Справа №1-кп/760/489/2013р.
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 серпня 2013 року Соломянський районний суд м. Києва
у складі: головуючого - судді Зелінської М.Б.
при секретарі Кудрявцевій Д.В.
за участю прокурора Ткаченко В.В.
за участю захисника ОСОБА_1
за участю потерпілої ОСОБА_2
за участю обвинуваченого ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с. Вороне, Жашківського району, Черкаська області, українець, громадянин України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, раніше судимого: 12.11.2004 року Жашківським районним судом Черкаської області, за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі; 10.08.2007 року Печерським районним судом м. Києва, за ст. 187 ч.2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, до 5 років позбавлення волі, з конфіскацією майна;
кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_3, будучи раніше судимим 12.11.2004 року Жашківським районним судом Черкаської області, за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі; 10.08.2007 року Печерським районним судом м. Києва, за ст. 187 ч.2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна та будучи підсудним Шевченківським районним судом м. Києва за ст.186 ч.2 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, знову повторно вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.
Так ОСОБА_3, 19.05.2013 року приблизно о 14:25 годин, проходячи біля зупинки громадського транспорту, яка розташована біля будинку № 57 по проспекту Перемоги в м. Києві, помітивши раніше незнайому ОСОБА_2, вирішив повторно, відкрито викрасти чуже майно. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3, 19.05.2013 року приблизно о 14:30 год., підбіг ззаду до ОСОБА_2 та шляхом ривка зірвав своєю рукою з шиї останньої особисте майно, а саме: золотий ланцюжок, вагою 2,2 г, вартістю 1200 гривень із золотим хрестик, вагою 3 г, вартістю 2000 гривень. Повторно, відкрито викравши чуже майно, ОСОБА_3, з місця вчинення кримінального правопорушення втік, завдавши потерпілій ОСОБА_2 майнової шкоди на загальну суму 3200 гривень.
Крім того, ОСОБА_3 19.05.2013 року приблизно о 19:15 годин, проходячи біля зупинки громадського транспорту, яка розташована біля будинку № 53/1 по проспекту Перемоги в м. Києві, помітивши раніше незнайому ОСОБА_4 вирішив повторно, відкрито викрасти чуже майно. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3, 19.05.2013 року приблизно о 19:20 годин, підбіг ззаду до ОСОБА_4 та шляхом ривка зірвав своєю рукою з шиї останньої особисте майно, а саме: золотий ланцюжок, вагою 13 г вартістю 6500 гривень із золотим хрестиком, вагою 3 г вартістю 1500 гривень. Повторно, відкрито викравши чуже майно, ОСОБА_3, з місця вчинення кримінального правопорушення втік, завдавши потерпілій ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 8000 гривень.
Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненими повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.186 ч.2 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в предявленому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю і показав, і показав, що дійсно 19.05.2013 року приблизно о 14:25 год. знаходячись в м. Києві по пр-ту Перемоги на зупинці громадського транспорту побачив раніше не знайому йому потерпілу ОСОБА_2 у якої на шиї висів золотий ланцюжок та вирішив викрасти в неї ці речі. Наблизившись до потерпілої ззаду, він схопив своєю рукою золоті ланцюжок та ривком зірвав його з шиї ОСОБА_2, після чого втік, розпорядившись майном на власний розсуд.
Крім іншого, він 19.05.2013 року о19:15 год. знаходячись в м. Києві по пр-ту Перемоги на зупинці громадського транспорту побачив раніше незнайому йому потерпілої ОСОБА_4 у якої на шиї висів золотий ланцюжок із хрестиком та вирішив викрасти в неї ці речі. Підбігши до потерпілої ззаду, він схопив своєю рукою золоті речі та ривком зірвав їх з шиї ОСОБА_4, після чого втік та розпорядився майном на власний розсуд.
В скоєному щиро розкаявся та заявлені цивільні позови потерпілих визнав в повному обсязі.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого.
Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненими повторно, винний у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
Обставинами, що помякшують покарання обвинуваченого, в силу ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, в силу ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ,його вік, стан здоровя, сімейний та матеріальний стан, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, думку потерпілих щодо міри покарання, його особу, раніше неодноразово судимого, одружений, не працює,на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, позитивну характеристику з місця проживання, конкретні обставини скоєного ним злочину та його відношення до цього, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також ту обставину, що вчинене ним кримінальне правопорушення, згідно із ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів і вважає, що його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства, і він заслуговує на покарання у вигляді позбавлення волі, але не на максимальний строк.
Із врахуванням конкретних обставин справи, тяжкості вчиненого злочину, даних про особу підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 ст.69, 75 КК України суд не вбачає.
Крім іншого, згідно із ч.4 ст.70 КК України до призначеного судом покарання необхідно приєднати не відбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 23.07.2013 року.
Потерпілою ОСОБА_2 було заявлено цивільний позов, у якому вона просила суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 заподіяну їй матеріальну шкоду у розмірі 2000 грн.
Потерпілою ОСОБА_4 було заявлено цивільний позов, у якому вона просила суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 заподіяну їй матеріальну шкоду у розмірі 8000 грн.
При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілих в частині стягнення матеріальної шкоди, суд приймає до уваги п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 р. Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна, відповідно до якого, вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд керується відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.
Згідно ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що обвинувачений визнав цивільний позов потерпілих в повному обсязі, суд вважає за необхідне їх задовольнити та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_2 - 2000 грн.,а на користь потерпілої ОСОБА_4 - 8000 грн.
Судові витрати по справі відсутні.
Речовий доказ по справі, а саме: золотий ланцюжок (два шматочки з металу жовтого кольору), що належать потерпілій ОСОБА_2, передані їй на зберігання суд вважає за необхідне залишити у розпорядженні останньої.
Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України суд, -
Визнати винним ОСОБА_3 за ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяці позбавлення волі.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 23.07.2013 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяці позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком чинності засудженому ОСОБА_3 залишити без змін у виді тримання під вартою.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 відраховувати з 16.08.2013 року, зарахувавши в строк перебування під вартою з 04.09.2011 року по 08.02.2012 року та з 23.05.2013 року по 16.08.2013 року.
Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_2 (АДРЕСА_3) матеріальну шкоду в розмірі 2000 грн.
Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_4 (АДРЕСА_4) матеріальну шкоду в розмірі 8000 грн.
Речовий доказ по справі, а саме: золотий ланцюжок (два шматочки з металу жовтого кольору), що належать потерпілій ОСОБА_2 передані їй на зберігання залишити у розпорядженні останньої.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору .

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження які не був присутній в судовому засіданні.

Суддя: