Справа № 189/825/25
Провадження № 1-КП/484/105/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001649 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , проходив військову службу за мобілізацією на посаді старшого стрільця 3 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», СЗЧ, раніше не судимого, паспорт НОМЕР_2 , виданий 31.05.2006 року Первомайським РВ УМВС України в Миколаївській області, РНОКПП НОМЕР_3 , затриманого 13.02.2025 року, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою 28.03.2025 року, який продовжено на строк до 04.09.2025 року,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.5 КК України.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

захисниці адвоката ОСОБА_10 , -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2022 року ОСОБА_9 призвано на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та того ж дня направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_4 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 № 29 (по стройовій частині) від 29.12.2022 року ОСОБА_9 призначено на посаду курсанта військової частини НОМЕР_4 та визначено таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою, у військовому званні «солдат».

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 29 (по стройовій частині) від 29.01.2023 ОСОБА_9 призначено на посаду старшого стрільця 3 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 та визначено таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою, у військовому званні «солдат».

Згідно положень п.2 ч.1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.

Відтак, з 29.12.2022 ррку, тобто з моменту зарахування ОСОБА_9 до списків особового складу військової частини НОМЕР_4 , він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.

Згідно п.п.1,3 ч.4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про запроваджений в країні воєнний стан та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_9 достеменно було відомо і до часу нез`явлення на до місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_9 , відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, 09 серпня 2023 року солдат ОСОБА_9 - військовослужбовець, який проходив військову службу за мобілізацією на посаді старшого стрільця 3 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, не з`явився вчасно на службу.

Зокрема, після закінчення щорічної відпустки він, не маючи поважних причин, не прибув до тимчасового місця дислокації військової частини НОМЕР_1 поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 , до якого мав прибути після закінчення відпустки 09 серпня 2023 року, та незаконно перебував поза її межами, проводячи час на власний розсуд.

Протягом періоду після свого нез`явлення до місця служби ОСОБА_9 не повідомляв про своє місцезнаходження органи військового управління та правоохоронні органи, уникаючи виконання службових обов`язків, чим грубо порушив вимоги військових статутів та чинного законодавства України.

Надалі, 25.12.2024 року солдат ОСОБА_9 добровільно прибув до Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, розташованого у місті Первомайську Миколаївської області та повідомив про себе як про військовослужбовця, який ухиляється від військової служби.

Таким чином солдат ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч.5 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_9 зазначив, що вину визнає частково, не згоден з фактичними обставинами, викладеними в обвинуваченні, оскільки не заслуговує на ту посаду, яку обіймав.

Обвинувачений ОСОБА_9 пояснив, що раніше строкову військову службу не проходив. У 2022 році був мобілізований до лав ЗСУ і направлений до учебки. Там отримав військово-облікову спеціальність. Заявив про те, що бажає служити в ДШВ. На повторному медичному огляді сказали, що в ці війська він не пройде, тому що у нього був перелом лівої ключиці.. Йому запропонували потренуватися і якщо зможе, тоді переведеться. До відпустки він вже розумів, що з відпустки не повернеться, тому що через перелом ключиці був мобілізований незаконно. Він не знав як вирішити це питання, його не переводили на іншу службу і він думав, що вирішить все у військоматі в м. Первомайську, коли буде у відпустці. Але на нього подали за СЗЧ. У нього не було лікарняного, він не був у наркотичному стані, у нерухомому стані. Йому дзвонили з бригади, щось пропонували, але він не розуміє цієї військової служби. На фоні стресу після відправки у бойову частину біля Слов`янську, а потім біля Покровську він отримав стрес через прильоти і обстріли. Вони зібралися і поїхали звідти в інше місце, потім у Дніпропетровську область в с. Просяне. Звідти він поїхав у відпустку і не повернувся на службу через свій фізичний і духовний стан. На службі потрібно щось завантажувати, він не витримував і його побратими з цим погодилися. З відповідним рапортом до командира він не звертався. Думав, що буде дома, тому що у нього нема військової посади, тільки учебка. Він виїхав у відпустку, прийшов до військомату, став на облік і був дома. Потім подзвонив знайомий з бригади і сказав, що він рахується як СЗЧ. Прокурор пропонував йому пройти повторне ВЛК, але його перенесли у м. Вознесенськ, а він не знає де там що знаходиться. Через свій морально-психологічний стан він відмовився і його затримали. Він служив у військовій частині НОМЕР_1 , там звертався до медичної частини, користувався мазями, вживав знеболювальне, скаржився на біль у ключиці. Він не міг грузити мішки. Він не знав як правильно звернутися з рапортом про повторне ВЛК. Коли призивався і проходив медкомісію, надавав рентгенівські знімки.. До мобілізації проходив лікування у медзакладах, оперували його у Києві у 2020 році, але його визнали придатним, хоча він обмежений у русі. Від народження він жив у Первомайському районі, вчився у ліцеї в м. Южноукраїнську, трохи жив в м. Києві, на обліку у медзакладах не стояв. Він не пройшов ВЛК за направленням, яке йому дав прокурор. Йому роз`яснювалося право на звільнення від кримінальної відповідальності, але він не має контактів, щоб обрати військову частину. Він втратив військовий квиток і у нього нема відповідного військового документу. 25.12.2024 року він не добровільно прибув до Первомайського РВП, його викликала поліція.

Під час продовження запобіжного заходу 10.12.2025 року ОСОБА_9 пояснив, що коли працював на Феронікелевому комбінаті, підпав під булінг, тому що у нього була карта Сбербанку Росії. Це продовжилося і в армії, і в тюрмі. Вважає, що саме через це на нього «навісили» різні статті. Зазначив, що вчинив СЗЧ, не розуміючи свого становища, бо в армії до нього відносилися як до сепаратиста.

Позиція захисту полягає в тому, що після мобілізації стан психічного здоров`я ОСОБА_9 погіршився, внаслідок чого він не міг повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На початку судового розгляду обвинувачений заявив, що може оспорити обвинувачення, але для цього йому потрібно пройти лікарів.

За таких обставин, не зважаючи на те, що з пояснень обвинуваченого встановлено, що він фактичні обставини справи не оспорює, судом досліджені всі докази у справі.

Крім пояснень самого обвинуваченого, вина ОСОБА_9 підтверджується наданими стороною обвинувачення письмовими доказами.

Так, з повідомлення про вчинення кримінального правопорушення № 13603 від 19.08.2023 року та витягу з ЄРДР вбачається, що за повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 27.10.2023 року внесено інформацію до ЄРДР і розпочате кримінальне провадження № 001649 за фактом самовільного залишення 09.08.2023 року військової частини НОМЕР_1 , розташованої в АДРЕСА_2 , старшим стрільцем аеромобільного взводу аеромобільної роти НОМЕР_5 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 - солдатом ОСОБА_9 /т.1 а.с.123,124/.

З витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 29 від 29.01.2023 року вбачається, що солдата ОСОБА_9 , призначеного наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 23.01.2023 року №11-РС у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , які прибули із військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_2 , з 29.01.2023 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення, визнано таким, що справи і посаду прийняв /т.1 а.с.129/.

Згідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 205 від 22.07.2023 року (по стройовій частині) з 22.07.2023 року солдата ОСОБА_9 вважати таким, що вибув у щорічну відпустку з 22.07.2023 року по 07.08.2023 року /т.1 а.с.130/.

З рапорту т.в.о. командира 2 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_12 від 09.08.2023 року вбачається, що 09.08.2023 року о 08.00 годині під час перевірки наявності особового складу виявлено відсутність солдата ОСОБА_9 , який не повернувся зі щорічної відпустки /т.1 а.с.125/, що також підтверджується доповіддю за фактом неповернення солдата ОСОБА_9 з відпустки /т.1 а.с.126/.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 № 223 від 09.08.2023 року (по стройовій частині) солдата ОСОБА_13 визнано таким, що н повернувся з відпустки, знято з усіх видів забезпечення /т.1 а.с.131/.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.08.2023 року призначене службове розслідування за даним фактом /т.1 а.с.127-128/.

Шлях проходження коренем ОСОБА_14 , військової служби відображено у його військовому квитку серії НОМЕР_6 /т.1 а.с.161/.

Факт самовільного залишення ОСОБА_9 військової частини також підтверджується Актом службового розслідування /т.1 а..132-137/ та наказом командира військової частини НОМЕР_1

№ 1945 від 18.08.2023 року Про результати службового розслідування за фактом нез`явлення з відпустки до військової частини /т.1 а.с.138-140/.

При цьому з наданих суду довідок медичних установ вбачається, що солдат ОСОБА_9 проходив медичне обстеження і визнаний придатним до проходження військової служби. Так, згідно медичної характеристики начальника медичної служби в/ч НОМЕР_1 солдат ОСОБА_9 на момент мобілізації скарг на стан здоров`я не пред`являв, документів про стан здоров`я не надавав, за час проходження військової служби за медичною допомогою не звертався, скарги відсутні, фізично розвинений добре, видимих ушкоджень не виявлено, загальний стан задовільний /т.1 а.с.142/. Згідно інформації ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 21.12.2022 року комісією визнаний придатним до військової служби, був призваний на військову службу на підставі Указу Президента України №69/22 «Про загальну мобілізацію» у військову частину НОМЕР_7 /т.1а.с.148/. Згідно повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 11.02.2025 року під час призову ОСОБА_9 про наявність підстав для відстрочки від мобілізації, наявність інвалідності та стан здоров`я, що , що перешкоджає йому виконувати військовий обов`язок, не повідомляв. Також ОСОБА_9 не повідомляв РТЦК про себе як про особу, яка самовільно залишила військову частину, будь яких заяв від нього не надходило. До вказаної інформації надано відповідні підтверджуючі додатки /т.1 а.с.149-150/: витяг з наказу про мобілізацію № 264 від 28.12.2022 року,/ т.1 а.с.150/, карта обстеження та медичного огляду /т.1 а.с.151/, висновок лікаря про те, що ОСОБА_9 придатний до військової служби /т.1 а.с.152/.

Також, свідок ОСОБА_15 пояснив суду, що проходив службу з ОСОБА_9 , обіймав посаду командира роти з психологічної підтримки персоналу. ОСОБА_9 09.08.2023 року був відсутній без дозволу і попередження під час ранкової перевірки ІІ роти в районі зосередження. До цього він перебував у відпустці і не повернувся. Дозволу на це не питав. Перевірку проводив заступник командира роти. Він теж був на шикуванні. Після виявлення відсутності ОСОБА_9 ходили на хату, де той мав жити, але його там не було. Також йому дзвонили, але він не відповідав. Більше він його не бачив. На той час він був солдатом як і ОСОБА_9 .

Оцінюючи в сукупності наведені вище докази з точки зору їх належності, достатності, допустимості і взаємозв`язку, суд дійшов до висновку, що факт самовільного залишення ОСОБА_9 , військової частини за викладених в обвинуваченні обставин знайшов своє повне підтвердження під час судового розгляду.

Крім того, з моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер. Тож самовільне залишення військової частини ОСОБА_9 вчинив під час дії воєнного стану.

При цьому версія сторони захисту про те, що ОСОБА_9 вчинив злочин у стані осудності чи обмеженої осудності, або захворів на психічну хворобу після вчинення злочину повністю, спростовується сукупністю досліджених судом доказів.

Так, згідно зазначених вище доказів ОСОБА_9 на момент мобілізації та під час проходження військової служби був придатним до військової служби, скарг на стан здоров`я не мав; психічних, неврологічних захворювань чи травм голови у нього не виявлено.

Згідно довідки №643 від 10.02.2025 року, яку видав ТВО командира в/ч НОМЕР_8 ОСОБА_9 за час проходження військової служби на стаціонарному лікуванні не перебував, за медичною допомогою не звертався /т.1 а.с.147/. Згідно довідок Первомайської ЦРЛ від 18.04.2024 року та Первомайської ЦМБЛ від 07.02.2025 року ОСОБА_9 на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває /т.1 а.с.162-163, 164-165/.

Як зазначено у характеристиці ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», затвердженій 14.08.2025 року, ОСОБА_9 за час перебування у вказаній установі вимоги режиму та правил внутрішнього розкладу не порушував, стягнень та заохочень не має. По прибуттю був обстежений медичними працівниками та психологом, під час співбесіди поводив себе спокійно, врівноважено, негативних емоцій не виявляв, почуттів та поведінкових реакцій не демонстрував, на контакт з працівниками установи йде легко, відкритий, відповідає стисло і по суті. До зловживань не схильний. На профілактичному обліку лікарів нарколога та психіатра до ув`язнення не перебував, психічних відхилень та психіатричних діагнозів не має. Настрій стійкий. Вольовими лідерськими якостями не відрізняється, може підпадати під негативний вплив більш стійких особистостей, має середній рівень особистісної тривожності, самооцінка адекватна, однак недостатньо критична. Не агресивний, спокійний, стриманий. Намірів аутоагресивного, суіцидального змісту не висловлював, проявів неадекватної поведінки не демонстрував, на відповідних профілактичних обліках установи не перебував. Психоемоційний стан врівноважений. Стосунки зі співкамерниками спокійні, у створенні конфліктних ситуацій не помічений. /т.1 а.с.225-226/.

