УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія судців
судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Рівненської області у
складі:

головуючої -
Міщенко О.А. судців Квятковського А.С. ,
Гладкого С. В. за участю прокурора Дмітрієва Ю.В. захисника ОСОБА_3 засудженого ОСОБА_1 розглянула 26 червня 2007
року у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальну справу за
апеляціями прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом першої інстанції,
потерпілого ОСОБА_2 і засудженого ОСОБА_1 на вирок Радивилівського районного суду від 18
квітня 2007 року.

Цим вироком
ОСОБА_1, народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в
АДРЕСА_1 і мешкає там же, не
судимий, засуджений за ч.1 ст. 122 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу на двісті сорок годин
громадських робіт.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 500 грн. відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_1
визнаний винним і засуджений за те, що
12 червня 2006 року близько 23 год.
на дорозі між селами Перенятин і Підзамче Радивилівського району Рівненської
області під час бійки, умисно правою
рукою вдарив в обличчя потерпілого ОСОБА_2 Внаслідок цього потерпілий отримав
середньої тяжкості тілесні ушкодження - двосторонній перелом нижньої щелепи.

У поданих на
вирок апеляціях:

- прокурор, посилаючись на невідповідність призначеного
засудженому покарання

тяжкості вчиненого злочину, ставить
питання про скасування вироку у зв'язку з

невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого і
особі

засудженого. Просить постановити новий вирок і призначити ОСОБА_1 покарання
у

виді обмеження волі на строк один рік шість місяців та на підставі ст. 75 КК України

звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком
два роки і

покладення обов'язків, передбачених
п.3 ч.1 ст. 76 зазначеного Кодексу.

В
доповненнях до апеляції зазначено, що
розмір визначеного судом відшкодування моральної шкоди не відповідає майновому
стану потерпілого і є недостатнім;

- потерпілий ОСОБА_2 просить
призначити засудженому більш
суворе

покарання і
стягнути витрати на лікування, оскільки
тривалий час знаходився на

лікування
у щелепно-лицьовому відділенні Рівненської міської лікарні;

Справа
№11а-327/2007 р. Головуюча
в суді 1-ї інстанції

Категорія:
ч. 1 ст.
122 Прачук
Л.І.

КК
України Доповідач
Гладкий С. В.

-
захисник ОСОБА_3 покликається на
неповноту й однобічність досудового слідства і невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи. Задовольнивши цивільний позов, суд не врахував протиправної поведінки
потерпілого. Просить скасувати вирок та закрити справу за відсутністю складу
злочину в діях засудженого.

Заслухавши
суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію державного
обвинувача, та захисника і засудженого
ОСОБА_1, які підтримали апеляцію
захисника і просили відхилити апеляції прокурора і потерпілого, дослідивши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що апеляція захисника не
підлягає задоволенню, а прокурора і
потерпілого - частково, виходячи з
наступного.

Висновок
суду про винність ОСОБА_1 у заподіяння ОСОБА_2 умисного середньої тяжкості
тілесного ушкодження грунтується на сукупності досліджених у судовому засіданні
доказів, які всебічно і об'єктивно
досліджені та правильно оцінені судом.

Так
підсудний ОСОБА_1 показав суду, що коли
потерпілий з друзями стали бити його, то
він у відповідь вдарив ОСОБА_2 рукою. Після цього нападники відійшли від нього
(а.с. 156-157). Аналогічного змісту показання від дав у ході досудового
слідства (а.с. 81-82).

Цим
показам відповідають і дані свідками ОСОБА_4
та ОСОБА_5 показання про те, що
ініціаторами бійки були потерпілий зі своїми супутниками. Потерпілий отримав
від ОСОБА_1 удар у відповідь на удари,
які ОСОБА_2 наносив підсудному ОСОБА_1 в спину (а.с. 159-160).

За
даними суду показаннями потерпілого ОСОБА_2,
з невідомих йому причин між ОСОБА_1 і ОСОБА_7 виник конфлікт. Коли разом
з ОСОБА_6 підійшли до них, то після
прохання підсудного відійти, отримав під
ОСОБА_1 удар в обличчя (а.с. 157).

