Справа № 487/6447/23
Провадження № 1-кс/487/1538/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2026 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, відомості про яке 15.07.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002290 про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 1, 2, 10 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 152 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_7 за погодженням з першим заступником керівника Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_8 , звернувлась до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке 15.07.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002290 про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 1, 2, 10 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 152 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 1, 2, 10 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 152 КК України. Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення в порядку, визначеному КПК України, доказами. В ході досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, в ході проведення слідчих (розшукових) дій у даному кримінальному провадженні, отримані фактичні дані про те, що останній на даний час постійно перебуває та проживає за межами України на території Республіки Польща, не з`являється без поважних причин на виклик слідчого з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що підтверджується інформацією отриманої від оперативного підрозділу УКР ГУНП в Херсонській області та інформацією про відсутність даних про перетин вказаною особою державного кордону. Крім того, ОСОБА_6 наразі перебуває у міжнародному розшуку. Зокрема, ризик можливості переховуватись від органів досудового розслідування, суду з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_6 підтверджується тяжкістю інкримінованих діянь, які відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів. Вищевикладене підтверджує наявність ризику у підозрюваного передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того, встановлено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: реальну можливість ОСОБА_6 у разі застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою схиляння їх до надання неправдивих показів, оскільки ОСОБА_6 , неодноразово телефонував свідкам у кримінальному провадженні, здійснюючи на них психологічний вплив щодо дачі свідчень, які б виправдовували його у скоєнні кримінальних правопорушень. Підозрюваний ОСОБА_6 маючи родичів, які проживають на території м. Херсона, які є його міцними соціальними зв`язками, через них також може здійснювати вплив на свідків з метою зміни їх показів у кримінальному провадженні. Таким чином, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки та виконання обов`язків підозрюваним, а вільно пересуваючись ОСОБА_6 зможе перешкоджати кримінальному провадженню. Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення. Можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_6 , хоча і в силу ст. 89 КК України є особою раніше не судимою, проте такою, яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності. Вказаний факт свідчить, що він може в подальшому скоїти нове кримінальне правопорушення, у тому числі правопорушення з метою приховування слідів злочинів у вказаному кримінальному провадженні. Даний факт свідчить про наявність соціальної небезпеки підозрюваного для оточуючих. З урахуванням неможливості запобігання вищенаведеним ризикам у інший спосіб, ніж застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторона обвинувачення не вбачає підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу стосовно підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Підозрюваний у судовому засіданні зазначив, що від органу досудового розслідування не переховувався, його звільнили в залі суду по цій же справі, оскільки вироком російського суду (міста Сімферополь) його було виправдано щодо цих обставин. Вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав. Вказав на те, що в Україні не має роботи, у зв`язку з чим він виїхав до Респуліки Польща. Правоохоронні органи знали про місце його перебування. Просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Захисник в судовому засіданні зазначила, що у сторони обвинувачення відсутні докази на підтвердження вини підозрюваного, ризики, зазначені в клопотанні, не доведені. Підозрюваний був під контролем окупаційної влади та був вимушений себе оговорити. Він працював у Польщі задовго до обставин, викладених у повідомленні про підозру, а отже його дії не можуть бути розцінені як переховування від органу досудового розслідування. Просила відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002290 від 15.07.2022 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених п. п. 1, 2, 10 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 152 КК України.

За версією сторони обвинувачення, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу з 04:00 год. до 06:30 год. 15.07.2022 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , за місцем спільного проживання зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її малолітньою донькою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто особами, в розумінні п. п. 2, 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на ґрунті довготривалих, особистих неприязних відносин через постійні ревнощі, під час чергової сварки із ОСОБА_9 , переслідуючи єдиний прямий злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті останнім та зґвалтування малолітньої ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчиняючи дії, пов`язані із домашнім насильством, за допомогою невстановленого досудовим розслідуванням тупого предмету наніс потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи за механізмом виникнення та ступенем тяжкості віднесені до двох груп:

Ушкодження 1 групи: садна правого ліктя, шкіри в проєкції кісток тазу, крововиливи в м`які тканини грудної клітки і в зв`язки печінки які виникли, не виключено, під час боротьби і переміщення тіла по твердій поверхні, крововиливів в м`які тканини грудної клітки і в зв`язки печінки, які можуть бути наслідком сильного здавлення грудної клітки і живота, які виникли незадовго до смерті, відносяться до легких тілесних ушкоджень і не знаходяться в причинному зв`язку зі смертю. Встановити послідовність спричинення ушкоджень не надається можливим. Не виключається можливість спричинення ушкоджень практично одночасно, в ході боротьби і спротиву потерпілої.

Після нанесення вищевказаної групи тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 , ОСОБА_6 схопив останню пальцями руки за шию, та із застосуванням фізичної сили почав їх здавлювати, при цьому закриваючи отвори роту і носу іншою рукою, утримуючи їх до того часу поки вона перестала подавати ознаки життя, тим самим заподіяв їй тілесні ушкодження 2 групи, а саме: крововиливи в м`язи шиї та в діафрагму, крововилив і рану слизової оболонки нижньої губи, які виникли від дії тупого предмету, від здавлення шиї і закриття отворів роту і носу рукою (руками). Крововилив в діафрагму виник від різких скорочень діафрагми при намаганнях зробити вдох при непрохідності повітря по дихальним шляхам. Ушкодження цієї групи виникли незадовго до смерті, за декілька хвилин до неї, відносять до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю.

Смерть ОСОБА_9 настала від механічної асфіксії у вигляді здавлення шиї і закриття отворів роту і носа, не виключено 15.07.2022.

У подальшому, після заподіяння смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого єдиного прямого злочинного умислу, направленого на умисне протиправне заподіяння смерті двом особам та зґвалтування малолітньої ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчиняючи дії, пов`язані із домашнім насильством, за допомогою невстановленого досудовим розслідуванням тупого предмету, наніс потерпілій ОСОБА_10 тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи за механізмом виникнення та ступенем тяжкості віднесені до трьох груп:

Ушкодження І групи: крововилив в потиличну ділянку і в лівий скроневий м`яз, крововилив в білочну оболонку лівого ока, синець на повіках лівого ока, синець в поперековій ділянці, які виникли незадовго до смерті, від дії тупого предмету (предметів), та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Встановити послідовність спричинення ушкоджень не надається можливим. Не виключається можливість спричинення ушкоджень практично одночасно, в ході боротьби і спротиву потерпілої.

Таким чином, долаючи опір потерпілої ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , достовірно знаючи про те, що остання не досягла чотирнадцяти років, оскільки тривалий час проживав разом із нею та її матір`ю однією сім`єю, з мотивів сексуального характеру та з метою задоволення власної статевої пристрасті, у тому числі штучного розвинення у малолітньої особи статевого інстинкту у збоченій формі, тобто порушення її нормального фізичного, психічного і соціального розвитку, шляхом посягання на її статеву недоторканість, всупереч вимог ст. ст. 1, 10, 11 Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 (зі змінами), ст. ст. 2, 19, 34, 36 Конвенції про права дитини, яка ухвалена Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 і набула чинності 02.09.1990, ст. ст. 3, 18 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, яка набула чинності 01.12.2012, використовуючи безпорадний стан потерпілої, який виразився у її малолітньому віці та неможливістю через це чинити йому опір, проти волі ОСОБА_10 , із застосуванням фізичної сили, яка виразилася у насильницькому розведенні своїми руками ніг останньої, вчинив відносно неї дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло потерпілої, з використанням власних геніталій або будь-якого іншого невстановленого досудовим розслідуванням тупого предмета, тим самим вчинив зґвалтування малолітньої ОСОБА_10 , чим заподіяв їй тілесні ушкодження 2 групи у вигляді: вивиху лівого кульшового суглобу, крововиливів і саден на внутрішній поверхні стегон, на лобку, розриву дівочої пліви, рани в області входу до піхви, крововиливів в стінку матки і піхви. Ушкодження цієї групи виникли незадовго до смерті, від дії тупого предмету (предметів). Вивих лівого кульшового суглобу відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я. Всі інші ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Після нанесення вищевказаних груп тілесних ушкоджень та зґвалтування потерпілої ОСОБА_10 , ОСОБА_6 схопив останню пальцями руки за шию, та із застосуванням фізичної сили почав їх здавлювати, при цьому закриваючи отвори роту і носу іншою рукою, утримуючи їх до того часу поки вона перестала подавати ознаки життя, тим самим заподіяв їй тілесні ушкодження 3 групи, а саме: крововиливи в м`язи шиї, крововиливи в слизову оболонку нижньої губи, синець спинки носу, які виникли незадовго до смерті, за декілька хвилин до неї, від дії тупого предмету, від здавлення шиї і закриття отворів роту і носу рукою (руками) та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному зв`язку зі смертю.

Смерть ОСОБА_10 настала від механічної асфіксії у вигляді здавлення шиї і закриття отворів роту і носа, не виключено 15.07.2022.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. п. 1, 2, 10 ч. 2 ст. 115 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: умисне вбивство двох осіб та умисне вбивство малолітньої дитини, поєднане із зґвалтуванням.

