У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді

Кравченка К.Т.,

суддів

Кривенди О.В., Пошви Б.М.

розглянула у судовому засіданні у
м. Києві 28 серпня 2008 року кримінальну справу за касаційною скаргою захисника
ОСОБА_1 на вирок Барського районного суду Вінницької області від 29 травня 2007
року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької
області від 15 серпня 2007 року щодо ОСОБА_2

Вироком
місцевого суду

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

уродженця с. Пляцина Барського

району Вінницької області,

жителя м. Бар Вінницької області,

такого, що не має судимості,

засуджено:

- за ч.1
ст.2031 КК України до позбавлення волі на два роки із конфіскацією
та знищенням дисків для лазерних систем зчитування;

- за ч.2 ст.15 ч.1 ст.369
КК України до обмеження волі на два роки.

На підставі ст.70 КК України ОСОБА_2 за сукупністю злочинів призначено
позбавлення волі на два роки із
конфіскацією та знищенням дисків для лазерних систем зчитування.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з
іспитовим строком два роки.

На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_2 покладено обов'язки не виїжджати за
межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи чи навчання
та періодично з`являтися для реєстрації.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 у доход держави 426 грн. 83 коп. судових витрат.

Речові докази у справі:

- гроші в сумі 550 грн. конфісковано у доход держави;

- 377 дисків для лазерних систем зчитування постановлено конфіскувати та
знищити.

Як
визнав суд, ОСОБА_2, як приватний підприємець, у орендованому з 29 грудня 2003
року приміщенні на вул. 50-річчя Жовтня, 2 у м. Бар Вінницької області, надавав
послуги ігровими приставками. На порушення вимог ст.3 Закону України «Про
розповсюдження примірників аудіовізуальних творів, фонограм, відеограм,
комп'ютерних програм, баз даних» від 23 березня 2000 року, незаконно зберігав і
надавав у прокат громадянам за грошову винагороду 377 CD дисків формату «Play Station» для лазерних систем зчитування,
без маркування контрольними марками, загальною вартістю 3 770 грн., що були
вилучені працівниками міліції 8 вересня 2005 року.

Крім
того, 9 вересня 2005 року, ОСОБА_2, перебуваючи у службовому кабінеті
начальника ВДСБЕЗ Барського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4, що на
вул. 50-річчя Жовтня, 16 у м.
Бар, за не притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.2031
КК України та повернення вилучених у нього дисків, намагався передати останньому хабар - у сумі 500 грн. Однак,
злочин не довів до кінця, оскільки був затриманий співробітниками міліції.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1 просить
судові рішення щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу провадженням закрити. На думку
захисника, у діях ОСОБА_2 відсутній склад злочинів, за які його засуджено.

Зазначає, що досудове та судове слідство проведено неповно та однобічно,
висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, неправильно
застосовано кримінальний та порушено кримінально-процесуальний закони.

ОСОБА_1
вказує, що вилучені у ОСОБА_2 диски йому не належать і наміру їх
використовувати засуджений не мав, висновок суду про вартість вилучених дисків
не відповідає дійсності.

Також
вказує, що працівники міліції вимагали у ОСОБА_2 хабара.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог захисника.

Висновок суду щодо доведеності винності ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, за
обставин вказаних у вироку, стверджується сукупністю зібраних та перевірених
судом доказів і є правильним.

На обґрунтування свого висновку суд підставно послався на показання
засудженого, який визнав факт зберігання у орендованому ним приміщенні 377 CD дисків формату «Play Station» для лазерних
систем зчитування, без маркування контрольними марками.

Однак, ОСОБА_2 стверджував, що вилучені диски йому не належать, він надавав
відвідувачам комп'ютерного клубу лише власні 17 СD дисків, що мають
маркування контрольними марками.

Твердження засудженого та захисника про те, що вилучені у ОСОБА_2 CD диски не належать
останньому і він не надавав їх у користування відвідувачам комп`ютерного клубу,
спростовані показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_3.

Так, свідок повідомив, що регулярно відвідує комп'ютерний клуб, який
розміщений у будинку кінотеатру у м. Бар та користувався дисками з
комп'ютерними іграми. ОСОБА_3 пояснив, що дисків, котрі надавалися у
користування, було значно більше ніж 17 штук.

При цьому посилання захисника на те, що диски ОСОБА_2 не належали, було
предметом перевірки суду першої інстанції і не знайшло підтвердження у справі.

На підтвердження винності ОСОБА_2 у вчиненні незаконного обігу дисків для
лазерних систем зчитування, суд також послався й на дані, що є у протоколі
огляду місця події, у ході якого було вилучено СD диски у кількості 377 штук, що не мають маркування
контрольними марками та висновку комп`ютерно-товарознавчої експертизи.
Відповідно до висновку експертизи, вилучені у ОСОБА_2 CD диски формату «Play Station» для лазерних систем зчитування, не відповідають вимогам законодавства
України, що визначає умови розповсюдження комп'ютерних програм.

Посилання захисника на те, що висновок суду
про вартість вилучених дисків не відповідає дійсності, не можна вважати підставним.

Так, відповідно до висновку експерта, вартість
CD дисків становить 3 770 грн. При цьому суд
взяв за основу саме вартість дисків як товару для отримання прибутку та належним
чином умотивував своє рішення у цій частині.

Винність ОСОБА_2 у даванні хабара працівнику міліції ОСОБА_4, стверджується
показаннями останнього, який повідомив, що засуджений, перебуваючи у його службовому
кабінеті, поклав на стіл гроші та пояснив, що передає йому 500 грн. за
повернення вилучених у нього дисків. ОСОБА_4 гроші не прийняв, а застосував усі
заходи для документування злочинних дій ОСОБА_2

Показання ОСОБА_4 повністю узгоджуються із показаннями свідків ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 (співробітників Барського РВ УМВС України у Вінницькій
області), ОСОБА_8 та ОСОБА_9, котрі були запрошені у якості понятих, а також із
даними, що є у протоколах огляду місця події із застосуванням відеозапису, огляду
речових доказів та іншими доказами у справі, яким суд дав належну оцінку.

Доводи захисника про те, що співробітник міліції вимагав у ОСОБА_2 хабар, з огляду на вказані докази
у справі, є безпідставними.

За таких обставин вважати, що досудове та судове слідство проведено неповно
та однобічно, а так само і що висновки суду не відповідають фактичним
обставинам справи, немає підстав.

Правильність кваліфікації злочинних дій ОСОБА_2 за ч.1 ст.2031
та ч.2 ст.15 ч.1 ст.369 КК України, сумніву не викликає.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, що тягнуть скасування
чи зміну судових рішень, не встановлено.

Суд, дотримуючись вимог ст.65 КК України,
призначив ОСОБА_2 покарання, яке є необхідним і достатнім.

Не вбачаючи підстав для задоволення касаційної скарги захисника, колегія
суддів не знаходить підстав і для призначення справи до касаційного розгляду з
викликом осіб, зазначених у ст.384 КПК України.

Керуючись ст.394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги захиснику ОСОБА_1, відмовити.

Судді:

Кравченко К.Т. Кривенда О.В. Пошва Б.М.