Справа № 314/366/15-к Провадження № 1-в/314/103/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.02.2015 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
представника адміністрації колонії ОСОБА_4 ,
представника засудженого адвоката ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у дистанційномусудовому засіданні матеріали за клопотанням адвоката ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення засудженого, який відбуває покарання у Софіївській виправній колонії управління ДПтСУ в Запорізькій області (№ 55)
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Запоріжжя, громадянина України, освіта середньо - спеціальна, неодруженого, до засудження не працював, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ,
раніше судимого:
29.04.2003 року вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ст. 69, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 16.03.2006 року умовно достроково на невідбутий строк, що складає 1 рік 7 місяців 6 днів.
2) 16.02.2011 року вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 187, ст. 69, ст. 75, ст. 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки.
По даній справі засуджений: 21.12.2011 року вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України з урахуванням покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2011 року, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі.
Початок строку: 21.08.2011 року, кінець строку: 21.09.2016 року,
До Вільнянського районного суду Запорізької області від адвоката ОСОБА_5 надійшло клопотання про умовно дострокове звільнення засудженого, який відбуває покарання у Софіївській виправній колонії управління ДПтСУ в Запорізькій області (№ 55) ОСОБА_6 , який відбуває покарання згідно з вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2011 року, відповідно до якого його визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України з урахуванням покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2011 року, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі.
В судовому засіданні представник засудженого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 наполягав на задоволенні вказаного клопотання.
Засуджений ОСОБА_6 в судовому засідання клопотання адвоката ОСОБА_5 підтримав та суду пояснив, що у скоєному злочині щиро розкаюється, зробив для себе належні висновки, запевнив про недопущення ним порушень закону в майбутньому, та просив суд задовольнити вказане клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на строк який залишився. Також пояснив, що під час відбування покарання він знаходився на лікуванні в туберкульозному відділенні, у звязку з чим на протязі всього часу відбування покарання не працював, але відповідно до графіків чергувань залучасвя до безоплатних робіт. Всі стягнення, які наявні в особовій справі виникли в звязку з упередженим ставленням до нього заступника начальника установи.
В судовому засіданні представник адміністрації заперечував проти задоволення клопотання і суду пояснив, що засуджений ОСОБА_7 прибув до установи 16.02.2014 року, характеризується негативно, за час відбування покарання при Софіївській ВК № 55 зарекомендував себе як злісний порушник режиму відбування покарання, а тому адміністрація установи заперечує проти задоволення клопотання про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , так як вважає, що він не довів своє виправлення.
Прокурор подання підтримав і вважає, що його належить задовольнити, оскільки засуджений довів своє виправлення.
Суд, вислухавши всіх учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання підлягає повному задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_6 станом на 11.01.2015 року відбув 2/3 частини строку покарання, під час тримання під вартою при Запорізькому слідчому ізоляторі УДПтС України в Запорізькій області з 29.08.2011 року по 25.03.2012 року та під час відбування покарання у Оріхівській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 88) з 17.01.2014 року по 06.02.2014 року характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав. З 16.02.2014 року перебуває на лікуванні в спеціалізованій туберкульозній лікарні при Софіївській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 55), а саме на третьому відділенні для тяжкохворих. Так, згідно характеристики установи засуджений ОСОБА_6 на виробництві установи не працевлаштований в зв`язку із хворобою на туберкульоз. Також, представник адміністрації у судовому засіданні підтвердив факт того, що засуджений ОСОБА_6 , не відмовлявся від законних вимог адміністрації та праці, так як він був позбавлений можливості працевлаштування. В характеристиці зазначено, що ОСОБА_6 у взаємовідносинах із засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку. Адвокатом у судовому засіданні було надано заяву потерпілого ОСОБА_8 , згідно якої клопотання про умовно - дострокове звільнення ОСОБА_6 він підтримує в повному обсязі, наполягає на його задоволенні оскільки засуджений в повному обсязі відшкодував спричинену йому матеріальну та моральну шкоду. Крім того, у судове засідання було надано гарантійний лист, відповідно до якого ФОП ОСОБА_9 підтвердила свою згоду та готовність заключити трудовий договір з ОСОБА_6 та прийняти його на роботу на посаду збирача меблів. Також було надано характеристику за місцем його мешкання, згідно якої ОСОБА_6 характеризується позитивно, алкогольними напоями не зловживає, з сусідами не конфліктний, працював без офіційного працевлаштування, допомагав своїй матері пенсіонерці, яка хворіє на ряд захворювань. Згідно наданої довідки про заохочення та стягнення у засудженого ОСОБА_6 25.12.2014 року було вилучено мобільний телефон за що на нього постановою начальника колонії було накладено стягнення у вигляді суворої догани та 29.12.2014 року було вилучено лезо з одноразового станку за що на нього постановою начальника колонії було накладено стягнення у вигляді ДІЗО на 5 діб. Відповідно до наданих висновків за результатами прокурорської перевірки засуджений ОСОБА_6 був позбавлений можливості на оскарження стягнення, яке на нього було накладено від 25.12.2014 року, що суперечить положенням ст. 134 КВК України, згідно яких засуджений може оскаржити накладене на нього стягнення, принакладенні стягнення на засудженого адміністрація колонії надає йому можливість у встановленому порядку повідомити про це близьких родичів, адвоката або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Крім того, згідно наданих матеріалів справи відсутні службові перевірки відносно накладених стягнень від 25.12.2014 року та 29.12.2014 року, що є обов`язковим. Враховуючи вищевикладене, суд не приймає до уваги два останніх накладених стягнення та враховуючи вимоги ст. 134 КВК України, а саме те, що якщо протягом шести місяців з дня відбуття останнього стягнення засуджений не буде підданий новому стягненню, він визнається таким, що не має стягнення, а тому всі стягнення вважаються погашеними у встановленому законом порядку.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення клопотання про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .
Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -
Клопотання адвоката ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення засудженого, який відбуває покарання у Софіївській виправній колонії управління ДПтСУ в Запорізькій області (№ 55) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного йому за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2011 року, на невідбутий строк, що складає 1 рік 7 місяців 3 дні.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

18.02.2015