Крім того, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу з 04:00 години до 06:30 годин 15.07.2022 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , за місцем спільного проживання зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її малолітньою донькою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після скоєння умисного вбивства ОСОБА_9 , переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на зґвалтування малолітньої ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою подолання опору потерпілої, за допомогою невстановленого досудовим розслідуванням тупого предмету, наніс останній тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в потиличну ділянку і в лівий скроневий м`яз, крововиливу в білочну оболонку лівого ока, синця на повіках лівого ока, синця в поперековій ділянці, які виникли незадовго до смерті, від дії тупого предмету (предметів), та відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень. Встановити послідовність спричинення ушкоджень не надається можливим. Не виключається можливість спричинення ушкоджень практично одночасно, в ході боротьби і спротиву потерпілої.

Таким чином, долаючи опір потерпілої ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , достовірно знаючи про те, що остання не досягла чотирнадцяти років, оскільки тривалий час проживав разом із нею та її матір`ю однією сім`єю, з мотивів сексуального характеру та з метою задоволення власної статевої пристрасті, у тому числі штучного розвинення у малолітньої особи статевого інстинкту у збоченій формі, тобто порушення її нормального фізичного, психічного і соціального розвитку, шляхом посягання на її статеву недоторканість, всупереч вимог ст. ст. 1, 10, 11 Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 (зі змінами), ст. ст. 2, 19, 34, 36 Конвенції про права дитини, яка ухвалена Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 і набула чинності 02.09.1990, ст. ст. 3, 18 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, яка набула чинності 01.12.2012, використовуючи безпорадний стан потерпілої, який виразився у її малолітньому віці та неможливістю через це чинити йому опір, проти волі ОСОБА_10 , із застосуванням фізичної сили, яка виразилася у насильницькому розведенні своїми руками ніг останньої, вчинивши відносно неї дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло потерпілої, з використанням власних геніталій або будь-якого іншого невстановленого досудовим розслідуванням тупого предмета, тим самим вчинив зґвалтування малолітньої ОСОБА_10 , чим заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді: вивиху лівого кульшового суглобу, крововиливів і саден на внутрішній поверхні стегон, на лобку, розриву дівочої пліви, рани в області входу до піхви, крововиливів в стінку матки і піхви. Ушкодження цієї групи виникли незадовго до смерті, від дії тупого предмету (предметів). Вивих лівого кульшового суглобу, відповідно до висновку судово-медичної експертизи, відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я. Всі інші ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

26.03.2025 відповідно до ст.ст. 111-112, 276-279, 481 та глави 11 КПК України у кримінальному провадженні складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 1, 2, 10 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 152 КК України.

У зв`язку з тим, що місцезнаходження ОСОБА_6 було не встановлено, 26.03.2025 повідомлення про підозру та його виклик було здійснено в порядку ч. 8 ст. 135 КПК України, а саме: розміщено у газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий Кур`єр».

Крім того, 26.03.2025 повний текст повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваного розміщено на веб-сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик» за посиланням:https://www.gp.gov.ua/ua/categories/povistki-pro-viklik-tavidomosti-pro-zdijsnennya-specialnogo-dosudovogorozsliduvannya.

Також, 26.03.2025 письмове повідомлення про підозру та повістки про виклик направлені за місцем останнього мешкання ОСОБА_6 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 через єдиний національний оператор поштового зв`язку України АТ «Укрпошта».

Окрім цього, 26.03.2025 письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 вручено його близькому родичу, а саме: бабі ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім того, 26.03.2025 з метою забезпечення права на захист та не порушення процесуальних прав підозрюваного ОСОБА_6 винесено постанову про залучення йому захисника через Південний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги.

Відповідно до доручення Південного міжрегіонального центру з надання безоплатної вторинної правничої допомоги особі №002-210000232 від 26.03.2025 підозрюваному ОСОБА_6 призначено адвоката ОСОБА_5 .

26.03.2025 адвокату ОСОБА_5 вручене письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 26.03.2025, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених п.п. 1, 2, 10 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 152 КК України.

У зв`язку з тим, що під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 не встановлено 14.04.2025 підозрюваного ОСОБА_6 в порядку ч. 1 ст. 281 КПК України оголошено у міжнародний розшук.

29.04.2025 слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва стосовно підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

14.04.2025 року постановою слідчого СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_12 досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 15.07.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002290 зупинено.

19.03.2026 о 14.00 год. компетентними органами Республіки Польща на українсько-польському кордоні в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Устигул-Зосін» Волинської області здійснено видачу (екстрадицію) правоохоронним органам України громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого поміщено відповідно до гарантій, наданих Офісом Генерального прокурора, до державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№8)».

19.03.2026 року постановою слідчого СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_13 досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 15.07.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002290 відновлено.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, викладені та підтверджуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема: висновком КУ «Бюро судово-медичної експертизи» ХОР №43/951 від 05.02.2025 на підставі судово-медичної експертизи за матеріалами справи за фактом смерті ОСОБА_9 , відповідно до якого: при вивчені наданих матеріалів справи встановлені такі тілесні ушкодження, які за механізмом виникнення та ступнем тяжкості віднесені до двох груп: ушкодження 1 групи: крововиливи в м`язи шиї та в діафрагму, крововилив і рана слизової оболонки нижньої губи. Виникли від дії тупого предмету, від здавлення шиї і закриття отворів роту і носу рукою (руками). Крововилив в діафрагму виник від різких скорочень діафрагми при намаганнях зробити вдох при непрохідності повітря по дихальним шляхам. Ушкодження цієї групи виникли незадовго до смерті, за декілька хвилин до неї, відносяться до тяжких за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному зв`язку зі смертю; ушкодження 2 групи: садна правого ліктя, шкіри в проєкції кісток тазу, крововиливи в м`які тканини грудної клітки і в зв`язки печінки виникли від дії тупого предмету, не виключено, під час боротьби і переміщення тіла по твердій поверхні. Крововиливи і м`які тканини грудної клітки і в зв`язки печінки можуть бути наслідком сильного здавлення грудної клітки і живота. Ушкодження цієї групи виникли незадовго до смерті, відносяться до легких тілесних і не знаходяться в причинному зв`язку зі смертю. Встановити послідовність спричинення ушкоджень не надається можливим. Не виключається можливість спричинення ушкоджень практично одночасно, в ході боротьби і спротиву потерпілої. Смерть настала від механічної асфіксії у вигляді здавлення шиї і закриття отворів роту і носа. Відомості про стан розвитку трупних явищ під час «Судебно-медицинского исследования» трупу ОСОБА_9 не виключає дату настання смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 . Час смерті за наданими даними встановити не можливо. Тілесних ушкоджень в області статевих органів, анального отвору, у верхній частині стегон, на сідницях в наданих матеріалах справи не визначається; висновком КУ «Бюро судово-медичної експертизи» ХОР №42/950 від 06.02.2025 на підставі судово-медичної експертизи за матеріалами справи за фактом смерті малолітньої ОСОБА_10 , відповідно до якого: при вивчені наданих матеріалів справи встановлені такі тілесні ушкодження, які за механізмом виникнення та ступнем тяжкості віднесені до трьох груп: ушкодження 1 групи: крововиливи в м`язи шиї, крововиливи в слизову оболонку нижньої губи, синець спинки носу. Ушкодження цієї групи виникнули незадовго до смерті, за декілька хвилин до неї, від дії тупого предмету, від здавлення шиї і закриття отворів роту і носу рукою (руками), відносяться до тяжких за критерієм небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю; ушкодження 2 групи: вивих лівого кульшового суглобу, крововиливи і садна на внутрішній поверхні стегон, на лобку, розрив дівочої пліви, рана в області входу до піхви, крововиливи в стінку матки і піхви. Ушкодження цієї групи виникли незадовго до смерті, від дії тупого предмету (предметів), вивих лівого кульшового суглобу відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я. Характер ушкоджень у сукупності вказує на те, що вони спричинені при насильницькому розсуванні ніг з великою силою, скоєнні статевого акту- введення до піхви (з порушенням цілісності чо пліви) предмету, розміри якого переважають природню розтягненість піхви. Ушкодження 3 групи: крововиливи в потиличну ділянку і в лівий скроневий м`яз, крововилив в білочну оболонку лівого ока, синець на повіках лівого ока, синець в поперековій ділянці. Виникли незадовго до смерті, від дії тупого предмету (предметів), відносяться до легких тілесних ушкоджень. Смерть настала від механічної асфіксії у вигляді здавлення шиї і закриття отворів роту і носу. Відомості про стан розвитку трупних явищ під час «Судебно-медицинского исследования» трупу ОСОБА_10 не виключає дату настання смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 . Час смерті за наданими даними встановити не можливо; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка показала, що з метою приховування вчиненого злочину та введення в оману органів досудового розслідування, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після вчинення вбивства, зателефонував своїй матері ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка під час окупації м. Херсона виїхала до м. Києва, і проживала у свого сина ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , повідомивши про всі обставини вбивства. Вони разом придумали версію того, що трапилося, яка полягала в тому, що вбивство ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були нібито вчинені російськими окупантами з метою начебто покарання за родинні стосунки ОСОБА_17 з ОСОБА_18 , 1989 р.н., який є військовослужбовцем ЗСУ. Після цих подій ОСОБА_19 був затриманий та утримувався в ІТТ ГУНП в Херсонській області, після чого його перевели до ДУ «Херсонський слідчий ізолятор». Будучи затриманим, ОСОБА_19 зателефонував їй та повідомив, що його звинувачують у вбивстві ОСОБА_17 та ОСОБА_20 . Перед деокупацією м. ОСОБА_21 вивезли до ТОТ АР Крим; протоколом огляду від 18.07.2022 публікації в мережі Інтернет на відкритій веб-сторінці Телеграм-каналу «ГУ МВД Херсонской области» з опублікованим відеозаписом, на якому чоловік зізнається у вбивстві жінки, 1982 р.н., та доньки 2005 р.н., в ході побутової сварки, яка виникла на ґрунті ревнощів; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який показав, що потерпіла ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була його рідною сестрою. Також повідомив, що між його сестрою та ОСОБА_6 почали виникати конфлікти через його систематичне зловживання алкоголем та не бажання працювати. У зв`язку з цим, на початку 2021 року його сестра стала ініціатором розірвання шлюбу, подавши відповідну заяву до суду; протоколом допиту свідка ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який показав, що 15.07.2022 близько 06.30 год. йому зателефонував ОСОБА_23 та попросив приїхати до нього за місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 та привезти пляшку горілки. Коли свідок приїхав на місце, ОСОБА_23 йому повідомив, що цієї ночі до них за місцем мешкання прийшли російські солдати, які зґвалтувати та вбили у приміщенні ванної кімнати будинку його дружину ОСОБА_17 , та падчерку. Поліцію ОСОБА_23 категорично відмовлявся викликати та вмовляв свідка допомогти йому позбавитися від тіл, а саме вивезти їх до річки та утопити, на що свідок йому відмовив. Коли свідок перебував вдома у ОСОБА_19 , останньому зателефонувала мати вбитої ОСОБА_17 та ОСОБА_19 їй повідомив, що з ОСОБА_17 усе добре та вона пішла до лікарні і пізніше перетелефонує. При огляді житлового будинку ОСОБА_24 , свідок не побачив слідів злому, проведення обшуку, порушення речей та слідів катувань. Будь-яких слідів, які б вказували на перебування вночі у будинку військових рф не було. На подвір`ї Французових перебувала велика собака «алабай» та три шпіца, які не були прив`язані. Після чого свідок привіз ОСОБА_6 та його малолітнього сина до місця мешкання його бабусі ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_2 . Залишивши сина у своєї бабусі ОСОБА_6 поїхав до магазину «Епіцентр» де придбав скоч, будівельні пакети та плівку з метою подальшого пакування та приховування тіл ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Крім того, ОСОБА_6 у 2023 році телефонував ОСОБА_22 та намагався виправдатись у скоєному кримінальному правопорушенні; протоколом допиту свідка ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , який показав, що під час окупації м. Херсона він був затриманий військовими рф та утримувався у ІТТ в м. Херсона розташованому, по вул. Теплоенергетиків, 3. Влітку, а саме у липні 2022 року до камери, де він утримувався наглядачі ІТТ привели затриманого чоловіка та повідомили, що він підозрюється у скоєнні вбивства дружини і доньки. При спілкуванні з вказаним чоловіком, останній повідомив свідку, що дійсно вбив дружину та доньку, перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_26 , під час якого серед пред`явлених для впізнання фото свідок впізнав ОСОБА_6 , як невідомого чоловіка, який був затриманий за вбивство дружини і доньки та який зізнався у скоєнні вказаного злочину; протоколом допиту свідка ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , який показав, що він раніше був знайомий з ОСОБА_28 , який влітку 2022 року приходив до нього додому та повідомив про вбивство дружини і доньки військовими рф та просив свідка привезти його на автомобілі за місцем мешкання. При спілкуванні ОСОБА_19 був у неадекватному стані та в стані алкогольного сп`яніння, на що свідок йому відмовив у допомозі, аргументуючи це тим, що коли ОСОБА_19 вживав алкогольні напої, міг вести себе не адекватно та свідок не бажав з ним спілкуватися в такому стані. ОСОБА_29 також просив ОСОБА_27 вивезти його через населений пункт ОСОБА_30 з тимчасово окупованого м. Херсона та його банківську картку, на що останній також відмовив. У подальшому ОСОБА_19 було затримано правоохоронними органами рф та місце його перебування не біло відоме, на зв`язок він не виходив; протоколом допиту свідка ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , який показав, що від колишньої дружини ОСОБА_32 у нього є двоє спільних доньок ОСОБА_33 та ОСОБА_20 . Станом на 24.02.2022 ОСОБА_17 з дітьми проживала у батьків у с. Чорнобаївка після чого вимушена була переїхати до м. Херсона, до будинку ОСОБА_24 , через постійні обстріли села. У подальшому ОСОБА_33 повернулася жити до с. Чорнобаївка через те, що не могла знайти спільну мову з ОСОБА_28 . В останнє він спілкувався з ОСОБА_17 за декілька тижнів до її вбивства по мобільному телефону. 16.07.2022 від доньки ОСОБА_34 свідку стало відомо про смерть ОСОБА_17 та ОСОБА_20 . Орієнтовно о 17:00 того ж дня свідок приїхав до будинку ОСОБА_24 , де оглянувши подвір`я і будинок, не виявив слідів пошкоджень або злому. Будинок був зачинений, вдома нікого не було, на подвір`ї були собаки сім`ї ОСОБА_24 . При спілкуванні з сусідами, останні йому повідомили про те, що декілька днів перед вбивством вони бачили ОСОБА_35 у стані алкогольного сп`яніння, а у ніч вбивства вони не чули шуму або чогось підозрілого, собаки на території подвір`я ОСОБА_24 не гавкали та до їх будинку ніхто зі сторонніх не приїздив; протоколом допиту свідка ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , який показав, що проживає неподалік будинку Французових. Влітку 2022 року він з дружиною вранці приблизно о 04:00 перебували на своєму подвір`ї та пили каву, коли зі сторони вул. Суботи почули жінку, яка говорила на підвищеному «Отойди от меня!» або « ОСОБА_37 меня!». Разом з розмовою жінки гавкали собаки. На той час собаки алабаї проживали у сім`ї ОСОБА_24 та у сусідів. У подальшому чоловік пішов у будинок. Наступного дня вранці приблизно в той же час свідок також чув гавкіт собак. Пізніше йому стало відомо про вбивство жінки та дитини у будинку ОСОБА_24 . Свідок пояснив, що за період окупації у їх районі було дуже тихо та було добре чути, що відбувається неподалік. У ніч вбивства нічого підозрілого не відбувалося, сусідські собаки та собаки Французових не гавкали. Загалом за час окупації військові рф не приїздили до вказаного житлового району, не чіпали нікого з місцевих мешканців. Хто може бути причетним до вбивства свідкові не відомо; протоколом допиту свідка ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , яка показала, що сім`я ОСОБА_24 проживає на розі вул. Суботи та вул. Героїв Крут неподалік від їх домоволодіння. У період окупації військові рф ніколи не заходили у їх район. Влітку 2022 року, на початку п`ятої години ранку, вона прокинулась з чоловіком та пила каву на своєму подвір`ї, коли почула, що зі сторони вул. Суботи розмовляла жінка, яка говорила «Не трогай меня, отойди!». Жінці ніхто не відповідав. Жінка так сказала декілька разів, говорила на підвищеному тоні. Разом з розмовою жінки гавкали собаки, але як тільки вона припиняла розмовляти собаки затихали, та шуму більше не було. На той час у сім`ї ОСОБА_24 проживали на території домоволодіння два алабаї, пізніше їх здається вивіз батько ОСОБА_24 . Зазвичай ці собаки часто гавкали, коли повз пробігали діти, проїздили мопеди тощо. Більше свідок ніякого шуму в той день не чула. Пізніше від сусідів свідкові стало відомо, що в цей день ОСОБА_24 з дружиною та дитиною були на дитячій площадці біля магазину, пили пиво та сварилися. Наступного дня приблизно о 04:00 вона знову з чоловіком пили каву на подвір`ї, та почула голос жінки яка говорила: «Отойди от меня, не трогай», голос у неї був роздратований, в той час сильно гавкали собаки. Їй ніхто не відповідав. Потім настала тиша, собаки перестали гавкати. Це все відбувалось хвилин двадцять. На допомогу ніхто не кликав. Шуму автомобілів свідок не чула, ніхто не проїздив. Інші собаки з інших домоволодінь не гавкали в цей час, вони завжди гавкають коли хтось знаходиться на вулиці або йде повз домоволодіння. На наступний день свідок бачила, як біля домоволодіння ОСОБА_24 працювали працівники окупаційної поліції. Від когось з сусідів їй стало відомо про вбивство жінки та дитини у будинку ОСОБА_24 . Свідок впевнена, що у ніч вбивства нікого зі сторонніх не було, так як було тихо та не гавкали собаки. Від сусідів, які були понятими на місці скоєння злочину їй стало відомо, що жінку та дитину вбив ОСОБА_24 , після чого помістив труп дружини у бочку та також він убив падчерку. Свідок впевнена, що до вбивства жінки та дитини причетний ОСОБА_24 , так як нікого стороннього на той час на їх районі не було; протоколом допиту свідка ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , яка показала, що уже давно знайома з сім`єю ОСОБА_24 , які проживають по сусідству. За три дні до вбивства від трансформаторної будки зі сторони річки йшов ОСОБА_40 з дружиною, дівчинкою років п`яти та хлопчиком, їх спільним сином. Дружина при розмові з ОСОБА_19 сказала, що вони ніколи не будуть разом. Коли жінка підійшла ближче, свідок побачила у неї під оком старий синець жовтуватого кольору. У подальшому вони пішли додому. Потім два дні підряд свідок чула сильний дитячий плач з домоволодіння ОСОБА_24 , це плакала дівчинка. На третій день у першій половині дня свідок побачила ОСОБА_19 , коли спускалась додому по АДРЕСА_3 . В цей час ОСОБА_19 йшов від дому у напрямку магазину по вул. Дніпропетровській. Був у знервованому стані, блідий та махав кулаками рук. Свідок у нього запитала що трапилось, але ОСОБА_19 нічого не відповів та пройшов повз неї махаючи руками. Приблизно через 15 хвилин, коли свідок була вдома, до неї прийшли працівники окупаційної поліції та повідомили про вбивство жінки та дитини у будинку ОСОБА_24 . Свідок завжди спостерігала за тим, що відбувається в районі її проживання та впевнена, що у ніч вбивства ніхто з військовослужбовців рф або представників окупаційної влади до будинку ОСОБА_24 не приїздив так як вночі ніяких сторонніх звуків не було чути. Свідок припускає, що до вбивства причетний ОСОБА_23 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_41 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , яка показала, що з ОСОБА_42 вона особисто знайома протягом 9 років, оскільки проживає по сусідству. У ОСОБА_19 була дружина ОСОБА_17 , та спільна дитина син ОСОБА_43 . У подальшому вони розлучилися. Після початку повномасштабного вторгнення вони переїхали жити до батьків ОСОБА_19 , по сусідству. 14.07.2022 о 16:00-17:00 свідок йшла до магазину, який знаходиться по вул. Дніпропетровська, у напрямку вул. Чорноморська, коли на розі вул. Суботи та Дніпропетровська вона зустріла ОСОБА_17 з коляскою та молодшою донькою. Свідок пройшла повз та не спілкувалась з нею. Приблизно через 15 хвилин свідок поверталась назад і ОСОБА_17 стояла на тому ж місці з ОСОБА_19 , який був у стані алкогольного сп`яніння та між ними зав`язалась сварка. Пізніше свідкові від куми ОСОБА_44 , яка на той проживала по вул. Дніпропетровська, стало відомо, що у той же вечір 14.07.2022 вона бачила ОСОБА_19 та ОСОБА_17 , які стояли у неї під вікнами будинку та сварилися. ОСОБА_19 під час сварки кричав що уб`є ОСОБА_17 , після чого забрав коляску з дитиною та пішов вниз до річки. ОСОБА_17 продовжувала стояти і чекати їх та плакала. Вночі 14.07.2022 на вулиці було тихо, не було ніяких підозрілих звуків. 15.07.2022 приблизно о 21:00 свідок з чоловіком та дітьми ввечері поверталися додому та на розі вул. Суботи та вул. Дніпропетровська стояв темний автомобіль, з шашкою служби таксі. Чоловік зупинився біля автомобіля та почав з кимось розмовляти, хто був у авто свідок не бачила та пішла з дітьми додому. Через хвилин 30 чоловік повернувся додому та розповів жінці про смерть ОСОБА_17 та її доньки, тіла яких перебувають у будинку ОСОБА_24 . Зі слів чоловіка, ОСОБА_19 особисто провів його у будинок та показав трупи. ОСОБА_19 розповів, що у ніч з 14.07.2022 на 15.07.2022 до них у будинок залізли чотири російських солдати, які ґвалтували ОСОБА_17 за те, що її брат АТОвець. У подальшому військові вбили ОСОБА_17 та її доньку. Свідок особисто у цю ніч нічого не чула, було тихо. На подвір`ї сім`ї ОСОБА_24 жила велика собака алабай та у них було багато собак породи Шпіц, близько 6 штук, вони завжди гавкали, але в цю ніч свідок їх не чула. 16.07.2022 на ранок до будинку ОСОБА_24 приїхала слідчо-оперативна група окупаційної влади. В цей час додому до свідка прийшов ОСОБА_23 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та пив чай на подвір`ї з чоловіком свідка. ОСОБА_19 просив чоловіка допомогти заховатися від поліції, бо російські військові уб`ють його і сина, якщо він звернеться до правоохоронних органів. Свідок вийшла з будинку на подвір`я до чоловіків та побачила, що їх ніде немає і зрозуміла, що кудись пішли через заднє подвір`я, щоб їх ніхто не бачив. Після того, як чоловіки пішли додому до свідка прийшли працівники окупаційної поліції, які повідомили, що розшукують ОСОБА_19 за підозрою у скоєні вбивства дружини та падчерки. Свідок їм повідомила, що ОСОБА_19 був у них та нещодавно пішов у невідомому напрямку. Пізніше свідкові стало відомо, що ОСОБА_19 був затриманий окупаційною поліцією та в мережі інтернет вона побачила відеозапис на якому ОСОБА_19 зізнається у скоєні ним вбивства ОСОБА_17 через ревнощі та вбивства падчерки, у зв`язку з тим, що остання стала свідком вбивства ОСОБА_17 та погрожувала про це розповісти родичам; протоколом допиту свідка ОСОБА_45 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , який показав, що 15.07.2022 близько 21:00 ОСОБА_6 , покликав останнього до будинку та розповів про вбивство дружини та падчерки, яке скоїли російські військові. ОСОБА_46 бачив тіло жінки в бочці в будинку. При цьому ОСОБА_6 йому розповів, що його зв`язали, посадили у ванній, де і катували ОСОБА_17 , били дубинкою та ґвалтували. Потім в одній із кімнат, невідомий військовий наступив на горло ногою дитині та задушив її. ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_47 допомогти йому позбавитись тіл вбитих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на що ОСОБА_46 йому відмовив. 16.07.2022 вранці, під час проведення ОМП поліцією рф, ОСОБА_6 прийшов до будинку Внукових та попрохав ОСОБА_48 провезти його через інший вихід, тому що працівники окупаційної поліції затримають його та повішають на нього вбивство; протоколом допиту свідка ОСОБА_49 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , яка показала, що 14.07.2022 близько 16:00 разом зі свою донькою перебувала на вулиці біля свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , в цей час ОСОБА_6 йшов по вулиці разом з дитиною в колясці та дружиною ОСОБА_9 . Вони сварились між собою, ОСОБА_6 сказав: «я тебя убью!». Після чого направився разом з дитиною у бік річки.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Щодо ризиків, зазначених у клопотанні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Згідно ч. 2 ст. 115 КК України передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 152 КК України передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Отже, відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені п.п. 1, 2, 10 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 152 КК України, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , є особливо тяжкими, які передбачають можливість реального позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, що дає підстави вважати, що підозрюваний з метою ухилення від кримінального покарання може переховуватися від органів досудового слідства та суду. При цьому слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 перебував за межами України, а на територію України доставлений компетентними органами Республіки Польща.

Таким чином, зібраними в ході досудового розслідування доказами доведено, що підозрюваний ОСОБА_6 переховувався від органів досудового розслідування, прокуратури та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перебував за межами території України та був оголошений у міжнародний розшук.

Отже, з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри за п.п. 1, 2, 10 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 152 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків у кримінальному провадженні. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами, ОСОБА_6 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 статті 177 КПК України прокурором в судовому засіданні не доведено.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, в разі визнання винуватим у вчиненні якого підозрюваному загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі. Також слідчим суддею враховуються: вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 , який народився 1984 року, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, інвалідність не встановлювалась; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, а саме: ОСОБА_6 розлучений, має 5-річного сина, який проживає з бабусею, має постійне місце реєстрації, за яким не проживає; має постійне місце проживання у Польщі. ОСОБА_6 має професійно-технічну освіту, офіційне джерело доходу на території України відсутнє, працює ДМК «Сталь» у Польщі, раніше не судимий, повідомлень про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не має.

Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного на свободу.

Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_6 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та є достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантію його належної процесуальної поведінки на даній стадії кримінального провадження, отже, підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу, на чому наголошувала сторона захисту, на даній стадії кримінального провадження відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

Частиною 4 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи, що ОСОБА_6 , як зазначалось раніше, обґрунтовано підозрюється у вчиненні ряду злочинів, які є особливо тяжкими злочинами, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі. Під час вчинення злочинів, передбачених п.п. 1, 2, 10 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 152 КК України, підозрюваний застосовував насильство проти життя і здоров`я потерпілих, беручи до уваги дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не вбачає правових підстав для призначення альтернативного запобіжного заходу та визначення розміру застави. Обраний щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченого та є достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантію його належної процесуальної поведінки на даній стадії кримінального провадження.

Відповідно до змісту ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Згідно положень ч. 4 ст. 196 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 197 цього Кодексу.

Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 309 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 28.04.2026 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 24.03.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1