АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 608/2183/14-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/169/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.186, п.9 ч.2 ст. 115 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

при секретарі - ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі 17 червня 2015 р. кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Тернопільської області та представника потерпілої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , на вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 02 березня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Деревянки Золочівського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , судимого вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 18 червня 2014 року за ч.2 ст.185 КК України на 5 місяців арешту

засуджено за ч.2 ст.186 КК України на 5 років позбавлення волі;

за п.9 ч.2 ст.115 КК України на 14 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено покарання у вигляді 14 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю вчинених злочинів, передбачених ч.2 ст.186, п.9 ч.2 ст.115 КК України і ч.2 ст.185 КК України за вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 18 червня 2014 року шляхом повного поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_6 . Призначено покарання у виді 14 років позбавлення волі.

ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України та виправдано у звязку з недоведеністю вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187 та п.6 ч.2 ст.115 КК України.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 продовжено до 2 червня 2015 року.

Зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_6 строк його тримання під вартою, який обчислюється з моменту його затримання, з 24 березня 2014 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

В апеляційних скаргах :
- прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, у своїй зміненій апеляційній скарзі просить вирок Чортківського районного суду від 02 березня 2015 року щодо засудження ОСОБА_6 за ч.2 ст.186, п.9 ч.2 ст. 115 КК України та виправдання його за ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України скасувати через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

В своїй апеляції прокурор посилається на однобічність та неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. В обґрунтування поданої апеляції посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення про виправдування ОСОБА_6 за ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належного аналізу всіх здобутих доказів, якими обґрунтовується оголошена йому підозра, в тому числі оцінки показань потерпілого, свідків та обвинуваченого, висновків судових експертиз. Також суд першої інстанції, при наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, не зазначив та належним чином не мотивував, чому взяв до уваги докази захисту та відкинув докази обвинувачення, а також не дав оцінки показанням обвинуваченого ОСОБА_6 , які він змінив лише в судових дебатах, та призначив покарання, яке за своєю мякістю не відповідає вимогам п.2, 3 ч.1, ч.2 ст.65 КК України, тобто без урахування ступеня тяжкості вчиненого злочину та особи винного. Крім того, по даному кримінальному провадженню внаслідок допущених судом порушень закону, а саме: неповноти судового слідства, слід вирішити ряд питань щодо призначення експертизи вилучених речових доказів, допиту в якості свідків понятих та інші;

- представник потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_8 просить вирок районного суду скасувати частково, визнавши ОСОБА_6 винним у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 9, 13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.186 КК України, та задовольнити заявлений цивільний позов.

Вважає винесений вирок незаконним та необґрунтованим. На обґрунтування цього зазначає, що судом безпідставно було виправдано ОСОБА_6 за вчинення ним умисного вбивства з корисливих мотивів потерпілої ОСОБА_11 , оскільки в судовому засіданні його винуватість у вчиненні цього злочину доведена. Висновки суду про відсутність в діяннях ОСОБА_6 складу злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст. 115 КК України, зроблено без належного дослідження й оцінки всієї сукупності доказів у справі, оскільки частину із тих доказів, якими органи досудового слідства обґрунтували обвинувачення, суд не досліджував взагалі й оцінки їм у вироку не дав, а іншим доказам, наведеним у вироку, дав оцінку, яка побудована на припущеннях, що ставить під сумнів невинуватість виправданого.

Згідно вироку суду в середині березня 2014 року ОСОБА_6 , періодично допомагав жительці с. Залісся Чортківського району Тернопільські області ОСОБА_12 по господарству, за що отримував грошову винагороду.

19 березня 2014 року, близько 20 год., ОСОБА_6 прийшов до житлового будинку ОСОБА_12 , що розташований по АДРЕСА_2 , з метою отримання обіцяної винагороди за виконану роботу в сумі 20 гривень.