Згідно інформації філії ЦОЗ ДКВС України в Миколаївській та Одеській областях № 885-МИ-25 від 27.08.2025 року ОСОБА_9 не має психо-наркологічної патології /т.1 а.с.227-228/.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №334 від 19.12.2025 року, проведеної на підставі ухвали суду від 05.09.2025 року, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, на будь-який психічний розлад на страждав. Він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час на психічний розлад не страждає, може на даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, в тимчасово хворобливому стані не знаходився. Він міг у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння та може на теперішній час усвідомлювати свої дії та керувати ними /т.2 а.с.72-79/.

Наведені досліджені судом документи з приводу психічного, неврологічного, психологічного стану обвинуваченого свідчать про його осудність.

При цьому під час проведення судово-психіатричної експертизи експертом взяті до уваги всі наявні у справі докази, а також витребувана судом медична документація за весь період життя ОСОБА_9 , матеріали кримінального провадження, які не були предметом дослідження суду та пояснення свідків, які були допитані судом за клопотанням сторони захисту.

Так, свідок ОСОБА_16 пояснила суду, що є сусідкою ОСОБА_9 , вони проживають через хату. Він виріс не її очах, любив працювати на городі, був хазяйновитим, домашнім, не гуляв, не випивав. Його батьки мають відхилення, вони незвичні. Батько має інвалідність І групи. Коли ОСОБА_9 прийшов у відпустку зі служби, ситуація в їх сім`ї змінилася, постійно було чути крики, нецензурну лайку, він кричав на батька. Вона бачила, як ОСОБА_9 сидів біля калюжі і говорив, що ловить рибу. Він говорив дивні речі, чиплявся до сусідів, не був ввічливим. Говорив, що продає квитки на виставку. Вона зрозуміла, що його психіка змінилася і вона почала його уникати, тому що всі контакти закінчувалися криками чи насмішками.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що знає обвинуваченого з дитинства, проживає через дві хати від нього. Батько ОСОБА_9 мав вади здоров`я. ОСОБА_9 був хорошою дитиною, до служби він працював, не дуже любив розмовляти. Після війни він став неадекватним, говорив, що у клубі кіно, виглядав неадекватно, ричав на матір, тікав до річки, перестав вітатися, сварився вдома, став іншою людиною.

Вказані свідки допитані судом за клопотанням сторони захисту на обґрунтування клопотання захисника про необхідність призначення судово-психіатричної експертизи. Даними поясненнями сторона захисту намагалася довести неадекватність поведінки обвинуваченого та його нездоровий психічний стан. Експертом вказані пояснення досліджені і оцінені під час проведення експертизи в сукупності з іншими об`єктами дослідження.

За наведених обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_9 вчинив інкримінований злочин і його дії правильно кваліфіковані за ст. 407 ч.5 КК України.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_9 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, а також данні про особу винного, який фактично себе винним не визнав, намагався уникнути кримінальної відповідальності, імітуючи поведінку психічно нездорової людини, має зареєстроване місце проживання, раніше не судимий, за місцем служби, за місцем проживання та за місцем попереднього ув`язнення характеризується посередньо; не одружений, дітей не має; інвалідності та хронічних захворювань, з приводу яких перебуває на медичному обліку, не має. Не виявив бажання повернутися на військову службу, за направленням прокурора ВЛК не пройшов.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшували, або відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено.

Враховуючи наведене, а саме данні про особу обвинуваченого, його вік, майновий та сімейний стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини вчиненого злочину, суд вважає, що виправлення ОСОБА_9 не можливе без ізоляції від суспільства. Покарання йому слід призначити в мінімальних межах санкції частини статті, за якою він обвинувачується, у виді позбавлення волі, як єдиного виду основного покарання, передбаченого в даному випадку.

Оскільки ОСОБА_9 засуджується до реального відбуття покарання за тяжкий злочин, з метою забезпечити в подальшому виконання вироку, суд на підставі ст. 374 КПК України вважає за необхідне до набрання вироком законної сили обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому строк відбуття покарання слід обчислювати з моменту затримання ОСОБА_9 , тобто з 13.02.2025 року.

На підставі ст. 72 КК України у строк відбуття покарання слід зарахувати час попереднього ув`язнення з 13.02.2025 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день позбавлення волі за один день попереднього ув`язнення.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.5 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_9 залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 обчислювати з моменту затримання в даному кримінальному провадження, тобто з 13.02.2025 року.

Зарахувати ОСОБА_9 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 13.02.2025 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день тримання під вартою за один день попереднього ув`язнення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок в частині запобіжного заходу підлягає негайному виконанню.

СУДДЯ: