233 № 233/4426/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2015 року Слідчий суддя Костянтинівського міскрайонного суду Донецької області:

ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши у судовому засіданні у режимі відеоконференції в м. Костянтинівка в залі судового засідання клопотання захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених п.п.1,6,12 ч. 2 ст. 115; ч.4 ст. 187; ч.1 ст. 263 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
27 липня 2015 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Обґрунтовуючи клопотання захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 посилається на те, що 26 березня 2015 року ухвалою Апеляційного суду Запорізької області було скасовано вирок Дружківського міського суду Донецької області від 20 березня 2014 року та повернуто зазначену кримінальну справу на додаткове розслідування. Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою було залишено без змін. При цьому даною ухвалою апеляційного суду було зобов`язано орган досудового розслідування після отримання зазначеної кримінальної справи мотивовано вирішити питання про вид запобіжного заходу відносно останнього та в залежності від цього виду встановити його тривалість відповідно до положень Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, із урахуванням практики прав людини. 29 квітня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесене кримінальне провадження за № 0000197 за п.п.1,6,12 ч. 2 ст. 115; ч.4 ст. 187; ч.1 ст. 263 КК України відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2015 року відносно ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 15 серпня 2015 року. Вважає, що на даний час відпала потреба у застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та тому він повинен бути змінений іншим запобіжним заходом, оскільки кримінальна справа відносно ОСОБА_6 була відкрита ще в травні 2009 року, в зв`язку чим під вартою у даному кримінальному провадженні він перебуває з 10 червня 2009 року, а суттєвих кроків по встановленню істини у даному кримінальному провадженню не зроблено, слідчий у кримінальному провадженні навмисно затягує досудове розслідування, порушуються розумні строки розгляду справи. При цьому, ОСОБА_6 вважає себе невинним у вчиненні даного кримінального правопорушення, зазначає, що підозра відносно останнього у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень є необґрунтованою, ґрунтується лише на припущеннях і недопустимих доказах, отриманих незаконним шляхом, не враховує покази свідків захисту. Наявність ризиків,передбачених ст.. 177 КПК України, зазначених в ухвалі слідчого судді від 17 червня 2015 року щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 відсутня. Крім того, обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою не відповідає як чинному законодавству, так і практики Європейського суду з прав людини.
Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_6 , які просили клопотання задовольнити, прокурора, який вважав, що у задоволенні клопотання слід відмовити, свідківОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 , вивчивши матеріли, додані до клопотання, судом встановлене наступне.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 26 березня 2015 року було скасовано вирок Дружківського міського суду Донецької області від 20 березня 2014 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за п.п.1,6,12 ч. 2 ст. 115; ч.4 ст. 187; ч.1 ст. 263 КК України, кримінальну справу у відношення зазначених осіб було направлено прокурору Донецької області для проведення додаткового розслідування. Міра запобіжного заходу при цьому вищезазначеним особам залишена утримання під вартою.
29 квітня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесене кримінальне провадження за № 0000197 за п.п.1,6,12 ч. 2 ст. 115; ч.4 ст. 187; ч.1 ст. 263 КК України відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
Ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2015 року відносно ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 15 серпня 2015 року, який ухвалою апеляційного суду Донецької області від 8 липня 2015 року залишено без змін.
Згідно ст. 201 ч.1 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Згідно ст.. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинення кримінального правопорушення передбаченого п.п.1,6,12 ч. 2 ст. 115; ч.4 ст. 187; ч.1 ст. 263 КК України, що підтверджується наявними доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 27 травня 2009 року; протоколом відтворення обстановки та обставин події від 11 червня 2009 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 ; протоколом відтворення обстановки та обставин події від 12 червня 2009 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 , явкою з повинною ОСОБА_12 від 10 червня 2009 року; протоколом відтворення обстановки та обставин події від 11 червня 2009 року за участю підозрюваного ОСОБА_8 ; висновком СМЕ № 5-103 від 20 червня 2009 року; висновком СМЕ № 6-104 від 30 липня 2009 року, які є вагомими та на момент розгляду даного клопотання не визнані судом недопустимими; та обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики в ухвалі слідчого судді від 17 червня 2015 року не зменшилися, а саме: ризик переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органу досудового розслідування чи суду; - незаконного впливу на свідків; - вчинення іншого кримінального правопорушення, що виправдовує тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою.

Суд приймає до уваги вагомість наявних доказів, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, що унеможливлює застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.
При цьому, враховуючи майновий стан ОСОБА_6 , наявність доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість кримінального правопорушення, у якому пред`явлена підозра, яке згідно ст.. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини у вчиненні кримінального правопорушення; вік та стан його здоров`я: одружений, має двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, на момент вчинення злочину працював інженером з охорони праці в Костянтинівському УГГ, час скоєння злочину, що свідчить про те, що він може вчинити інші кримінальні правопорушення, буде переховуватися від органів досудового розслідування, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, передбачене ст.. 176 КПК України, може не забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов`язків і його належну поведінку, а також запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування; вчинити інше кримінальне правопорушення; здійснювати вплив на свідків.

Крім того, пояснення свідків ОСОБА_9 , яка є дружиною ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , що є знайомими підозрюваного ОСОБА_6 , які зазначили, що на час скоєння кримінального правопорушення останній перебував у іншому місці, не спростовують підозру у скоєнні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених п.п.1,6,12 ч. 2 ст. 115; ч.4 ст. 187; ч.1 ст. 263 КК України, а потребують додаткової перевірки, що можливо під час досудового розслідування.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, та, приймаючи до уваги, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 , а запобіжний захід у виді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні є виправданим за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи, згідно правових позицій Європейського суду з прав людини (справа «Лабіта проти України»), суд вважає необхідним відмовити у задовольненні клопотання захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відносно останнього.
Керуючись ст.ст. 177-178, 183, 201, 309, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ :
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених п.п.1,6,12 ч. 2 ст. 115; ч.4 ст. 187; ч.1 ст. 263 КК - відмовити.

Резолютивна частина ухвали проголошена 31 липня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя