Справа № 372/3844/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/78/15 Доповідач у 2 інстанції Матюшко
Категорія 18 29.01.2015

УХВАЛА
Іменем України
29 січня 2015 р. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі : ОСОБА_5 ,
з участю прокурора : ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката: ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 07 листопада 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Обухів Київської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 23.04.2014 року Обухівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 125 КК України до одного року обмеження волі з іспитовим строком два роки,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання:

· за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців,

· за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст. ст. 70, 72 КК України призначено ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст.ст. 71,72 КК України приєднано ОСОБА_8 частину невідбутого покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 23.04.2014 року десять місяців обмеження волі.

Остаточно покарання ОСОБА_8 за сукупністю вироків згідно ст. 71 КК України призначено у виді позбавлення волі строком на два роки п`ять місяців.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Донецьк, українця, громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 12.06.2001 року Ворошилівським районним судом міста Донецьк за ч. 3 ст. 81, ч 2 ст. 140, ст. 42 КК України до одного року шести місяців позбавлення волі, 30.12.2008 року Пролетарським районним судом міста Донецьк за ч. 2 ст. 187 КК України до восьми років позбавлення, звільнений 28.05.2013 року умовно- достроково з невідбутим терміном покарання 1 рік 6 місяців 16 днів,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст.ст. 71,72 КК України приєднано ОСОБА_9 частину невідбутого покарання за вироком Пролетарського районного суду міста Донецька від 30.12.2008 року десять місяців позбавлення волі.

Остаточно покарання ОСОБА_9 за сукупністю вироків згідно ст. 71 КК України призначено у виді позбавлення волі строком на два роки десять місяців.

Вироком вирішено долю речових доказів.

В с т а н о в и л а :
Згідно оскаржуваного вироку ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб, повторно вчинили закінчений замах на крадіжку, а ОСОБА_8 також вчинив крадіжку за таких обставин.

30 червня 2014 року близько 20 год. ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 ,що належить ОСОБА_10 , маючи умисел на особисте збагачення через таємне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись тим, що власник домоволодіння відсутній, впевнившись в тому, що його дії носять таємний характер, таємно, незаконно, шляхом вільного доступу викрав металеві стовпчики в кількості 5 штук висотою 2 метри кожен, після чого з місця вчинення злочину втік, обернувши викрадене на свою користь, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 375 гривень.

06 серпня 2014 року близько 15 години ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за попередньою змовою між собою та разом спільно маючи злочиний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, діючи умисно з метою власного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу таємно проникли на залізничний міст, де знаходяться колії № 20 четвертого маневрового району в адміністративних межах міста Обухів Київської області, звідки здійснили демонтаж елементів верхньої будови залізничної колії, а саме: металевих костилів, які служать для закріплення рейки зі шпалою в кількості 61 штука загальною вартістю 260 грн. 86 коп., металевих підкладок Д-50 в кількості 5 штук загальною вартістю 160 грн. 43 коп., металевих протиугонів в кількості 7 штук загальною вартістю 30 грн. 19 коп., після чого склали їх до господарського мішка, що мали з собою, та мали намір вирушити до пункту прийому металобрухту, щоб здати на металобрухт, і тим самим могли спричинити ПрАТ «Київ Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» в особі відокремленого структурного підрозділу Трипільської філії матеріальної шкоди на загальну суму 451 грн. 48 коп., однак свій злочинний умисел до кінця не довели з причин, що не залежали від їх волі, хоча виконали всі можливі та необхідні дії для завершення злочину, оскільки були викриті та затримані працівниками міліції безпосередньо на місці скоєння злочину.

В апеляційній скарзі з уточненням до неї захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 , просить вирок щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити та постановити в цій частині новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 71,72 КК України приєднати ОСОБА_8 частину невідбутого покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 23.04.2014 року десять місяців обмеження волі. Остаточно покарання ОСОБА_8 за сукупністю вироків згідно ст. 71 КК України призначити у виді позбавлення волі строком один рік п`ять місяців. Апеляційні вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом при винесенні вироку не було враховано, а саме, те що потерпілим шкоду заподіяну внаслідок скоєння кримінального правопорушення добровільно, повністю відшкодовано; щире каяття; активне сприяння розкриттю злочину; думку потерпілих, які наполягали на призначенні покарання не пов`язаного з реальним позбавленням волі; відсутність будь яких наслідків завданих кримінальним правопорушенням; відсутність обтяжуючих обставин.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить покарання пом`якшити, оскільки він щиро розкаявся, допомагав слідству в розкритті скоєного ним злочину, просить врахувати клопотання потерпілої сторони про призначення покарання непов`язаного з позбавленням волі, а також повне відшкодування заявленого потерпілими цивільного позову.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 в підтримку поданої своєї апеляційної скарги, думку прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинувачених та правильності юридичної кваліфікації їх дій ніким не оспорюється, тому колегія суддів у відповідності до ст. 404 КПК України переглядає вирок суду в межах апеляційних скарг, тобто стосовно призначеного ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання.

Як вбачається із вироку, призначаючи покарання, суд врахував ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, особу винних, обставини справи, що пом`якшують покарання, а саме: при відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими покарання обставинами суд визнав щире каяття ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , активне сприяння розкриттю злочину і добровільне відшкодування завданих збитків, врахував їх посередні характеристики за місцем проживання, тобто суд взяв до уваги ті обставини, на які йдеться посилання в апеляційних скаргах, тому знайшов за можливе призначити нетривалий строк покарання, належним чином мотивувавши свої висновки у вироку.

Разом з тим суд взяв до уваги, що обвинувачені раніше судимі, на шлях виправлення не стали, вчинили злочини ОСОБА_8 під час іспитового строку, а ОСОБА_9 під час умовно дострокового звільнення, а тому обране щодо них за сукупністю вироків покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_8 строком на два роки п`ять місяців, а ОСОБА_9 на два роки десять місяців, колегія суддів не вважає явно несправедливим внаслідок його суворості в контексті ст. 414 КПК України, а тому апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 залишає без задоволення.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства при розгляді провадження, які б могли слугувати підставами для скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено. За таких обставин вирок суду є законним.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 07 листопада 2014 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без змін.

Судді: