ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.04.2015 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника адвоката - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0006455 за підозрою,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, одруженого, який має середньо-технічну освіту, працюючого в «Солі Плюс» на посаді механіка, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30.11.2013 року близько 20 годин 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем Volkswagen Tiguan", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , рухаючись по вул. Гвардійців Широнинців зі сторони вул. Роднікова в напрямку вул. Дружби Народів в м. Харкові зі швидкістю близько 60 км/г.

У процесі руху, обвинувачений - водій ОСОБА_6 проїжджаючи на автомобілі Volkswagen Tiguan" р.н. НОМЕР_1 пішохідний перехід, розташований перед зупинкою громадського транспорту біля ТЦ «Екватор» по вул. Гв. Широнинців в м. Харкові, грубо порушив вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

- п.18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який перетинав проїжджу частину по вул. Гв. Широнинців в м. Харкові по пішохідному переходу зліва направо за напрямком руху автомобілю.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи № 1364-А/13 від 02 січня 2014 року, потерпілому ОСОБА_4 спричинені наступні тілесні ушкодження: зачинений перелом лівої стегнової кістки на межі верхньої та середньої третин із зсувом, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Порушення правил безпеки дорожнього руху обвинуваченим - водієм ОСОБА_6 , які згідно висновку авто технічної експертизи № 401/14 від 03.06.2014 року, перебували у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди, виразилися в тому, що обвинувачений -водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем Volkswagen Tiguan" р.н. НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід ОСОБА_4 , не зменшив швидкість руху автомобіля, а при необхідності не зупинився, щоб надати дорогу пішоходу ОСОБА_4 , не створюючи при цьому небезпеки та перешкоди для руху пішоходам, що перебувають на пішохідному переході, та скоїв наїзд на пішохода - потерпілого ОСОБА_4 , спричинивши останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину в інкримінованому йому злочину, передбаченому ч.1 ст.286 КК України не визнав, при цьому зазначив, що дійсно 30.11.2013 року близько 20 годин 30 хвилин, керував технічно справним автомобілем Volkswagen Tiguan", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить його знайомому ОСОБА_8 , який сидів на передньому пасажирському сидінні автомобіля, за яким на задньому сидінні автомобіля перебувала дружина обвинуваченого ОСОБА_6 разом з її малолітнім сином. Вони рухались по вул. Гвардійців Широнинців зі сторони вул. Роднікова в напрямку вул. Дружби Народів в м. Харкові. Він керував автомобілем, який рухався в крайньому лівому ряду, в напрямку ТЦ «Екватор» по вул. Гв. Широнинців, на відстані біля 20 м. від пішохідного переходу, він побачив як перебігає пішохід, на голові якого був одягнутий капюшон, останній вибіг із-за зустрічного автомобіля, який рухався в крайньому лівому ряду в зустрічному напрямку. Він, як водій почав гальмувати та повернув руль ліворуч, але наїзду на пішохода уникнути не зміг, та пішохід вдарився о передню праву фару автомобіля, яким він на той час керував. Після чого, потерпілий, як потім було з`ясовано ОСОБА_4 , впав на землю на правий бік на узбіччя біля зупинки громадського транспорту.

Після пригоди потерпілого було доставлено до лікарні. Через деякий час він частково добровільно, а саме у розмірі двох тисяч гривень, відшкодував потерпілому спричинену дорожньо-транспортною пригодою завдану матеріальну шкоду.

Обвинувачений ОСОБА_6 у суді зазначив, що позов заявлений до нього потерпілим по справі ОСОБА_4 він не визнає у повному обсязі, а саме не згоден з заявленою сумою матеріального збитку, та йому не зрозуміло з яких міркувань виходив потерпілий заявляючи суму спричинену йому моральної шкоди, а потім обвинувачений додатково зазначив, що оскільки він не визнає свою вину у скоєнні злочину 30.11.2013 року, то він позов потерпілого не визнає в повному обсязі.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, свідків, експерта, дослідивши надані докази, які є належними та допустимими, вважає винуватість ОСОБА_6 у скоєні кримінального правопорушення від 30.11.2013 року, передбаченого за ч.1ст.286 КК України - доведеною.

Винуватість ОСОБА_6 підтверджується наступними доказами, а саме:

- Показами потерпілого ОСОБА_4 , який у суді показав, що 30.11.2013 року біля 20 години він доставляв замовлення, оскільки працював на той час кур`єром. Він направився на вул..Роднікову та прямував на вул. Гв.Широнінців, підійшовши до якої, він дійшов до пішохідного переходу, розташованого напроти ТЦ «Екватор» в м. Харкові. Переконавшись, що з лівої сторони від нього зупинився в крайньому правому ряду автомобіль, який його пропускав, він почав рух по пішохідному переходу, дійшовши до середини дороги пішохідного переходу, після чого продовжив рух, повернувся праворуч та побачив автомобіль, який рухався в крайньому лівому ряду на нього, у автомобіля були включені фари, він намагався уникнути удару, але не встиг, оскільки автомобіль скоїв на нього наїзд, а саме удар відбувся правою передньою частиною автомобіля на його ліву ногу та тулуб, після чого він упав на проїжджу частину. Але, що було далі він зазначити не в змозі оскільки був у шоковому стані. Більш того, потерпілий наполягав, що капюшона на той час у нього не було, та по пішохідному переході він рухався у звичайному темпі, оскільки у нього в руках були сумки. Більш того, автомобілів, які б рухались в крайньому лівому ряду в зустрічному напрямку до автомобіля, яким він був тоді збитий, по вул.Гв.Шіронінців, та позаду якої він би вискочив, цього не було, та він перетинав пішохідний перехід до його середини без перешкод. Через деякий час він був госпіталізований до лікарні, де йому зробили операцію на нозі, та був поставлений діагноз. Після чого, на протязі тривалого часу він проходив лікування, а потім провели йому ще одну операцію.

Потерпілий зазначив, що від обвинуваченого він отримав суму у розмірі дві тисячі гривень, які витратив на своє лікування, та ця сума грошей була ним відрахована у його позові в частині стягнення з обвинуваченого суми спричиненого ОСОБА_6 матеріальної шкоди.

- Показами свідка ОСОБА_6 , яка у суді показала, що вона є дружиною обвинуваченого, та 30.11.2013 року біля 20 години 30 хвилин вона перебувала на задньому сидінні за пасажиром який перебував на передньому сидінні автомобіля Volkswagen Tiguan", яким на той час керував її чоловік ОСОБА_6 , зам з нею на сидінні знаходився її син, а на передньому пасажирському сидінні власник цього автомобіля, знайомий її чоловіка, ОСОБА_8 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Проїхавши міст по вул..Родніковій, виїхали на вул..Гв.Широнінців, по якій прямували в крайньому лівому ряду зі швидкістю 50-60 км/г. Переїхавши пішохідний перехід приблизно метрів 30, вона побачила, як із-за зустрічного автомобіля, чорного джипу, вибіг чоловік, після чого, водій ОСОБА_6 став тиснути на гальма, але потім відбувся удар передньою правою стороною автомобіля, яким керував ОСОБА_6 з потерпілим, який перебігав проїжджу частину. Більше вона нічого зазначити не в змозі, оскільки перебувала на той час в шоковому стані.

- Показами свідка ОСОБА_8 , який у суді показав, що є знайомим ОСОБА_6 , та власником автомобіля Volkswagen Tiguan", керування яким 30.11.2013 року у вечорі, він передав своєму знайомому ОСОБА_6 , оскільки сам на той час вже вжив алкогольні напої. Біля 20 години 30 хвилин, він перебував на передньому пасажирському сидінні в автомобілі, на задньому знаходилась дружина ОСОБА_6 зі своїм сином, автомобіль рухався за швидкістю 60 км/г в лівому крайньому ряду по вул.. Гв.Шіронінців в м. Харкові в сторону ТЦ «Екватор». На відстані біля 30 метрів від пішохідного переходу він побачив зустрічний автомобіль чорного кольору із-за якого вибіг чоловік, в цей момент ОСОБА_6 загальмував, удар з пішоходом прийшовся на ліву частину автомобіля. Він разом з ОСОБА_6 підбігли до потерпілого, який лежав на узбіччі, та його пізніше помістили до карети швидкої допомоги. Пізніше він за свої гроші купив ліки потерпілому, оскільки у ОСОБА_6 на той час грошей не було.

- Даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, та схемою до нього, а також рапортом інспектора СОМ ДТП ГУМВС у Х/О від 30.11.2013 року за участю ОСОБА_6 (т.1 а.пр.3-7);

- Даними протоколу проведення слідчого експерименту з схемою до нього, від 15.04.2014 року за участю ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 , автомобіля статиста, та понятих. (т.1 а.пр.48-53);

- Даними протоколу проведення слідчого експерименту зі схемою до нього від 24.04.2014 року, за участю ОСОБА_4 , його представника адвоката ОСОБА_5 , автомобіля статиста, понятих. ( т.1 а.пр.54-58).

