справа № 691/710/15-к
провадження № 1-кп/691/90/15
УХВАЛА

30 липня 2015 року Городищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

сторони кримінального провадження:

обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду судовий розгляд кримінального провадження №0000184 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину передбаченого за ч.1 ст.309 КК України,,-

встановив :

Під час судового розгляду, 30 липня 2015 року, прокурором заявлено клопотання про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , остільки відповідно до ухвали Городищенського районного суду Черкаської області у відношенні останнього 18 червня 2015 року було продовжено міру запобіжного у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17 серпня 2015 року, а судовий розгляд по кримінальному провадженню триває і не закінчився.

Суд, заслухавши думку прокурора, який підтримав заявлене клопотання, обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника, які заперечили щодо задоволення клопотання прокурора, оскільки не вбачають підстав для продовження терміну перебування під вартою через відсутність та недоведеність прокурором ризиків, передбачених ст.177 КПК України і просили змінити обраний запобіжний захід на інший у виді домашнього арешту, обвинуваченого ОСОБА_5 , який покладається на думку суду, вважає, що клопотання прокурора слід вважати таким, що підлягає до задоволення, а в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 слід відмовити в силу наступного.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку, суд, зобовязаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу і в компетенції суду, згідно ч.1 цієї ж статті, за клопотанням учасників судового провадження обрати, змінити, чи скасувати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання про можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою, суд, враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правову позицію Європейського Суду з прав людини у рішенні від 12.01.2012 року у справі Тодоров проти України, відповідно до якої для продовження тримання під вартою повинні бути виняткові вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Згідно п.3 ст.5 Конвеції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями зявитися на судове засідання.

Так, ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 18 червня 2015 року, обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено обраний на досудовому слідстві запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в Черкаському СІЗО УДПтСУ в Черкаській області строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 17 серпня 2015 року.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали, а докази в судовому засіданні не перевірені в повному обсязі.

Під час розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 вину не визнає, проведено допит лише одного свідка із числа заявлених, залишилась не допитаною залегендована особа, не досліджено письмові та речові докази, тому ризик, на який посилається прокурор, у виді можливості незаконно впливати на свідків та залегендовану особу в обвинуваченого дійсно залишається. Наведені обвинуваченим підстави для зміни обраного запобіжного заходу на інший більш мякий захід, у звязку з наявністю у нього постійного місця проживання, позитивної характеристики та стримуючий фактор наявність родини, на думку суду в даній стадії кримінального процесу є не достатніми.

На даний час, слід вважати, що саме прокурором доведено наявність достатніх підстав про існування обґрунтованих ризиків щодо ухилення обвинуваченого від суду.

Враховуючи, що розгляд кримінального провадження триває в стадії дослідження доказів, суд, приходить до висновку, що слід задоволити клопотання прокурора про продовження обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 терміном саме на 60 діб, а у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.177, 201, 206, 207, 331, 350 КПК України, суд, -

ухвалив :

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 28 вересня 2015 року.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо зміни обраного запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.

Ознайомити обвинуваченого ОСОБА_4 під розпис з ухвалою суду.

Повідомити про прийняте рішення суду, в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, родичів обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Копію ухвали суду направити уповноваженій службовій особі місця увязнення, для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1