Справа № 1-89
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2007
року Галицький районний суд
м.Львова

в складі: головуючого - судді
Стефанюка Б.Р.

при секретарі Стельмах
І.М.

за участю
прокурора Мельник О.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
в м. Львові
кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженця м.Нойштреліц, Німеччина, громадянина
України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого,
проживаючого в м.АДРЕСА_1,

у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України,

встановив:

ОСОБА_1. 01.12.2006 року в 21.00 год.,
знаходячись на вул.Снопківській,31 в м.Львові, намагався відкрито
заволодіти майном ОСОБА_2., а саме сумочкою, вдаривши при цьому останню правою
рукою в ділянку обличчя, нанісши тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості.
Однак свого злочинного наміру ОСОБА_1. до кінця не довів з причин, що не
залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками міліції.

Підсудний ОСОБА_1. в судовому засіданні свою вину у
інкримінованому йому злочині визнав повністю та дав показання, що він дійсно
01.12.2006 року в 21.00 год.,
знаходячись на вул.Снопківській,31 в м.Львові, намагався відкрито
заволодіти сумочкою невідомої жінки. При цьому він підійшов до неї та почав
виривати сумку, а оскільки вона сильно тримала сумку руками, вдарив її, однак
сумки не вирвав. Після цього він почав втікати в сторону Стрийського ринку,
однак був затриманий. Розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини підсудним у вчиненому
злочині, його вина доводиться іншими зібраними по справі доказами, однак суд
визнає недоцільним дослідження цих доказів стосовно фактичних обставин справи,
оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду і такі ніким не
оспорюють ся.

Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд
вважає доведеним, що підсудний ОСОБА_1. вчинив закінчений замах на грабіж -
відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним
для життя та здоров'я потерпілого, тобто вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.15,
ч.2 ст.186 КК України.

Обираючи вид та міру покарання підсудному, суд враховує характер та ступінь
суспільної небезпеки вчиненого, особу підсудного, раніше не судимий, позитивно
характеризується за місцем проживання.

Пом'якшуючі покарання обставини - щире каяття, активне сприяння розкриттю
злочину. Обтяжуючою покарання обставиною є вчинення злочину в стані
алкогольного сп'яніння.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що підсудному слід призначити
покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті, за якими
кваліфіковано його дії. Однак враховуючи тяжкість злочину, особу винного,
обставини справи, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання
засудженого можливе без відбування покарання, відповідно до ст.75 КК України і
ОСОБА_1. слід звільнити від відбування покарання з випробуванням.

2

Керуючись
ст.ст.323,324 КПК України,
суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого
ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років
позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1. від відбування
покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю один
рік.

На підставі ст.7б КК України покласти на засудженого ОСОБА_1. обов'язок
повідомляти органи кримінально - виконавчої системи про зміну місця проживання
та роботи.

Міру
запобіжного заходу, щодо засудженого ОСОБА_1. до вступу вироку в законну силу,
змінити з взяття під варту на підписку про невиїзд з постійного місця
проживання, звільнивши ОСОБА_1. з-під варти в залі суду.

Речові докази по справі (а.с.25-26), якими являються сумка чорного кольору,
мобільний телефон «Нокіа 2300», сім-картка «Київстар», гаманець, гроші в сумі
650 гривень повернені ОСОБА_2., згідно розписки (а.с.27)

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області протягом
15-ти діб з моменту його проголошення.