Справа № 183/493/26
№ 1-кп/183/80/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року Дніпропетровська обл.,

м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000103 від 23.01.2026 р. за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Підгородне, Дніпропетровської обл., громадянин України, маючий професійно-технічну освіту, одружений, який на утриманні малолітніх дітей та інших осіб не має, військовослужбовець військової служби за мобілізацією на особливий період, на посаді водія автомобільного відділення автомобільного взводу автомобільної роти понтонно-мостового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В обвинувальному акті зазначено, що солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем за мобілізацією на особливий період, проходячи її на посаді водія автомобільного відділення автомобільного взводу автомобільної роти понтонно-мостового батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил У країни, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від військової служби, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 30 листопада 2025 року самовільно залишив місце несення служби в районі населеного пункту Самар Дніпропетровської області, чим незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби та продовжував ухилятися до 23 січня 2026 року, тобто до часу встановлення працівниками правоохоронного органу його місця знаходження, а саме на території м. Самар Дніпропетровської області.

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке кваліфікується як самовільне залишення місця служби без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засідання обвинувачений заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з його бажанням продовжувати військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , командир якої надав згоду на зарахування його до цієї військової частини.

В судовому засіданні захисник підтримав клопотання обвинуваченого.

В судовому засіданні прокурор не заперечував проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з його бажанням продовжувати військову службу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Вказане кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим вперше.

В судовому засіданні та у своєму письмовому клопотанні обвинувачений підтвердив своє бажання продовжувати військову службу в військовій частині НОМЕР_2 .

Письмовою згодою № 4129 від 09.03.2025 р. командир військової частини НОМЕР_2 надав свою згоду на подальше проходження військової служби обвинуваченим в цій військовій частині.

На підставі викладеного, враховуючи те, що обвинувачений вперше вчинив злочин, передбачений ст. 407 КК України добровільно звернувся до суду з клопотанням про свій намір повернутися до місця служби для продовження проходження військової служби, та за наявності згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України. У зв`язку з чим кримінальне провадження підлягає закриттю.

Щодо обвинуваченого застосований запобіжний захід у виді триманні під вартою.

Ухвалою слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.01.2026 р. щодо обвинуваченого застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 березня 2026 року без визначення розміру застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У зв`язку з тим, що обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо нього підлягає закриттю, то застосований щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою припиняє свою дію з моменту постановлення відповідної ухвали.

Враховуючи викладене обвинуваченого слід звільнити з-під варти в залі суду.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 203, 284, 286, 314 КПК України, ч. 5 ст. 401 КК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000103 від 23.01.2026 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, - закрити.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 після набрання цієї ухвали законної сили невідкладно прийняти ОСОБА_5 на військовій службі у військову частину НОМЕР_2 .

Зобов`язати ОСОБА_5 не пізніше 72 годин після набрання цієї ухвали законної сили прибути до військової частини НОМЕР_2 для продовження проходження військової служби.

ОСОБА_5 звільнити з-під варти в залі судового засідання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1