Справа № 206/818/15-к
1-кс/206/67/15
У Х В А Л А
18 лютого 2015 року Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 та матеріали кримінального провадження №0002148 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дніпропетровську, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2004р.н, судимого 4.12.2014р. Самарським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , суд -

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2015р. о 14год. слідчий Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській обл. ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Вимоги у клопотанні слідчим обґрунтовані тим, що ОСОБА_5 , 7.12.2014р. приблизно о 20год.20хв, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, повторно прийшов до раніше йому знайомого ОСОБА_6 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, повторно знаходячись у кімнаті квартири за адресою: АДРЕСА_2 у вказаний час, ОСОБА_5 діючи умисно з корисливих мотивів, повторно усвідомлюючи, що за його діями спостерігає потерпілий ОСОБА_6 , який також знаходився у вказаному приміщенні, взяв зі стільця спортивну кофту «Adidas», вартістю 500грн, яка належить потерпілому ОСОБА_6 , після чого з місця вчинення злочину зник, викрадене привласнив собі.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , 7.12.2014р. приблизно о 21год, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, повторно знову прийшов до ОСОБА_6 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, повторно знаходячись у кімнаті вказаної квартири, у вказаний час, діючи умисно з корисливих мотивів, повторно усвідомлюючи, що за його діями спостерігає господар вказаної квартири ОСОБА_7 , який також знаходився у вказаному приміщенні, взяв з підлоги кросівки «Airmax», вартістю 500грн, які належать потерпілому ОСОБА_6 , після чого з місця вчинення злочину зник, викрадене привласнив собі, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на загальну суму 1000грн.

Слідчий вказав, що умисні дії ОСОБА_5 , кваліфікуються за ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду предмета від 10.12.2014р, протоколом впізнання речей від 10.12.2014р, показами потерпілого ОСОБА_6 , показами свідка ОСОБА_7 та речовими доказами.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який відповідно до ч.2 ст.186 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, знаходячись на волі може перешкоджати встановленню істини по справі, як то знищити докази по справі, незаконно впливати на свідків, а також знаючи про покарання за вчинений їм злочин, може сховатися від органу слідства, прокуратури та суду, перешкоджати виконанню процесуальних рішень, вчинив злочин в період іспитового строку.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність: запобігти спробам ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній, знаючи про покарання за вчинений їм злочин, може сховатися від органу слідства, прокуратури та суду; запобігти спробам ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В судовому засіданні ОСОБА_5 каявся та посилався на погляд суду.

Вислухавши підозрюваного, доводи слідчого і прокурора, які прохали задовольнити клопотання із-за неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, дослідивши матеріали кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчим було встановлено, що ОСОБА_5 , 7.12.2014р. приблизно о 20год.20хв, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, повторно прийшов до раніше йому знайомого ОСОБА_6 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, повторно знаходячись у кімнаті квартири за адресою: АДРЕСА_2 у вказаний час, ОСОБА_5 діючи умисно з корисливих мотивів, повторно усвідомлюючи, що за його діями спостерігає потерпілий ОСОБА_6 , який також знаходився у вказаному приміщенні, взяв зі стільця спортивну кофту «Adidas», вартістю 500грн, яка належить потерпілому ОСОБА_6 , після чого з місця вчинення злочину зник, викрадене привласнив собі.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , 7.12.2014р. приблизно о 21год, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, повторно знову прийшов до ОСОБА_6 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, повторно знаходячись у кімнаті вказаної квартири, у вказаний час, діючи умисно з корисливих мотивів, повторно усвідомлюючи, що за його діями спостерігає господар вказаної квартири ОСОБА_7 , який також знаходився у вказаному приміщенні, взяв з підлоги кросівки «Airmax», вартістю 500грн, які належать потерпілому ОСОБА_6 , після чого з місця вчинення злочину зник, викрадене привласнив собі, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на загальну суму 1000грн.

У відповідності до ст.176 КПК України, запобіжним заходом є тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором.

За змістом ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє до Франції» від 26 червня 1991р. зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини слідує, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення не застосовується. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Врахувавши дійсні обставини справи, суд схиляється та приймає за дійсні доводи прокурора про те, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, запобігти спробам підозрюваного незаконно впливати на свідків, запобігти скоєнню підозрюваним інших кримінальним правопорушень.

Зазначені висновки суду засновані перед усім на тому, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені під час іспитового строку тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.

Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного інших запобіжних заходів: особисте зобов`язання, особиста порука, застава та домашній арешт.

Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.

Передбачений ст.181 КПК України запобіжний захід домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги наведені вище обставини, суд вважає за неможливе застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

За змістом ч.ч.1,2 ст.197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту затримання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-184, 193-194, 196-197, 369-376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській обл. ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів.

Строк запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою рахувати з 18 лютого 2015р. по 17 квітня 2015р.

Визначити, що грошова сума у розмірі 24тис.360грн. (двадцять чотири тисячі триста шістдесят)грн. є достатньою для внесення її як застави.

У разі звільнення ОСОБА_5 з-під варти під заставу, покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом для проведення процесуальних дій;

2) не відлучатися із м.Дніпропетровська без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування з особами, що вживають алкогольні, наркотичні та психотропні речовина та займаються їх збутом;

5) не відвідувати місця, де збираються особи, що вживають або збувають заборонені в обігу речовини;

6) докласти зусиль до пошуку роботи.

Зазначені обов`язки діють два місяці з дня звільнення ОСОБА_5 з-під варти.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням умов звільнення під заставу покласти на слідчого Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 та прокурора прокуратури Самарського району ОСОБА_3 .

Ухвалу суду може бути оскаржено протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської обл.

С Л І Д Ч И Й С У Д Д Я ОСОБА_1