Тоді ж у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення її майна, а саме грошей, що знаходились на столі в кімнаті купюрами по 20, 50 та 100 гривень, з метою особистого збагачення.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_6 умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наблизився до столу кімнати і непомітно для потерпілої повторно викрав належні їй гроші, які сховав у власному одязі. В цей час ОСОБА_12 , виявивши відсутність грошових коштів на столі кімнати, звернулась до ОСОБА_6 з вимогою повернути викрадене в неї майно.

Не припиняючи свої протиправні дії, спрямовані на вже відкрите заволодінням майном ОСОБА_12 , усвідомлюючи, що його дії помічені потерпілою і оцінені нею як викрадення, ОСОБА_6 ігноруючи це, вийшов з будинку потерпілої, направившись за межі її господарства.

В період з 19 по 22 березня 2014 року, відкрито викрадені у ОСОБА_12 гроші ОСОБА_6 потратив на купівлю господарських товарів, продуктів харчування та спиртних напоїв, заподіявши такими своїми умисними діями потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 1200 гривень.

21 березня 2014 року близько 20 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись за місцем постійного проживання в АДРЕСА_1 , у ОСОБА_6 виник злочинний намір, направлений на умисне позбавлення життя місцевої жительки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою приховати інший злочин - відкрите викрадення грошових коштів ОСОБА_12 в сумі 1200 гривень, що мало місце 19 березня 2014 року за місцем проживання останньої.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_6 21 березня 2014 року близько 21 години вдягнув на руки матерчаті рукавиці, взяв із власного господарства саморобну сокиру (сікач), з якою прийшов до житлового будинку ОСОБА_12 , що розташований по АДРЕСА_2 , та з дозволу останньої зайшов в середину її житлового приміщення, а саме в коридор.

Помилково вважаючи, що ОСОБА_6 прийшов повертати викрадені у неї гроші, ОСОБА_12 запросила його пройти в кімнату будинку, і повернулась до нього спиною .

Користуючись моментом, коли потерпіла була розташована до нього спиною, а тому не могла чинити опору, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проте даючи звіт своїм діям та керуючи ними, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на вбивство ОСОБА_12 , наблизився до останньої та наніс удар саморобною сокирою (сікачем) по задній частині її голови. Від цього удару потерпіла впала на підлогу.

Надалі, з метою вбивства ОСОБА_12 , та боячись того, що хтось із сусідів може почути крик потерпілої, ОСОБА_6 , скориставшись безпорадним станом потерпілої, наніс ще декілька ударів по голові металевим обухом саморобної сокири (сікача), усвідомлюючи, що в результаті цього може настати її смерть та бажаючи цього.

Своїми протиправними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді просторових синців обличчя та волосистої частини голови з крововиливами у м`які тканини, на тлі та в проекції яких п`ятнадцять ран і два садна на обличчі; численні багатоуламкові переломи кісток лицевого та мозкового черепа; крововиливи над та під оболонки головного мозку і в його речовину, від яких вона померла на місці події.

Щодо обвинувачення ОСОБА_6 у вбивстві при обтяжуючих обставинах потерпілої ОСОБА_11 , останній за цим епізодом обвинувачення ОСОБА_6 був виправданий в звязку з недоведеністю його участі у вчиненні даного злочину.

Заслухавши суддю доповідача, міркування прокурора, який підтримав свою змінену апеляційну скаргу і просить скасувати вирок місцевого суду з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд в звязку з істотним порушенням судом кримінального процесуального закону, представника потерпілої ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , який просить скасувати вирок в частині виправдання ОСОБА_6 за вбивство потерпілої ОСОБА_11 та постановити новий, яким засудити обвинуваченого ще й за епізодом вчинення зазначеного кримінального правопорушення та задовольнити цивільний позов про відшкодування матеріальних та моральних збитків в сумі 5 000 та 300 000 грн відповідно, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що змінена апеляційна скарга прокурора підлягає до повного задоволення, і апеляційна скарга представника потерпілої ОСОБА_7 - ОСОБА_8 до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а вирок - ухваленим компетентним судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням вимог відносно кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені зазначеними в ньому доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом згідно визначених ст.94 цього Кодексу правил, відповідно до якої слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, з вирішенням питань, зазначених у ст. 368 КПК України, а також з правильною кваліфікацією діяння обвинуваченого у вчиненні відповідного кримінального правопорушення.

Проте, суд першої інстанції, виправдавши ОСОБА_6 за ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України, вказаних вимог закону не дотримався.

Так, виправдовуючи ОСОБА_6 , місцевий суд прийшов до висновку про відсутність в його діях складу злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України, оскільки відсутні беззаперечні докази на підтвердження того, що він діяв із прямим умислом, переслідуючи при цьому мету вчинити розбійний напад на потерпілу з метою заволодіння її майном та вбивство з корисливих мотивів.

Разом з тим даний висновок суду є передчасним.

Судом не надано належної оцінки доказам, дослідженим у судовому засіданні, а саме: показанням свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (анкетні дані яких змінено по негласних слідчих (розшукових діях), які пояснили суду, що в квітні 2014 року ОСОБА_13 перебував спільно з ОСОБА_6 протягом шести днів, а ОСОБА_14 - протягом десяти днів в камері ізолятора тимчасового тримання Чортківського РВ УМВС України в Тернопільській області. В цей період ОСОБА_6 розповів їм, що сапкою, переробленою під сокиру, в березні 2014 р. вбив одну бабцю за місцем проживання в с. Залісся Чортківського району, і в січні 2014 р., на свята, в іншому селі - ще одну, забравши з собою знайдені в їх хатах гроші в сумі 1 200 грн, мобільний телефон та 2 800 грн. відповідно.

В першому випадку суд, поряд з іншими доказами, визнав показання даних свідків правдивими і засудив ОСОБА_6 за вбивство потерпілої ОСОБА_12 , і в той же час в другому виправдав обвинуваченого за недоведеністю його участі у вчинених злочинах фактично з цих же підстав.

Так, під час проведення слідчого експерименту відповідно до вимог ст. 240 КПК України 5 квітня 2014 р. обвинувачений ОСОБА_6 в присутності захисника в процесі відтворення обстановки та обставин події підтвердив свої попередні показання щодо вбивства ОСОБА_11 , ОСОБА_15 розказав і показав, яким чином вчинив розбійний напад та її вбивство, а також куди саме викинув знаряддя вбивства металеву трубу, яка у вказаному обвинуваченим місці була виявлена в процесі огляду місця події того ж 5 квітня 2014 р. та оглянута в судовому засіданні суду першої інстанції, і щодо якої обвинувачений заявив, що це та сама труба, яку він знайшов у господарстві потерпілої ОСОБА_11 і яка ним була використана як знаряддя злочину.

З протоколу обшуку від 25 березня 2014 р. за місцем проживання ОСОБА_6 в будинку АДРЕСА_1 , проведення якого було дозволено ухвалою слідчого судді Чортківського районного суду від 24 березня 2014 р., поряд з іншими речами була виявлена куртка зеленого кольору, яка належить ОСОБА_6 .

Дані речі були виявлені та вилучені цілком правомірно та у відповідності до Закону в присутності понятих, де були вказані індивідуалізуючі ознаки - назва предмета, колір, марка та номер обєкта.

Тим не менш, судом ці докази не були прийняті до уваги без будь-яких суттєвих аргументів на користь прийнятого рішення.

Суд зазначив, що мало місце порушення вимог ст.ст. 104, 105, 106 КПК України, оскільки протокол не складався, вилучені речі не оглядалися, що є надуманим: в процесі проведення даної слідчої дії, а саме: обшуку, був складений процесуальний документ - протокол від 24 березня 2014 р., відповідно до вимог ст. 104 КПК України, в процесі якого вилучались речі, що мали значення для кримінального провадження, в тому числі і зелена куртка. Постановою від 05 вересня 2014 р., яка була в судовому засіданні долучена до справи, дана куртка була визнана речовим доказом та передана на зберігання у камеру зберігання речових доказів СУ УМВС України в Тернопільській обл. . На підставі даного процесуального документу в постанові про призначення судово-медичної експертизи від 28 березня 2014 року, проведення якої доручено експертам Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи, зазначено, що в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме: в с. Залісся Чортківського району, було виявлено та вилучено куртку чоловічу зеленого кольору.

Згідно висновків судової молекулярно-генетичної експертизи №10/229 від 23 червня 2014 р., проведеної спеціалістами Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України у Львівській обл., генетичні ознаки слідів крові на даній куртці /обєкт №2/ збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_11 /обєкт №1/.

В судовому засіданні 6 лютого 2014 р. ОСОБА_6 на запитання головуючого відповів, що не памятає, в чому він був одягнений в день вбивства ОСОБА_11 , а тому твердження суду у вироці про те, що він категорично стверджував, що зелену куртку зимою не одягав, не відповідають прослуханому в Апеляційному суді технічному запису судового засідання місцевого суду.

Слід також зазначити, що, визнавши визнавальні показання обвинуваченого такими, що могли бути дані внаслідок фізичного впливу оперативних працівників на досудовому слідстві, суд в той же час не навів переконливих аргументів з приводу того, чому він вважає пояснення обвинуваченого самообмовою на протязі всього періоду слухання кримінального провадження в присутності свого захисника в суді першої інстанції, при цьому, що суд не чинив і не міг чинити на нього будь-якого тиску; не взяв до уваги і результати кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000093 від 02 червня 2014 р., по факту застосування оперативними працівниками міліції фізичного та психологічного тиску щодо ОСОБА_6 , яке було закрите у звязку з відсутністю в їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Непереконливими є твердження суду і з приводу того, що органом досудового слідства з достовірністю не встановлено, що є знаряддям злочину, а саме: вбивства ОСОБА_11 , оскільки в протоколі огляду місця події від 05 квітня 2014 р. зазначено вилучений металевий предмет довжиною приблизно 45-50 см; з протоколу огляду речових доказів від 28 червня 2014 р. вбачається. що довжина вилученого арматурного дроту при огляді місця події 05 квітня 2014 р. - 62.7 см; а у висновку експерта №44 від 06-18 червня 2014 р. зазначено довжину металевого предмета, наданого на експертизу, яким, не виключено, були спричинені тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_11 , - 83 см.

При цьому місцевий суд і не намагався встановити причину зазначених розбіжностей у довжині металевого предмета, вилученого при огляді місця події та наданого на експертизу, а обмежився лише констатацією даного факту.

За таких обставин, не надавши належної оцінки цим та іншим доказам у справі, суд дійшов передчасного висновку про відсутність у діях ОСОБА_6 складу злочинів, передбачених ч.2 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України, про що обгрунтовано зазначає прокурор в своїй апеляційній скарзі.

Отже, колегія суддів вважає, що у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неповнотою судового розгляду вирок районного суду від 02 березня 2015 р. щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню, а провадження - направленню на новий розгляд у суді першої інстанції, під час якого суду необхідно усунути вказані недоліки, перевірити усі доводи, наведені в апеляційній скарзі прокурора, й ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Під час нового судового розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини справи, проаналізувати зібрані у справі докази в їх сукупності, дати їм належну оцінку, і в залежності від встановленого, прийняти по справі законне і обґрунтоване рішення, мотивувавши його належним чином..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404,405,407,409,412,415 та 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Тернопільської обл.

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Тернопільської обл. задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Чортківського районного суду Тернопільської обл. від 02 березня 2015 р. про засудження ОСОБА_6 за ч.2 ст.186, п.9 ч.2 ст.115 КК та виправдання його за ч.2 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України - скасувати в звязку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд в той самий суд в іншому складі суду.

Задовольнити клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на один місяць, тобто до 2 серпня 2015 р.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2