Проте
показання потерпілого не узгоджуються зі свідченнями інших осіб. Так, свідок ОСОБА_7 показав, що разом зі своїм братом та ОСОБА_2
повертаючись з лісу, розмовляли. Після
образливого висловлювання нецензурною лайкою,
ОСОБА_1 дав їм зауваження, що
поряд з ним ідуть дівчата. Внаслідок цього між потерпілим і ОСОБА_1виник
конфлікт, вони стали битися (а.с. 164).

Згідно
висновку судово-медичної експертизи в ОСОБА_2 виявлено відкритий двосторонній
перелом нижньої щелепи зліва в ділянці кута,
справа в ділянці тіла із зміщенням уламків, які утворились від дії тупого предмету, могли бути спричинені 12 червня 2006 року від
удару кулаком в лице і відносяться до середньої тяжкості тілесного ушкодження
(а.с. 22-23).

За
наведених обставин посилання захисника на те,
що ОСОБА_1 заподіяв потерпілому тілесне ушкодження внаслідок
необережності - безпідставне.

Взявши
до уваги сукупність зібраних доказів і давши ним належну оцінку, врахувавши локалізацію та силу удару
заподіяного потерпілому, суд правильно
кваліфікував дії засудженого за ч.1 ст.
122 КК України. Тому доводи захисника про невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, безпідставні.

Що
стосується призначеного покарання, то як
убачається з вироку суд у відповідності до
ст. 65 КК при призначенні покарання врахував особу винного і сукупність
пом'якшуючих покарання обставин - щире каяття,
скоєння злочину вперше,
віктимність поведінки потерпілого та визнав їх такими, що істотно знижують ступінь тяжкості
вчиненого злочину і дійшов висновку про можливість призначення покарання нижче
від найнижчої межі, встановленої в
санкції статті, застосувавши ст. 69 КК України.

Вивченням
матеріалів справи даних, які вказують на
істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, не виявлено.

Поряд з
тим, при вирішенні заявленого потерпілим
цивільного позову судом не дотримано вимог діючого законодавства в частині
законності і обгрунтованості вироку,
передбачених ст. 323 КПК.

Як
роз'яснено у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31 березня 1989
р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування
матеріальної шкоди, заподіяної
злочином, і стягнення безпідставно
нажитого майна» (із змінами, внесеними
згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду № 13 від 25 грудня 1992року, № 12 від 03 грудня 1997 року) при розгляді
цивільного позову в кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК.

Розглядаючи
цивільний позов суд не врахував вимог ЦПК і роз'яснень п.4 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму
Верховного суду № 5 від 25.05.2001) про те,
що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має
бути зазначено, в чому полягає ця
шкода, якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з
яких міркувань він виходив, визначаючи
розмір шкоди, та якими доказами це
підтверджується. Також суд першої інстанції не взяв до уваги роз'яснень, які містяться в ч.2 п.17-1 зазначеної
Постанови. У кримінальній справі вимоги про відшкодування моральної шкоди
розглядаються і вирішуються судом за умови,
що особу, якій її заподіяно, визнано в установленому законом порядку
потерпілим та цивільним позивачем і що у справі є письмова заява, яка відповідає змісту і формі позовної
заяви, передбачених відповідною нормою
цивільно-процесуального кодексу.

Крім
того резолютивна частина вироку в частині вирішення позову про відшкодування
матеріальної шкоди не відповідає мотивувальній,
оскільки рішення суду щодо цієї частини позову в резолютивній частині
відсутнє.

За
наведених обставин вирок суду в частині вирішення цивільного позову є
незаконним і підлягає скасуванню з направленням справи у цій частині на новий
судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

На підставі
наведеного та керуючись ст. ст.
365, 366 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляції
прокурора і потерпілого ОСОБА_23адовольнити частково.

Вирок
Радивилівського районного суду від 18 квітня 2007 року щодо ОСОБА_1 в частині
цивільного позову потерпілого про відшкодування шкоди - скасувати та направити
справу на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства під головуванням
іншого судді.

В решті
вирок залишити без зміни, а апеляцію
захисника - без задоволення.