Справа № 473/5432/14-к
ВИРОК

іменем України

"04" лютого 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючої судді -- ОСОБА_1 ,

прокурора ОСОБА_2 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська кримінальне провадження № 0001699 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Вознесенська, Миколаївської області, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

06.08.2014 року, в денний час, ОСОБА_4 , перебував за місцем свого мешкання, що в АДРЕСА_1 . В цей час в нього виник корисливий намір на таємне викрадання чужого майна, а саме шиферу, який перебував на даху господарської споруди його сусідки ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 . З цією метою він шляхом вільного доступу з даної господарської споруди таємно викрав металевий шифер 40/200, товщиною 1,5 мм в кількості 6 штук по ціні 120 грн. за один, а всього на загальну суму 720 грн. Викраденим шифером розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 720 грн. Даний шифер потерпілій повернуто працівниками міліції під зберігальну розписку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину не визнав. Пояснив, що у червні 1999 року він купив у вже покійного хресного ОСОБА_7 шість листів шиферу за 70 гривень. Свідок ОСОБА_8 , був присутній при покупці та допоміг йому перенести шифер з АДРЕСА_3 . У червні 1999 року даним шифером, шістьома листами, він і покрив душ, який там знаходився, а зверху чотирма азбестовими листами шиферу. 04.08.2014 року його батько ОСОБА_9 , свідок по справі, запропонував розібрати душ, свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_8 допомагали розбирати душ, який був в непридатному стані, батько в цьому участі не приймав. Шифер поклали на город. Через два дні, 06.08.2014 року о 9 годині він попросив ОСОБА_10 допомогти вивезти шифер до 4-ї школи з метою продажу, коли вони були на АДРЕСА_2 , з воріт вийшла свідок ОСОБА_11 в неадекватному стані та почала кричати, що це її залізо та тягнула тачку у свій двір та попросила зняти шифер та покласти, що вони ї зробили, забрали тачку і пішли. При цьому під час допиту обвинувачений вказав, що з приводу заволодіння його шифером свідком ОСОБА_11 до міліції та до останньої не звертався, оскільки хазяйка шиферу ОСОБА_6 . Крім того, обвинувачений вказав суду, що за адресою АДРЕСА_1 , він проживає сам, батьки проживають окремо, та до 2000 року за вказаною ніхто не мешкав.

Не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні злочину підтверджується:

- Поясненнями потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що отримала в спадщину будинок АДРЕСА_2 . Там проживає її брат ОСОБА_12 , свідок по кримінальному провадженню, з яким обвинувачений зловживає спиртними напоями. 06.08.2014 року ОСОБА_11 , її невістка, побачила обвинуваченого та свідка ОСОБА_10 , який не однократно бував на її подвір`ї з тачкою із шифером, яка їх зупинила та забрала шифер до дому і зателефонувала потерпілій. Вона приїхала та побачила, що відсутній на сараї шифер і кількості більші шести штук, до якого протоптана доріжка від присадибної ділянки обвинуваченого. Обвинувачений ніяких заходів щодо примирення з приводу даних подій не вживав. Свідок ОСОБА_9 (батько обвинуваченого) під час досудового розслідування їй повідомляв, що даний шифер вони купили у жінки з вулиці Радянська. Стверджує, що цей шифер її покійний рідний брат ОСОБА_7 «виписав» за місцем своєї роботи на шкіряному заводі, він має певні властивості щодо товщини, саме такого шиферу на той час придбати було неможливо. ОСОБА_7 шиферу нікому не продавав та не дарив, накрив вказаний сарай, та неповністю інший сарай, оскільки на весь не вистачало. У ОСОБА_4 такого шиферу у використанні не бачила. Викрадений шифер їй повернуто працівниками міліції під зберігальну розписку.

- Поясненнями свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений є її хрещеним сином, для потерпілої вона невістка. Свідок пояснила суду, що на початку серпня 2014 року вона приблизно о 8 годині ранку вийшла до магазину, та коли повернулася, то знаходилася в своєму будинку, та почула шум, та вийшла та побачила як обвинувачений в стані алкогольного сп`яніння та свідок ОСОБА_10 везуть шифер у кількості шість штук на тачці, при цьому ОСОБА_9 її вказав, що він три місяці потому придбав цей шифер у жінки, але відвести її до цієї жінки не погодився. Тоді свідок через балкон другого поверху свого будинку побачила, що сараї тільки зі сторони ОСОБА_13 стоять без шиферу. Тоді вона з ОСОБА_10 завезла шифер до себе у двір, який повідомив їй, що не знає що це за шифер, його тільки попросили допомогти підвести. При цьому свідок повідомила, що цей шифер її покійний чоловік ОСОБА_7 «виписав» як бувший у використанні за місцем своєї роботи на шкіряному заводі та давно покрили сарай потерпілої. За тиждень до подій шифер був на місці, на сараї. Стверджує, що її чоловік нікому нічого не продавав. Душ розміром 1 метр на 1 метр 20 см. на території подвір`я ОСОБА_4 вона бачила, оскільки ходила на дану територію, так як займалася бджільництвом, вказує, що викраденим шифером він покритий не був; як він розбирався вона не бачила, він завалився.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що з обвинуваченим у нього нормальні стосунки, знає його років 10, з яким він спілкується, та буває у нього у дворі. На початку серпня 2014 року він йшов по провулку та обвинувачений попросив його допомогти викотити тачку з шифером з двору, на цьому його місія була закінчена. Свідок ОСОБА_11 їх затримала та він пішов до дому. При цьому вказує, що шифер був вже на тачці, обвинувачений пояснив, що це його шифер та він зняв його з душу. Потім він розбирав душ на днях на дрова, на якому вже шиферу не було, після того, як ОСОБА_11 забрала шифер. До того як вивозили шифер він душ не розбирав. Як розбирали душ, свідок не бачив. Раніше бачив цей шифер як покриття душу ОСОБА_9 . В той же час свідок ОСОБА_10 під час допиту повідомив, що був присутній при розборці шиферу ОСОБА_12 та ОСОБА_4 з душу на подвір`ї. Свідок вказує, що бачив як останні клали на тачку шифер та разом з цим повідомляє, що шифер був вже на тачки, та як його туди поклали, він не пам`ятає. Сам розбирав душ на дрова, шифер не знімав. Свідок також вказує, що в той же день, коли знімали шифер, він повіз його з ОСОБА_4 на продаж та одночасно посилається на те, що не пам`ятає, того ж дня його вивозили чи ні.

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що з обвинуваченим вони товаришують, та у трьох разом зі свідком ОСОБА_10 вживають алкогольні напої. Повідомив, що зі слів ОСОБА_4 йому відомо, що він в кінці 1990 років придбав або отримав в дар від його покійного брата ОСОБА_7 металевий шифер з трикутними хвилями у кількості п`ять-шість штук, який попросив його перенести від брата до себе у двір, та яким ОСОБА_4 покрив душ. Влітку 2014 року він з ОСОБА_4 та ОСОБА_10 розібрали душ із шифером. Свідок вказав, що шифер поставили біля сараю, в той день обвинувачений шифер не вивозив. Свідок ОСОБА_12 не бачив як шифер клали на тачку та як вивозили шифер з подвір`я він не бачив.

Свідок ОСОБА_9 який є батьком обвинуваченого пояснив суду, що останній мешкає за адресою АДРЕСА_1 , з 1998-1999 року. Частина домоволодіння належить і йому. Зі свідком ОСОБА_12 , ОСОБА_10 його син вживає спирті напої по святам. Душ будували в 70-х роках, капітальний ремонт якого робили у 1999 році, для чого його син ОСОБА_4 купив залізний шифер у ОСОБА_7 у кількості 6 штук, яким покрили душ, а зверху звичайним шифером. Колір блискучий, як жесть. 06.08.2014 року ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 розбирали душ, при цьому він був присутній. Згодом дізнався, що свідок ОСОБА_11 відібрала шифер у ОСОБА_4 , коли той його вивозив із подвір`я, але свідок до міліції не звертався, оскільки мав намір розібратися по-людські.

