Провадження № 11-кп/780/211/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 12.02.2015

УХВАЛА
Іменем України

« 12 » лютого 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6

з участю прокурора - ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 4 грудня 2014 року якою в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році`щодо нього відмовлено, -

в с т а н о в и л а:
4.11.2014р. до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування щодо нього положень ст.6 Закону України Про амністію у 2014 році.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 4.11.2014р. відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 .

Відмовляючи в задоволенні клопотання суд послався на те, що у відповідності до ст. 4 Закону України Про застосування амністії в Україні амністія до засудженого не може бути застосована, оскільки він має дві непогашені судимості за вчинення умисних тяжких злочинів згідно вироку від 16.05.2014р. за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та вироку від 19.08.2014р. за ч.3 ст. 185 КК України.

Не погоджуючись з рішенням суду засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просив ухвалу скасувати та застосувати до нього положення Закону України «Про амністію у 2014 році».

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказав на те, що він вперше відбуває покарання за тяжкий умисний злочин, в якому він розкаявся та повністю визнав свою вину та зазначає, що злочини, які він скоїв є аналогічними та кваліфікуються однією і тією ж статтею та її частиною та скоєні практично в один і той же час, а тому не можуть бути підставою відмови в застосуванні до нього положень Закону України «Про амністію в 2014 році».
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_7 , який вважав, що ухвала суду підлягає скасуванню з направленням матеріалів на новий судовий розгляд, перевіривши матеріали судового розгляду та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з ухвали, суд відмовляючи в застосуванні положень Закону України «Про амністію в 2014 році» щодо ОСОБА_9 , послався на наявність в нього судимостей відповідно вироку Оболонського районного суду м. Києва від 16.05.2014р., яким він засуджений за ч.2 ст. 15 ч.3 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України та вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 19.08.2014р., яким він засуджений за ч.3 ст. 185 КК України, що у відповідності до ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» унеможливлює застосування щодо ОСОБА_9 положень цього Закону.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду І інстанції є помилковими.

Згідно вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 19.08.2014р. ОСОБА_9 було засуджено за ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання з урахуванням положень ч.4 ст. 70 КК України, тобто за сукупністю злочинів, вчинених за даним вироком та вироком Оболонського районного суду м. Києва від 16.05.2014р. шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а тому посилання суду І інстанції на неможливість застосування положень Закону України «Про амністію в 2014 році» з урахуванням положень ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» щодо ОСОБА_9 у зв`язку з наявністю в нього двох судимостей за вчинення умисних тяжких злочинів, не ґрунтується на вимогах закону.

За таких обставин рішення суду про відмову у застосуванні амністії саме на підставі ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» не може вважатися законним і обгрунтованим, а тому підлягає скасуванню, а матеріали направленню на новий судовий розгляд під час якого слід розглянути доводи клопотання засудженого про можливість застосування до нього положень ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 вказаного Закону підлягає скороченню наполовину невідбута частина покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі ст.ст.1-5 цього Закону.

Вирішуючи клопотання засудженого суду слід з`ясувати з дослідженням особової справи статус ОСОБА_9 станом на 19.04.2014р., тобто на момент набрання Законом «Про амністію у 2014 році» чинності враховуючи те, що відповідно до вказаної статті вона розповсюджується лише на засуджених, що відбувають покарання і, в залежності від встановленого, прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити часткового.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 4 грудня 2014 року якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» скасувати, а матеріали за клопотанням ОСОБА_8 повернути до того ж суду на новий судовий розгляд.

Судді підписи
З оригіналом згідно __________________суддя ОСОБА_3