печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2026 рокуслідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК», про скасування арешту майна, накладеного постановою слідчого Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 від 14.07.2009 по кримінальній справі № 06-10526,

В С Т А Н О В И В :

01.12.2025 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК», про скасування арешту майна, накладеного постановою слідчого Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 від 14.07.2009 по кримінальній справі № 06-10526.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що постанова слідчого Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві винесена в межах кримінального провадження № 06-10526 від 24.07.2009 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, з приводу неправомірних дій ОСОБА_5 , який зловживаючи довірою гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_7 , під приводом допомоги в оренді та приватизації підвального приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , площею 56,8 кв.м., незаконно заволодів 28 200 доларів США, які належать гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_7 , які передали вказану суму грошей ОСОБА_5 у листопаді-грудні 2007 року, після чого ОСОБА_5 розпорядився вказаними грошима на власний розсуд, а зобов`язання не виконав.

Встановивши вище зазначену інформацію до Печерського УП ГУНП України в м. Києві було направлено адвокатський запит з вимогами:

- припинити/скасувати арешт квартири АДРЕСА_2 , що був винесений в рамках кримінальної справи № 06-10526;

- надати копії документів на підтвердження виведення обтяження № 8983496 від 20.08.2009р., що було внесене на підставі постанови про накладення арешту на майно від 14.07.2009р.

Згідно відповіді Печерського УП ГУНП у м. Києві вих. № від 13.10.2025р., встановлено наступну інформацію: «відповідно до наданих сектором інформаційної підтримки Печерського УП ГУНП у м. Києві відомостей, кримінальна справа № 06-10526 від 24.07.2009 року направлена до Печерського районного суду міста Києва згідно ст. 232 КПК в редакції 1960 року».

Заявник зазначає, що на сьогодні відпала потреба в арешті на іпотечне майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 000, загальною площею 93,2 кв.м., житловою площею 47,7 кв.м., а наявність такого арешту порушує права та інтереси банку як власника, виходячи з наступного.

31 березня 2008р. між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та ОСОБА_5 , було укладено кредитний договір № BL3083, відповідно до п. 1.1 якого ОСОБА_5 був наданий кредит в сумі 209 000,00 доларів США, строком до 01 березня 2028р..

З метою забезпечення виконання зобов`язань в рамках кредитного договору між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки від 31 березня 2008 року між банком та ОСОБА_5 , відповідно до умов якого в забезпечення виконання зобов`язання в іпотеку банку, було передано предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , заг. площею 93,20 кв.м..

В зв`язку, із не виконанням належним чином ОСОБА_5 своїх зобов`язання за кредитним договором, банком подано позовну заяву про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки до Дарницького р/с м. Києва.

В рамках судового розгляду справи № 2-7731/2010, Дарницьким районним судом м. Києва було частково задоволено позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_5 та стягнуто на користь банку суму в розмірі 263 282,38 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на 28.07.2010 року становить 2 078 403,76 грн.

На виконання рішення суду, було видано виконавчий лист № 2-1470/11 від 25.04.2013 року Дарницького районного суду м. Києва, що був в подальшому пред`явлений на примусове виконання до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва - ОСОБА_8 .

В рамках подальшого примусового виконання ВП № НОМЕР_1, було описано та арештовано нерухоме майно (предмет іпотеки), а саме: квартира АДРЕСА_2 , з метою проведення процедури її реалізації відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» з дотриманням положень ЗУ «Про іпотеку» та погашення заборгованості за виконавчим листом № 2-1470/11 від 25.04.2013 року.

20.02.2019 року електронні торги не відбулись, в зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів (протокол № 388816 від 20.02.2019р.).

У відповідності до частини 1 ст. 49 ЗУ «Про іпотеку», протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна, тому банк скористався зазначеною нормою та звернувся до приватного виконавця з відповідною заявою.

20.02.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва - ОСОБА_8 , складено акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу.

21 лютого 2019 року приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_9 , було проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 , заг. площею 93,20 кв.м.. за АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та видано свідоцтво № 300, номер запису про право власності: 30399046 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (витяг № 157139724 від 21.02.2019р.).

Отже починаючи з 21.02.2019 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» став власником нерухомого майна, що було передано в іпотеку, а саме: квартири АДРЕСА_2 , заг. площею 93,20 кв.м.

Враховуючи викладене, права АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» як власника майна порушуються, оскільки наявність арешту(обтяження) 8983496 від 20.08.2009 року на квартирі АДРЕСА_2 , заг. площею 93,20 кв.м.., внесеного на підставі постанови слідчого Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 14.07.2009 по кримінальній справі № 06-10526 - заважає банку як власнику використовувати всі правомочності, що складають право власності на нерухоме майно, а саме розпоряджатись своїм нерухомим майном.

Отже, на якому процесуальному етапі перебуває кримінальне провадження № 06-10526 від 14.07.2009р. встановити не виявилось можливим, а згідно відповіді отриманої на адвокатський запит, встановлено, що кримінальна справа № 06-10526 від 24.07.2009 року була направлена до Печерського районного суду міста Києва, будь-яка інша інформація відсутня про зазначену кримінальну справу, тому однозначно можна стверджувати, що потреба у застосуванні обмежень у вигляді арешту відпала і арешт підлягає скасуванню.

За таких обставин в зв`язку із вище викладеним, вважаю, що необхідність в арешті майна, що накладений постановою слідчого Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 14.07.2009 у кримінальній справі № 06-10526 - відпала потреба, так-як з 21.02.2019 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» став власником іпотечного нерухомого майна, і станом на сьогодні згідно відповіді на адвокатський запит встановлено інформацію про відсутність інформації про відкрите кримінальне провадження (та відсутність інформації про закриття кримінального провадження), тому є логічним, що кримінальна справа № 06-10526 від 14.07.2009р. дійшла до свого логічного завершення, а саме закінчення строків досудового розслідування чи інших підстав для закриття кримінального провадження.

У судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання про скасування арешту майна без його участі, вимоги викладені у клопотанні підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Прокурор/слідчий в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Прокурор Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 подав до заяву про розгляд клопотання без його участі, з приводу заявлених вимог покладається на розсуд суду.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників розгляду, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Печерським РУ ГУМВС України в м. Києві здійснювалось досудове розслідування № 06-10526 від 24.07.2009р. за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України з приводу неправомірних дій ОСОБА_5 , який зловживаючи довірою гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_7 , під приводом допомоги в оренді та приватизації підвального приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , площею 56,8 кв.м., незаконно заволодів 28 200 доларів США, які належать гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_7 , які передали вказану суму грошей ОСОБА_5 у листопаді-грудні 2007 року, після чого ОСОБА_5 розпорядився вказаними грошима на власний розсуд, а зобов`язання не виконав.

Постановою про накладення арешту слідчого Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 від 14.07.2009 по кримінальній справі № 06-10526 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 000, заг.пл. 93,2 кв.м.

Оскільки кримінальне провадження, у межах якого арешт було накладено відповідно до вимог Кримінально-процесуальний кодекс України, на момент набрання чинності Кримінальний процесуальний кодекс України не було направлено до суду з обвинувальним висновком, а відомості про його процесуальне завершення відсутні, подальше процесуальне регулювання такого провадження здійснюється відповідно до положень КПК України 2012 року.

Відтак питання щодо скасування арешту майна у межах такого кримінального провадження підлягають вирішенню за правилами та в порядку, передбаченими КПК України 2012 року.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 по справі № 461/233/17-ц (провадження №14-326цс18) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2018 по справі № 755/6685/16-ц (провадження № 61-19107св18).

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як роз`яснено в абзаці 3 ч. 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Незважаючи на те, що досудове розслідування здійснюється на протязі тривалого проміжку часу, стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об`єктивні підстави для накладення арешту на майно, яке перебуває у власності заявника.

Підозра посадовим особам заявника не пред`явлена, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, будь-які відомості про вчинення, або причетність до вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень службових осіб акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» відсутні.

Стороною обвинувачення не надано суду допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів що вказують про прямий, або опосередкований зв`язок посадових та інших осіб, які вчинили кримінальне правопорушення з обставинами, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а також відсутні підстави відповідальності товариства за незаконні дії третіх осіб.

Враховуючи, вказане підстав вважати, що існує правова підстава для арешту майна заявника взагалі спростовується, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170,171, 172, 173, 174, 379 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК», про скасування арешту майна, накладеного постановою слідчого Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 від 14.07.2009 по кримінальній справі № 06-10526 - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений постановою про накладення арешту слідчого Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 від 14.07.2009 по кримінальній справі № 06-10526 на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 000, заг.пл. 93,2 кв.м.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1