Лебединський районний суд Сумської області
Справа № 1810/1296/12
Номер провадження 1/1810/85/12
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2012 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - Гури А. О.

секретаря судового засідання - Ткаченко Я.О.,

з участю: прокурора Радковського В.П.,

потерпілого ОСОБА_1,

підсудних: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залi суду в м. Лебединi справу по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, гр. України освіта повна загальна середня, не одруженого, військовозобовязаного, не працюючого, раніше не судимого,

по ст. 296 ч. 2 КК України,

та

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5 українця, громадянина України, не одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_6, не працюючого, не військовозобовязаного, раніше не судимого,

по ст. 296 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

26.02.2012 року близько 19 год. 30 хв. підсудний ОСОБА_2 разом з підсудним ОСОБА_3, проходячи повз автобусну зупинку, що розташована на вул. Першотравневій в с. Залізничному Лебединського району Сумської області, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, з хуліганських спонукань, відкрито демонструючи своє зневажливе ставлення та зверхність щодо інших громадян, нанесли по декілька ударів кожен по голові, обличчю та тулубу ОСОБА_1, у результаті чого спричинили останньому тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку,забійної рани тімяної ділянки голови, забою мяких тканин обличчя (садна обличчя), які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 55 від 23.03.2012 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 вину свою визнав повністю та пояснив, що 26.02.2012 року о 19 год. 30 хв., будучи в стані алкогольного спяніння, він разом зі своїм знайомим, ОСОБА_3, проходили повз автобусну зупинку, що знаходиться поблизу станції Боромля, на якій стояли студенти. Коли студенти почали сміятись, він вирішив, що вони сміються з нього, тому затіяв з ними словесну сутичку, яка переросла в фізичну сутичку. Після припинення сварки, будучи збудженим, він побачив одиноко стоячого в стороні потерпілого ОСОБА_1 та, підійшовши до нього, почав безпричинно наносити йому удари руками і ногами по різних частинах тіла. Потім до них підійшов ОСОБА_3 і теж почав його бити. Від ударів потерпілий упав, а вони вдвох продовжували наносити йому побої кулаками та ногами. Бійка між ними відбувалася протягом 10-15 хв.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину визнав повністю та пояснив, що 26.02.2012 року о 19 год.30 хв., він та ОСОБА_2, будучи в стані алкогольного спяніння, проводжали своїх знайомих з автобусної зупинки на станції Боромля. Коли вони поїхали, він відійшов в сторону, бо розмовляв по мобільному телефону, а обернувшись через деякий час, побачив бійку між ОСОБА_2 та потерпілим, якого раніше не знав. Він кинувся їх розтягувати і під час цього вдарив потерпілого по голові кулаком. Потім ОСОБА_1 від отриманих ударів упав, а вони продовжували наносити йому удари кулаками та ногами по різних частинах тіла. Після того як закінчилася бійка, йому стало шкода за свої дії і він знайшов в снігу хрестик, який відірвався від ланцюжка потерпілого в момент нанесення йому ударів, та відніс його потерпілому.

Ці дії підсудних суд вважає необхідним кваліфікувати по ст. 296 ч. 2 КК України, так як кожен з них вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка виразилася у заподіянні тілесних ушкоджень, вчинене групою осіб.

При обранні підсудному ОСОБА_2 виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, мотиви та цілі його скоєння, визнання підсудним своєї вини, його характеристику з місця проживання, та те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, а також думку потерпілого, який просить строго не наказувати підсудних, оскільки він їм пробачив.

Обставинами, що помякшують покарання, суд визнає щиросердне каяття підсудного та активне сприяння розкриттю злочину, а також добровільне відшкодування завданої шкоди, відсутність тяжких наслідків від скоєного.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не знайшов.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про те, що підсудному необхідно призначити міру покарання у виді обмеження волі. Однак, вважаючи, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання, суд вважає доцільним застосувати ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, а також на підставі ст. 76 ч.1 п. 3, 4 КК України, зобовязати повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання і роботи та періодично зявлятись на реєстрацію до цих органів.

При обранні підсудному ОСОБА_3 виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, мотиви та цілі його скоєння, визнання підсудним своєї вини, його характеристику з місця проживання, та те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, а також думку потерпілого, який просить строго не наказувати підсудних.

Обставинами, що помякшують покарання, суд визнає щиросердне каяття підсудного та активне сприяння розкриттю злочину, а також добровільне відшкодування завданої шкоди, відсутність тяжких наслідків від скоєного.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не знайшов.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про те, що підсудному необхідно призначити міру покарання у виді обмеження волі. Однак, вважаючи, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання, суд вважає доцільним застосувати ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, а також на підставі ст. 76 ч.1 п. 3, 4 КК України, зобовязати повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання і роботи та періодично зявлятись на реєстрацію до цих органів.

Суд вважає, що саме така, обрана підсудним міра покарання, буде необхідною і достатньою для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов прокурора Лебединського району до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в інтересах Лебединської районної державної адміністрації про стягнення на користь Лебединської райдержадміністрації - р/р 0214, ОКПО 23636456МФО 837013 код бюджетної класифікації «Інші надходження»кошти на лікування потерпілого ОСОБА_1 в сумі 291 грн. 45 коп. підлягає задоволенню повністю, так як в судовому засіданні було встановлено, що саме діями підсудних потерпілому були завдані тілесні ушкодження, які викликали необхідність стаціонарного лікування ОСОБА_1, і на його лікування були витрачені саме такі кошти. В силу ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину.

Також суд вважає необхідним стягнути з засуджених на користь НДЕКЦ УМВС України в Сумській області кошти на відшкодування витрат за проведення товарознавчої експертизи.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ч.3 ст. 81 КПК України

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 299, 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 296 ч. 2 КК України і призначити покарання по цьому закону у виді двох років обмеження волі.

Застосувати ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку один рік та застосувавши ст. 76 ч. 1 п. 3,4 КК України, покласти на засудженого обовязок повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання і роботи та періодично зявлятись на реєстрацію до цих органів.

Міру запобіжного заходу залишити попередню підписку про невиїзд до вступу вироку в законну силу.

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 296 ч. 2 КК України і призначити покарання по цьому закону у виді двох років обмеження волі.

Застосувати ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку один рік та застосувавши ст. 76 ч. 1 п. 3,4 КК України, покласти на засудженого обовязок повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання і роботи та періодично зявлятись на реєстрацію до цих органів.

Міру запобіжного заходу залишити попередню підписку про невиїзд до вступу вироку в законну силу.

Стягнути з засуджених: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Лебединської райдержадміністрації - р/р 0214, ОКПО 23636456МФО 837013 код бюджетної класифікації «Інші надходження»на відшкодування витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_1 в розмірі 291 грн. 45 коп.: стягнувши з кожного по 145 грн. 73 коп. та на користь НДЕКЦ при ГУМВС України в Сумській області , код класифікації доходів бюджету 25010100, р/р 0011 МФО 837013 банк ГУДКУ в Сумській області судові витрати за проведення товарознавчої експертизи в розмірі 705 грн. 60 коп. , стягнувши з кожного по 352 грн. 80коп.

Речові докази: куртку спортивну коротку чорного кольору, футболку білого кольору з коротким рукавом, джинси темного кольору, які знаходяться у камері зберігання речових доказів Лебединського МВ УМВС України в Сумській області повернути власнику - ОСОБА_1, ланцюжок із срібла 925 проби та металевий хрестик, які знаходяться під зберігальною розпискою у ОСОБА_1, вважати повернутими власнику.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Сумської області протягом 15 діб з моменту його проголошення через Лебединський районний суд.

Суддя

ОСОБА_4