Крім того вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується письмовими доказами, а саме:

· Протоколом огляду від 11.08.2014 року, відповідно до якого оглянута територія, що розташована в АДРЕСА_2 , де знаходиться двоповерховий будинок з іншими спорудами. Зокрема оглянуто сарай (прибудова), на даху якого виявлено відсутність частини крівлі, в подальшому було оглянуто шість листів шиферу 40/200, товщиною 1,5 мм та встановлено, що він має повну схожість з тими листами шиферу, яким покритий даний сарай (а.п.45);
· Протоколом огляду від 22.08.2014 року, відповідно до якого оглянута територія, що розташована в АДРЕСА_1 , та встановлено, що територія домоволодіння межує з будинком АДРЕСА_2 та що від центру присадибної ділянки до тильної сторони сараю витоптана тропа шляхом зламу сухої рослинності. Сарай наполовину вкритий шифером, з лівої частини шифер відсутній, ближче до лівого краю виявлено два листи металевого шиферу. (а.п.46);
· Протоколом огляду від 22.08.2014 року, відповідно до якого була оглянута територія гаражу, що розташований по АДРЕСА_2 , де виявлено шість листів металевого шиферу, розміром 2 м. на 40 см., які свідок ОСОБА_11 відібрала у обвинуваченого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_10 (а.п.47);
· Речовими доказами (а.п.48);
· Зберігальною розпискою (а.п.49);
· Довідкою про вартість, згідно якої вартість профілю оцінку 40/200, товщиною 1, 5 мм. становить 120 гривень (а.п.50);
Аналіз та оцінка приведених в сукупності доказів приводять суд до переконання доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_4 в пред`явленому йому обвинувачені.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_4 стосовно того, що він у червні 1999 року купив у покійного хресного ОСОБА_7 за 70 гривень шість листів металевого шиферу для ремонту літнього душу у присутності свідка по кримінальному провадженню ОСОБА_12 і є хазяїном шиферу не можуть бути прийнятті судом до уваги, оскільки обвинуваченим не надано жодного переконливого доказу на підтвердження своїх доводів.

Суд прийшов саме до такого висновку виходячи із наступного. В судовому засіданні обвинувачений вказав, що за адресою АДРЕСА_1 , він проживає сам, батьки проживають окремо, та до 2000 року за вказаною ніхто не мешкав, у червні 1999 року він вказаним шифером покрив душ.

Проте дані доводи спростовуються дослідженими в судовому засіданні: 1) договором купівлі продажу нерухомого майна, укладеного 11.04.2000 року, відповідно до якого ОСОБА_4 придбав ? частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 ; будинок складається з кам`яного житлового будинку, кам`яного сараю, кам`яного погребу, кам`яного сараю, дерев`яної вбиральні, огорожі, споруди (а.п.36); 2) витягом із реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.09.2004 року, згідно якого у графі опис об`єкту літнього душу не вбачається (а.п.35); 3) технічним паспортом на вказаний житловий будинок, який складено 09.02.2000 року, відповідно до якого літній душ як споруда не зазначається (а.п. 41-44). Тобто суд робить висновок, що на той час -- червень 1999 року, на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 літній душ був відсутній.

Крім того доводи обвинуваченого стосовно того, що він придбавав шість листів металевого шиферу у покійного ОСОБА_7 у присутності свідка по кримінальному провадженню ОСОБА_12 спростовуються показаннями самого свідка ОСОБА_12 , який під час допиту вказав суду, що тільки зі слів обвинуваченого ОСОБА_4 йому відомо, що останній придбав або прийняв у дар у хресного ОСОБА_7 металевий шифер. Також дані покази обвинуваченого спростовуються показаннями свідка ОСОБА_11 , яка живе по сусідству, та стверджувала, що її покійний чоловік «виписав» за місцем роботи даний шифер та нікому нічого не продавав, показами потерпілої ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні дала аналогічні покази показам свідка ОСОБА_11 щодо походження шиферу та використанні у господарстві. Крім цього потерпіла ОСОБА_14 вказала, що після виявлення відсутності шиферу на своєму сараї побачила протоптану доріжку від центру присадибної ділянки ОСОБА_4 до тильної сторони сараю шляхом зламу рослинності. Покази свідка та потерпілої беруться судом за основу, так як вони були логічними та послідовними під час судового розгляду та цілком співвідносяться з об`єктивними доказами по кримінальному провадженню.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_4 стосовно того, що він шість листів металевого шиферу не викрадав з сараю потерпілої крім пояснень свідка ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_14 спростовуються: 1) протоколом огляду від 11.08.2014 року, відповідно до якого оглянута територія, що розташована по АДРЕСА_2 , та виявлена відсутність шиферу на сараї (а.п.45); 2) протоколом огляду від 22.08.2014 року, де з території домоволодіння по АДРЕСА_2 , з гаражу вилучено шість листів металевого шиферу (а.п.47). Дані зазначені в у вказаних документах збігаються з показами свідка ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_14 ; 3) протоколом огляду від 22.08.2014 року, відповідно до якого зокрема зазначається, що територія домоволодіння АДРЕСА_4 та що від центру даної присадибної ділянки ( АДРЕСА_1 ) до тильної сторони сараю витоптана тропа шляхом зламу сухої рослинності. (а.п.46). Відповідно до протоколу, огляд проводився у присутності та за згодою ОСОБА_4 , від якого заяв та зауважень не поступало, протокол прочитаний вголос, підписаний учасниками огляду. Тобто обвинувачений не висловлював жодного зауваження за даним протоколом огляду. Дані зафіксовані в протоколі також співпадають з показами потерпілої ОСОБА_6 , зокрема стосовно наявності витоптаної тропи.