- Заключенням судово-медичного експертизи за №1364-А/13 від 02.01.2014 року, згідно висновку якого, у зв`язку з подіями 30.11.2013 року у ОСОБА_4 мали місце наступні ушкодження: зачинена черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку; гематома лівої чолової області це легкі тілесні ушкодження по критерію короткочасного розладу здоров`я; зачинений перелом лівої стегнової кістки на межі верхньої та середньої третин із зсувом це ушкодження середнього ступеню важкості за критерієм тривалості розладу здоров`я. Наявні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, можливо, в умовах дорожньо-транспортної пригоди, на яку вказано в постанові. ( т.1 а.пр.43-44).

- Заключенням судово-медичного експертизи за №685-А/14 від 14.07.2014 року, згідно висновку якого, у зв`язку з подіями 30.11.2013 року у ОСОБА_4 мали місце наступні ушкодження: зачинена черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку; гематома лівої чолової області; зачинений перелом лівої стегнової кістки на межі верхньої та середньої третин із зсувом. Наявні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, можливо, в умовах дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи локалізацію ушкодження, яке мало місце у ОСОБА_4 , а саме зачинений перелом лівої стегнової кістки на межі верхньої та середньої третин, можна сказати, що потерпілий у момент первинного контакту знаходився у вертикальному стані і був обернутий лівою боковою поверхнею тіла до автомобілю. Механізм утворення ушкоджень, які мали місце у Бондаренка, в цілому не суперечать засобу їх спричинення, на який вказує потерпілий в ході проведення слідчого експерименту. (т.1 а.пр.92-93).

- Заключенням судово-автотехнічної експертизи за №401/14 від 03.06.2014 року, згідно висновку якої, а саме: варіант №1 за свідченнями водія ОСОБА_6 у дорожній ситуації, що склалося, водій автомобіля Volkswagen Tiguan" ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України.

Варіант №2 за свідченнями потерпілого пішохода ОСОБА_4 . В даній дорожній ситуації водій автомобіля Volkswagen Tiguan" ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість запобігання наїзду на пішохода для водія автомобіля Volkswagen Tiguan" ОСОБА_6 визначалася виконанням ним вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України. В діях водія ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з дорожньої транспортною подією. В даній дорожній ситуації зупинний шлях автомобіля Volkswagen Tiguan" складає 35.0м при швидкості 55 км,г і з9,9 м при швидкості 60 км/г.

В дослідницькій частині висновку зазначено наступне, а саме: Варіант №1 за свідченнями водія ОСОБА_6 . Враховуючи зазначене ОСОБА_6 розташування зустрічного автомобіля Тoyota Land Cruzer і пішохода в один і той же момент, траєкторію та швидкість руху автомобіля Тoyota Land Cruzer , а також темп і траєкторію руху пішохода, в момент проїзду зустрічним автомобілем лінії руху пішохода, вказаний пішохід знаходився в межах смуги руху вказаного зустрічного автомобілю…

Таким чином, зустрічний автомобіль Тoyota Land Cruzer в момент перетинання лінії руху пішохода, мав би наїхати на пішохода, оскільки пішохід в цей саме момент знаходився б на відстані 1.1 ..0,9 м праворуч від лівого габариту вказаного автомобіля, тобто перебував у межах смуги руху вказаного зустрічного автомобіля.

Отже характер руху зустрічного автомобіля Тoyota Land Cruzer і пішохода перед наїздом не узгоджуються і відповідно, вказаний ОСОБА_6 механізм ДТП в цій частині є технічно неспроможним. ( т.1 а.пр.65-68).

За клопотанням учасників кримінального провадження, а саме сторони обвинувачення, судом були прийняті відповідні процесуальні дії, щодо виклику та допиту експерта ОСОБА_9 , який у суді в повному обсязі підтримав висновки приведеної вище у вироку судово-автотехнічної експертизи. Більш того, експерт ОСОБА_9 у суді наполягав на тому, що покази водія ОСОБА_6 не узгоджуються між собою, оскільки з урахуванням темпу та траєкторії руху зустрічного автомобіля, на якому наполягає ОСОБА_6 , то мав би місце переїзд зустрічним автомобілем потерпілого, тому якщо б брати покази водія ОСОБА_6 до уваги, то ці б покази привели б до завідомо неправдивого висновку.

Експерт ОСОБА_9 у суді наполягав на тому, водій ОСОБА_6 міг би уникнути зіткнення, та в діях водія ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху України. Більш того, експерт зазначив, що відстань, з якою ОСОБА_6 побачив потерпілого вона б сама по собі нічого не значить, ця відстань фактично не вплинула би на дослідження експерта, оскільки необхідно експерту брати для проведення висновку об`єктивні дані. Всі данні які були надані експерту, були достатніми та об`єктивними для проведення відповідного дослідження.

Суд знаходить безпідставними твердження обвинуваченого ОСОБА_6 , щодо його невинуватості у скоєнні злочину 30.11.2013 року, за наступними підставами. Так твердження обвинуваченого спростовуються даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, та схемою до нього, а також рапортом інспектора СОМ ДТП ГУМВС у Х/О від 30.11.2013 року за його участю, даними протоколу проведення слідчого експерименту з схемою до нього, від 15.04.2014 року за участю ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 , автомобіля статиста, та понятих, даними протоколу проведення слідчого експерименту зі схемою до нього від 24.04.2014 року, за участю ОСОБА_4 , його представника адвоката ОСОБА_5 , автомобіля статиста, понятих. Більш того, приведеними вище у вироку висновками як судово-медичних експертиз, так і висновком судово-автотехнічної експертизи, та показами експерта ОСОБА_9 , який у повному обсязі підтримав висновки судово-автотехнічної експертизи.

Суд знаходить покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не спроможними в частині зазначення ними місця та механізму ДТП від 30.11.2013 року, оскільки ці свідчення не знайшли свого підтвердження у суді, та суперечать приведеним вище доказам, тому суд відноситься к ним критично.

Суд приходить до висновку про відсутність об`єктивних даних про порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_6 , на які посилається його захисник, оскільки в основу підозри, та в обвинувальному акті, ОСОБА_6 покладені не відомості отримані від нього в ході слідчого експерименту за його участю в якості свідка, а відомості, які отримані в наслідок зазначеної слідчої дії за участю потерпілого ОСОБА_4 .
На підставі аналізу матеріалів справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про причетність обвинуваченого ОСОБА_6 до скоєння інкримінованого йому злочину, а невизнання своєї провини, з наданими ним показами у суді, пояснюється його намірами можливими способами спростувати обставини справи, довести їх у вигідному до себе напрямку, або зменшити ступінь своєї вини, та полегшати свою участь, а також вибраною тактикою захисту у суді.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_6 у скоєні ним злочину 30.11.2013 року, та кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він скоїв порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості. Більш того, ОСОБА_6 раніше не судимий, одружений, офіційно працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має місце реєстрації, де постійно мешкає та характеризується задовільно.

При вирішенні питання про вид та міру покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено обставин, що пом`якшують, та обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 286 КК України у вигляді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії.

Враховуючи дані про особу винного, обставини справи, а також те, що, відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, не має за мету спричинити фізичні страждання або принизити людську гідність, суд на підставі викладеного вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_6 міру покарання яка не пов`язана з реальним обмеженням волі, тобто з випробуванням з іспитовим строком із застосуванням ст.75, ч.1 п.п.2, 3, 4 ст.76 КК України. У відношенні ОСОБА_6 як в ході досудового розслідування, так і у суді запобіжний захід не обирався.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Цивільний позов, заявлений потерпілим, ОСОБА_4 , в остаточній редакції якого, він прохає стягнути з ОСОБА_6 на його користь в рахунок відшкодування спричиненого матеріального збитку суму у розмірі 19 597 гривень, та моральну шкоду у сумі 100000 тисяч гривень, суд вважає в частині стягнення спричиненого матеріального збитку задовольнити у повному обсязі, та стягує з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 суму у розмірі 19597 гривень. В частині стягнення спричиненої моральної шкоди, суд вважає доцільним задовольнити частково, оскільки розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, в зв`язку з чим, вважає, що моральна шкода безумовно була заподіяна потерпілому, проте її розмір значно завищений, в зв`язку з чим суд позовні вимоги ОСОБА_4 задовольняє частково і стягує на його користь з ОСОБА_6 в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди суму у розмірі 25000 тисяч гривень.

Речові докази по справі відсутні. Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування, суд стягує з ОСОБА_6 на користь держави.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ч.1 п.п.2, 3, 4 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди суму у розмірі 19597 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто сім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди суму у розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування суму у розмірі 586 (п`ятсот вісімдесят шість) гривень 80 копійок.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення ОСОБА_6 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1