ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1167/26 Справа № 202/9146/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Індустріального районного суду міста Дніпра від 26 вересня 2025 року у кримінальному провадженні №0000269 від 17 липня 2025 року стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 296 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Індустріального районного суду міста Дніпра від 26 вересня 2025 року ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на два роки з покладенням на нього відповідних обов`язки, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 59-1 КК.

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винуватим за грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), при таких обставинах, детально викладених у вироку.

29.06.2025 приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_6 перебував на дитячому майданчику, розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Бердянська, біля буд. 1, де зустрів раніше незнайомого йому неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В той же день та час, перебуваючи у вказаному місці, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків та хуліганських спонукань, ОСОБА_6 безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, використовуючи малозначний привід та розуміючи, що перебуває на території дитячого майданчику, стоячи обличчям до неповнолітнього ОСОБА_9 , тримаючи у правій руці невстановлену хімічну речовину, яка має подразнюючий характер розпилив її в обличчя останнього, в область очей, чим спричинив йому легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки у вигляді хімічного опіку обох очей, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості та призначити йому покарання у виді штрафу.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що суд не врахував в повній мірі, що з боку обвинуваченого не було хуліганських мотивів і мало місце лише вияснення раптово виниклих неприязних стосунків і його дії були спровоковані внаслідок поведінки неповнолітніх осіб. На думку обвинуваченого, суд не врахував в повній мірі ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, наявність щирого каяття та призначив надто суворе покарання, без урахування усіх обставин справи та поведінки потерпілого, а також позитивної характеристики обвинуваченого, наявності постійного місця роботи, відсутності судимостей та будь-яких адміністративних стягнень.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні обвинувачений та захисник підтримали апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, посилаючись на її безпідставність, просив відмовити в її задоволенні, а вирок суду залишити без змін.

Законний представник неповнолітнього потерпілого та представник потерпілого в судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час повідомлені належним чином. Від представника потерпілого надійшла заява, в якій просить провести апеляційний розгляд без його участі, а також не заперечують проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого. Отже, враховуючи положення ч. 4 ст. 405 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) їх неявка не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 296 КК не оскаржуються в апеляційній скарзі, розгляд проведений у спрощеному провадженні відповідно до положень ст. 382 КПК, а тому згідно зі ст. ст. 394, 404 КПК апеляційним судом не переглядаються.

Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, апеляційний суд вважає їх достатньо обґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Домірність покарання за злочин є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК відноситься до кримінального проступку, а також його особу, який не має на утриманні малолітніх та непрацездатних осіб, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття, а обставин, що його обтяжують, судом не встановлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 без ізоляції його від суспільства у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки з покладенням на нього передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 59-1 КК обов`язків, що буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Проте з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитися в повній мірі.

Поза увагою місцевого суду залишились положення ч. 2 ст. 65 КК, відповідно до яких більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Санкція частини першої статті 296 КК передбачає більш м`який вид покарання порівняно з пробаційним наглядом, однак визначаючи саме такий вид покарання, суд першої інстанції не навів достатніх мотивів чому саме такий вид та розмір покарання є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним злочинів, а застосування більш м`якого покарання є недоцільним.

Суд не надав належної оцінки даним, що характеризують особу обвинуваченого, який повністю вину визнав та щиро розкаявся, раніше не судимий, вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, має постійне місце роботи, не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра.

Крім того, перевіряючи обґрунтованість призначеного покарання, апеляційний суд зважає на те, що обвинувачений в якості відшкодування моральної шкоди надав законному представнику потерпілого грошові кошти у розмірі 1500 грн, останній не має будь-яких претензій та шкода відшкодована йому повністю, про що свідчить надана ним розписка.

Таким чином, апеляційний суд не може цілком погодитися з висновками суду першої інстанції, що для виправлення обвинуваченого необхідним і достатнім буде покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки, передбаченому санкцією.

Апеляційний суд при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому враховує обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, відомості про його особу, який раніше не судимий та раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем проживання, відшкодування потерпілій стороні шкоди, визнав вину повністю, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, як щире каяття та відсутність обставин, які його обтяжують.

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, в даному конкретному кримінальному провадженні ОСОБА_6 можливо пом`якшити покарання, призначивши покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 296 КК. Саме таке покарання буде достатнім для досягнення його цілей і буде відповідати даним про особу обвинуваченого та конвенційному принципу пропорційності обмеження прав людини та досягнення легітимної мети покарання.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, в розумінні ст. ст. 87, 412 КПК України, які були б підставою для зміни вироку в іншій частині або його скасування вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги обвинуваченого, тому її слід задовольнити, а вирок суду підлягає зміні в частині призначення покарання.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 408 КПК, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Індустріального районного суду міста Дніпра від 26 вересня 2025 року стосовно ОСОБА_6 за частиною 1 статті 296Кримінального кодексу України змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за частиною 1 статті 296 Кримінального кодексу України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4