Справа № 11-562/07 Головуючий
ст. 356 по 1
інстанції Беспрозваний О.В.
України Доповідач Салтовська І. Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня
2007 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного
суду Миколаївської області в складі

головуючого Карпія
В.М.

суддів Маркової
Т.О., Салтовської І.Б.

при секретарі Брянській
Г.Є.

за
участю прокурора Земляного В.М. захисника ОСОБА_3.

скаржника ОСОБА_1.

виправданої ОСОБА_2.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією
скаржника ОСОБА_1. на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7
червня 2007 року, яким

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку с
Жовтневе Жовтневого району Кримської області, не судиму

виправдано
за ст. 356 КК України за відсутністю складу злочину, згідно ст. 6 п. 2 УПК
України.

2

Згідно
вироку суду, ОСОБА_1.
обвинувачує ОСОБА_2. в тому, що вона наприкінці жовтня 2005 року самовільно захватила літню кухню по
АДРЕСА_1 та використовує її в корисних цілях.

Крім
того, в травні 2006 року без дозволу ОСОБА_1. та без її згоди ОСОБА_2.
прибудувала приміщення до літньої кухні та розширила межі свого сараю, в
зв'язку з чим звузила прохід.

В
листопаді 2005 року ОСОБА_2. без згоди ОСОБА_1. порушила межові ознаки та
самовільно захватила частину
її території.

Суд
виправдував ОСОБА_2. за ст. 356 КК України за відсутністю в її діях складу
злочину.

У вироку
суд вказав, що ознак самоуправних дій з боку ОСОБА_2. при перебудуванні сараю,
захвати частини літньої кухні та перенесення межи не виявлено. ОСОБА_1. не було
також представлено доказів захоплення ОСОБА_2. частини двору, який належить
ОСОБА_1., а також вини ОСОБА_2. в загибелі винограду та дерева.

Скаржник
ОСОБА_1. в апеляції
просить скасувати вирок суду, направити справу на новий судовий розгляд, при
цьому вона посилається на те, що на день винесення вироку суду в інших судах
знаходились цивільні справи, рішення за якими ще не винесені. Вона стверджує,
що суд не дав правової оцінки неправомірним діям ОСОБА_2. по захопленню її
ділянки землі, знищенню винограду та дерев, перебудови та розширенню сараю.

Заслухавши
доповідача, скаржника ОСОБА_1., яка підтримала доводи своєї апеляції та просила
скасувати вирок суду, виправдану ОСОБА_2. та захисника ОСОБА_3., які просили
залишити апеляцію ОСОБА_1. без задоволення, думку прокурора Земляного В.М. про
законність та обґрунтованість виправдувального вироку суду першої інстанції,
вивчивши доводи апеляції та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає,
що апеляція скаржника ОСОБА_1. задоволенню не підлягає.

3

В
судовому засіданні було встановлено, що згідно рішенню Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 16 червня 1994 року за позовом ОСОБА_4. між ОСОБА_5.,
ОСОБА_1. та ОСОБА_4. був проведений реальний розподіл будинку АДРЕСА_1,
вирішений порядок перебудови та проведений реальний розподіл земельної ділянки.

27
жовтня 2005 року ОСОБА_5. подарувала ОСОБА_2. 38/100 частин жилого будинку
АДРЕСА_1, тобто свою частину дома.

ОСОБА_2.
перебудувала свій сарай. В зв'язку з тим, що перебудова була проведена без
належного дозволу, ОСОБА_2. в 2006 році була притягнута до адміністративної
відповідальності. Однак, як і вказав суд у вироку, не було встановлено, що
площа сараю була нею збільшена. Тому висновки суду про недоведеність вини
ОСОБА_2. в збільшені свого сараю за рахунок площі ОСОБА_1. є обґрунтованими.

Як
встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2. отримала від ОСОБА_5. за цим же
договором від 27 жовтня 2005 року 1/2 частину літній кухні. Розподіл літньої
кухні був проведений рішенням суду від 26 червня 1994 року. Вхід в цю кухню
належав ОСОБА_5, а потім ОСОБА_6. Згідно рішенню суду ОСОБА_1 повинна була
перебудувати свою половину кухні та зробити вхід, однак цього не зробила. Таким
чином, висновки суду про те, що ОСОБА_6 не порушує права ОСОБА_1 в праві
користування іншою половиною кухні, вірні.

В
судовому засіданні ОСОБА_1
стверджувала, що в 1994 році при реальному розподілі території
домоволодіння були встановлені тимчасові дерев'яні кілки, яки ОСОБА_6 ніби то
знищила. Однак, ОСОБА_6 пояснювала, що ніяких кілок не бачила і не знищувала
їх.

Суд
також вказав, що ОСОБА_1.
в судовому засіданні не надала доказів того, що її інтересам була заподіяна
значна шкода.

Таким
чином, вивчивши всі докази по справі, суд обґрунтовано дійшов до висновку про
відсутність в діях ОСОБА_2. складу злочину, передбаченого

4

ст. 356 КК України, тобто самоправства та обґрунтовано
виправдав її за цією статтею.

В
апеляції ОСОБА_1. посилається
на те, що суд необгрунтовано у вироку послався на рішення Ленінського районного
суду від 16 червня 1994 року, тоді як в провадженні того ж районного суду
знаходиться цивільна справа, рішення за якою не прийнято. Такі доводи апелянта
безпідставні.

Справа
була порушена в порядку ст. 27 КПК України за скаргою ОСОБА_1. і суд дав оцінку
всім доказам, які були надані нею по справі.

Також
заявником не були надані докази, які підтвердили б спричинення заявнику значної
шкоди, що є обов'язковою ознакою об'єктивної сторони злочину, передбаченого ст.
356 КК України.

Керуючись
ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА

Апеляцію
скаржника ОСОБА_1. залишити без задоволення, вирок Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 7 червня 2007 року по відношенню до ОСОБА_6- без змін.