Справа № 308/2000/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгород, скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою, в якій просить визнати незаконною бездіяльність посадових осіб Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви від 28.01.2026 року про вчинення кримінального правопорушення; зобов`язати посадових осіб Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області виконати вимоги ст.214 КПК України, внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 28.01.2026 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст 366, 175 КК України.

Скаргу обґрунтовано тим, що 28.01.2026 о 19:32 вона подала до Ужгородського РУП ГУНП України в Закарпатській області заяву про злочин, щодо вчинення службового підроблення керівництвом ТОВ «Готель-Брістоль», а саме - за ст. 366 Кримінального кодексу України та невиплата заробітної плати - за ст. 175 Кримінального кодексу України (талон-повідомлення Єдиного обліку №1474 від 28.01.2026 р.), оскільки вона з березня 2025 року працювала керуючою рестораном готелю «Бристоль». З листопада 2025 року фактично припинила роботу, проте ніяких заяв про звільнення за згодою сторін або власним бажанням та наказів вона не підписувала. 21.01.2026 року вона дізналась що є звільненою через особистий кабінет ПФУ та електронну книгу, що свідчить про підробку відповідних документів. Остаточний розрахунок (відпускні та заборгованість по заробітній платі) з нею в повному обсязі не проводились.

Крім того, виявила помилку в талоні-повідомлення Єдиного обліку №1474 від 28.01.2026 р., де її прізвище « ОСОБА_4 », в талоні-повідомлення Єдиного обліку №1474 від 28.01.2026 р. вказано, як «МАТВЕЄВА». Тому, 04.02.2026 року звернулась до Ужгородського РУП ГУНП України в Закарпатській області, для виправлення описки в вищезазначеному документ.

Однак, станом на 04.01.2026 в усній формі отримала відповідь від працівників поліції Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, що «немає складу кримінального правопорушення», на її вимогу надати письмову відповідь їй повідомили, що її заява розглядається до 30 днів згідно із Законом України «Про звернення громадян». Станом на день подачі скарги до суду, відомості про кримінальне правопорушення, про яке заявник зазначала у заяві, не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала подану скаргу щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення з підстав наведених у такій та просила задовольнити. Крім того вказала, що виявила у талоні-повідомленні єдиного обліку №1474 розбіжності у змісті її заяви про кримінальне правопорушення та звернулася до Ужгородського РУП ГУНП України в Закарпатській області, для внесення відповідних виправлень, які було усунуто 11.02.2026. На даний час відомостей за її заявою невнесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Представник Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином. Відсутність особи, бездіяльність якої оскаржується, відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши доводи заявника, дослідивши матеріали скарги, оцінивши докази, в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 28.01.2026 року ОСОБА_3 подала до Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області заяву про кримінальне правопорушення, яка зареєстрована в талоні-повідомлення Єдиного обліку №1474 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 28.01.2026 р., про те, що вона з березня 2025 року працювала керуючою рестораном готелю «Бристоль». З листопада 2025 року фактично припинила роботу, проте ніяких заяв про звільнення за згодою сторін або власним бажанням та наказів вона не підписувала. 21.01.2026 року вона дізналась що є звільненою через особистий кабінет ПФУ та електронну книгу, що свідчить про підробку відповідних документів. Остаточний розрахунок (відпускні та заборгованість по заробітній платі) з нею в повному обсязі не проводились.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст.9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Частинами 1, 2 ст.214 КПК України визначено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом Бюро економічної безпеки України.

Відповідно до положень ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Згідно ч.1 глави 3 розділу І Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого Наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 унесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням строків, визначених КПК України та цим Положенням, а саме про заяву, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення - у термін, визначений частиною першою статті 214 КПК України.

При цьому слід відзначити, що відомості, які підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань та їх перелік визначені в частині 5 статті 214 КПК України, відповідно до якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303, 304 КПК України свідчить, що предметом судового контролю слідчого судді може бути бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Тобто, саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ст.25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Слідчим суддею встановлено, що відомості, що містяться в заяві ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення від 28 січня 2026 року є такими, що відповідають критеріям, зазначеним у ч.1 ст.214 КПК України, а вказані у ній обставини можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Окрім цього, відповідно до позиції, викладеної в п.п.1.1 Узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», затверджених на засіданні Зборів суддів Вищого спеціалізованого суду України 23 грудня 2016 року, визначений ч.1 ст.214 КПК України, обов`язок слідчого або прокурора не вимагає оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Такі вимоги не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

У той же час наявність або відсутність події кримінального правопорушення та складу злочину в діянні певних осіб може бути визначено лише в ході проведення досудового розслідування згідно Розділу ІІІ КПК України (ст. 284 КПК України).

У межах розгляду даної скарги встановлено, що відомості за заявою ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення від 28 січня 2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань уповноваженою особою Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області не внесено, доказів внесення вказаних відомостей до ЄРДР не надано, що суперечить вимогам ст.214 КПК України, яка визначає строки внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а отже скарга в частині зобов`язання уповноваженої особи Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області виконати вимоги ст.214 КПК України, внести до ЄРДР відомості із заяви адвоката ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення від 28 січня 2026 року та надати заявнику витяг з ЄРДР є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що підстави для зобов`язання внести до ЄРДР відомості за певною правовою кваліфікацією відсутні, оскільки визначення попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення належить до компетенції органу, яким здійснюється досудове розслідування, а слідчий, дізнавач та прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ст. 36, 40, 40-1 КПК України). Крім цього, ст.60 КПК України не передбачено права заявника вирішувати питання про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення, відомості про яке вносяться прокурором або слідчим до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Щодо вимоги ОСОБА_3 визнати незаконною бездіяльність посадових осіб Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви від 28.01.2026 року про вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя зазначає наступне.

У відповідності до ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Отже, зазначені положення кримінального процесуального законодавства не містять рішення про визнання бездіяльності органу досудового розслідування незаконною.

У зв`язку з наведеним вище скарга підлягає до часткового задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 214, 303, 306-307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст. 214 КПК України, відомості за заявою ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення від 28 січня 2026 року, та надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1