Справа № 752/9523/22
Провадження по справі № 1-кп/752/579/26
У Х В А Л А

"06" травня 2026 р. Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000401, дані про яке 05.06.2013 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про звільнення підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Молодецьке Уманського району Черкаської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 125 КК України,

за участю сторін та учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ з Маньківського районного суду Черкаської області),

встановив:

28.07.2022 прокурор Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 125 КК у зв`язку із закінченням строків давності.

В обґрунтування вимог клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_4 підозрюється у тому, що 21.11.2011 о 2 годині, перебуваючи устані алкогольного сп`яніння на зупинці громадського транспортну, яка розташована за адресою: м. Київ, проспект Ак. Глушкова, 13, під час словесного конфлікту із ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно завдав їй один удар кулаком в область обличчя, спричинивши синець в проекції горизонтальної гілки нижньої щелепи зліва, який відноситься до легкого тілесного ушкодження

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

У клопотанні прокурор вказав, що строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності сплив, тому він може бути звільнений від кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просила клопотання задовольнити. Вказувала на те, що перебіг давності у даному провадженні не зупинявся та не переривався. Просила звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності передбаченої ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора та просив звільнити його від кримінальної відповідальності.

Підозрюваному ОСОБА_4 судом роз`яснено суть підозри, підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, які не є реабілітуючими, і право заперечувати проти закриття кримінального провадження та продовження досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованих йому діянь фактично визнав й не наполягав на продовженні досудового розслідування.

Також зазначив, що він перебував у вкладних життєвих умовах, тому й не міг певний час прибути за викликом до суду для розгляду даного клопотання. Він не переховувався та не ухилявся від суду.

Потерпіла ОСОБА_6 на виклик суду не з`явилася. З завами, клопотаннями до суду не зверталася.

Вирішуючи питання про можливість проведення розгляду клопотання за відсутності потерпілої, прокурор вказала, що за наявною у неї інформації, потерпіла складала заяву на ім`я прокурора ОСОБА_3 про те, що не заперечує проти звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності. Дана заява долучена до матеріалів судової справ. Тому вона не заперечує проти розгляду клопотання без участі потерпілої.

Суд, вирішуючи клопотання прокурора, вислухавши пояснення прокурора та підозрюваного, дослідивши матеріали досудового розслідування, які надані прокурором, приходить до наступного.

Згідно із ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках та у порядку, передбачених КК України, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.

Відповідно до ст.49 КК України однією з підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності є закінчення строків давності.

Згідно даних клопотання та матеріалів досудового розслідування інкриміновані ОСОБА_7 діяння кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, про що йому 03.07.2020 повідомлено про підозру та були вчинені 21.11.2011.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, на момент його вчинення, враховуючи санкцію статті, яка передбачала покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року, згідно зі ч.2 ст.12 КК України (станом на 21.11.2011) відносилось до злочинів невеликої тяжкості.

Згідно із ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно із п.1) ч.1 ст. 49 КК України (в редакції статті станом на момент вчинення злочину) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч.2 вказаної статті перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч.3 вказаної статті перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

На дату розгляду клопотання прокурора, з моменту подій пройшло більше ніж 14 років.

Між тим, для вирішення питання чи підлягає ОСОБА_4 звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків даності, суд вирішує питання чи переривалися та чи зупинялися строки давності.

Так судом встановлено, що вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.09.2012 ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, який вчинений ним 13.06.2012. Крім того, вироком Жашківського районного суду Черкаської області від 12.06.2024 ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, який вчинений ним 24.05.2024.

Враховуючи тяжкість вчинених ОСОБА_4 вищезазначених кримінальний правопорушень, відсутні підстави вважати, що перебіг давності, вчиненого ним 21.11.2011 кримінального правопорушення переривався.

Щодо вирішення питання про зупинення строків давності. Так, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.10.2023 ОСОБА_4 оголошувався у розшук, як особа, яка ухилилася від суду. Таким чином у строки давності зупинялися.

Між тим, відповідно до положень Закону України №2617-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, віднесене до кримінального проступку. На момент розгляду даного клопотання враховуючи санкцію ч.1 ст.125 КК України та вимоги ч.2 ст.12 КК України, інкриміновані ОСОБА_4 діяння віднесені до кримінального проступку.

Згідно ч. ст. 49 КК України (в редакції станом на момент розгляду клопотання) перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років.

Таким чином, на момент розгляду клопотання діє закон про кримінальну відповідальність, який іншим чином поліпшує становище особи.

При таких обставинах до даних правовідносин слід застосувати норми ч.1 ст.5 КК України, яка передбачає зворотну дію закону про кримінальну відповідальність, та обраховувати строки давності відповідно до норм п.1 ч.1 ст. 49 КК України в редакції закону №720-IX від 17.06.2020, яка передбачає, що у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе ніж обмеження волі, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком суду законної сили, минуло 2 роки, а також положення ч.2 ст. 49 КК України, яка передбачає, що у разі зупинення строку давності, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального проступку минуло п`ять років.

Таким чином станом на дату звернення прокурора з даним клопотанням закінчився загальний строк, передбачений ч.2 ст. 49 КК України, терміном 5 років, який обраховувався з моменту вчинення кримінального проступку (21.11.2011 + 5 років = 21.11.2016).

За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності з підстав закінчення строків давності, передбачених ст.49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закриттю на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Питання про судові витрати, речові докази судом не вирішувалося, оскільки відповідні дані не були надані прокурором, але такі питання можуть бути вирішені у шляхом додаткового рішення.

Керуючись ч.2 ст. 4, ч.1 ст. 5, ст. 44, п.4 ч.1 ст.49 (в редакції закону №720-IX від 17.06.2020) КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 3 ст. 288 КПК України, суд,

постановив:

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, закривши кримінальне проводження № 0000401 від 05.06.2013.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1