Крім того, доводи обвинуваченого ОСОБА_4 стосовно того, що вказаний шифер належить саме йому спростовується показаннями самого обвинуваченого, який під час його допиту прокурором, вказав суду, що з приводу заволодіння його шифером свідком ОСОБА_11 до міліції та до останньої не звертався, оскільки хазяйка шиферу ОСОБА_6 .

При цьому, суд критично оцінює покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , оскільки вони не узгоджуються між собою, містять суперечності в частині кількості осіб присутніх під час розборки душу, та кількості осіб які здійснювали розборку душу, погрузки шиферу на тачку, часу та дня вивозу його з подвір`я з метою продажу. Крім того, ОСОБА_10 під час допиту декілька разів змінював покази, давав суперечливі пояснення, плутався в свідченнях. Покази цих свідків також не співвідносяться з показами обвинуваченого. При оцінки показів цих свідків суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 , свідок ОСОБА_10 та ОСОБА_12 є товаришами, які разом вживають спиртні напої, що підтвердили самі ж свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , потерпіла ОСОБА_14 , свідок ОСОБА_11 . Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 є рідним сином свідка ОСОБА_9 , на що вони самі вказували суду. Тому суд розцінює їх покази, як бажання допомогти обвинуваченому уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Ставити під сумнів покази свідка ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_14 у суду не має підстав.

Їх покази цілком відповідають доказам по кримінальному провадженню, та підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні злочину.

Невизнання своєї вини та заперечення факту крадіжки майна потерпілої обвинуваченим суд розцінює як спробу уникнути відповідальності за вчинене правопорушення та відсутністю критичного аналізу своїх дій.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадання чужого майна (крадіжка).

Згідно із ст.65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, те, що останній вчинив злочин середньої тяжкості, особу обвинуваченого.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд не вбачає.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України суд визнання вчинення злочину щодо особи похилого віку.

При дослідженні особи обвинуваченого, судом встановлено, що останній за місцем проживання характеризується задовільно (а.п.57), не працює, проживає один (а.п.54), на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.п.55-56), вчинив злочин вперше (а.п.53)

Тому виходячи із вищевикладеного, при призначенні покарання обвинуваченому суд керується вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, зокрема п. 2, де зазначається, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Санкція ч.1 ст.185 КК України, передбачає такі покарання: штраф, громадські роботи, виправні роботи, арешт, позбавлення волі.

Виходячи з вимог п. 2 даної Постанови, призначаючи покарання у виді штрафу, суди мають враховувати майновий стан обвинуваченого. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений не працює, тобто не спроможний виконати таке покарання, тому, на думку суду, саме такий вид покарання призначити не можливо.

Крім того, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 57 КК України, покарання у виді виправних робіт також неможливо застосувати, оскільки ОСОБА_4 є непрацездатним.

Щодо покарання у виді арешту або позбавлення волі, на думку суду, виходячи із загальних засад призначення покарання, дані види покарання призначати обвинуваченому недоцільно.

В той же час, відповідно до ст. 56 КК України, обмежень щодо призначення покарання у вигляді громадських робіт обвинуваченому ОСОБА_4 , суд не вбачає. Тому саме такий вид та міра покарання буде достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370 - 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт строком 100 (сто) годин.

Речові докази: шість листів металевого шиферу (40/200, товщиною 1,5 мм.) залишити потерпілій ОСОБА_6 як власниці (а.п.48-49)

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області на протязі 30 (тридцяти) днів з дня проголошення вироку, а обвинуваченої в той же строк, з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_15