану їй моральну шкоду в межах 20 тис. грн. Однак, суд враховує характер вчиненого злочину, глибину фізичних та моральних страждань потерпілої, ступінь вини обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, вимоги розумності та справедливості. Крім того, суд приймає до уваги, що внаслідок конфлікту, що виник між ОСОБА_7 та ОСОБА_20 остання отримала тілесні ушкодження у зв`язку з чим проходила тривале лікування. Таким чином, суд вважає, що заявлені потерпілою позовні вимоги в частині відшкодування завданої їй моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 120, ч. 1 ст. 124 КПК України позовні вимоги в частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої витрат на правову допомогу підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді 60 (шістдесяти) год. громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 431 (чотириста тридцять одну) грн. 26 коп. матеріальної шкоди, 5000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди та 3000 (три тисячі) витрат на правову допомогу.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: