Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/3304/26
Провадження № 1-кс/644/455/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2026 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання слідчого СВ ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні, начальником Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за за №0000135 від 31.01.2026 року про обрання запобіжного заходу відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, віськовослужбовця у війському званні солдат, перебуваючого на посаді пиляра лісопильного відділення інженерно-технічного взводу інженерно-технічної роти інженерного забезпечення ВЧ НОМЕР_1 , без постійного місця проживання, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого,

підозрюваного у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.5 ст.407 КК України,-

УСТАНОВИВ:

27.03.2026 року до Індустріального районного суду м. Харкова надійшло вищезазначене клопотання, в якому слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з триманням останнього в умовах Державної Установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, без визначення застави.

В обгрунтування клопотання слідчий зазначив, що впровадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000135 від 31.01.2026, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.407, ч.4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.11.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 60 (по стройовій частині) солдат ОСОБА_4 призначений на посаду пиляра лісопильного відділення інженерно-технічного взводу інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, відповідно до ст.ст.2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем військової служби за мобілізацією.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який на теперішній час продовжено.

Відповідно до вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження зобов`язаний доповідати безпосередньому начальникові.

Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Так, солдат ОСОБА_4 16.01.2025 не повернувся з лікувального закладу до розташування військової частини НОМЕР_1 , яке знаходилось у АДРЕСА_2 . (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений), у порушення ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст.11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, а саме, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів і начальників, без поважних причин, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 не повернувся з лікувального закладу до розташування військової частини НОМЕР_1 , яке знаходилось у АДРЕСА_2 , та у період часу з 16.01.2025 по 26.03.2026 перебував поза службою, проводячи час на власний розсуд.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 02.01.2026 приблизно о 23:00, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не представилось за можливе, ОСОБА_4 перебуваючи на посаді пиляра лісопильного відділення інженерно-технічного взводу інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, перебував за адресою: АДРЕСА_3 , де у нього раптово виник умисел направлений на таємне викрадення грошових коштів ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 з належній їй банківської картки АТ «ПУМБ» № НОМЕР_2 .

03.01.2026 року о 08:02:34 ОСОБА_4 маючи у користуванні раніше отриману від ОСОБА_7 банківську картку АТ «ПУМБ» № НОМЕР_2 , без дозволу останньої, достовірно знаючи пароль від вказаної банківської картки, діючи з єдиним умислом направленим на таємне викрадення невизначеної суми грошових коштів з вказаної банківської картки, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, шляхом зняття грошових коштів, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, 03.01.2026 року о 08:02:24 здійснив зняття грошових коштів в банкоматі CAHF9408 АТ КБ «Приватбанк» на суму 4000 грн.

Отже, 03.01.2026 року о 08:02:34, ОСОБА_4 таємно викрав грошові кошти з банківської картки № НОМЕР_2 , емітованої АТ «ПУМБ», належної потерпілій ОСОБА_7 , на загальну суму 4000 грн., розпорядившись коштами на власний розсуд, спричинивши своїми умисними протиправними діями потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вказану суму.

Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Письмове повідомлення про підозру у вчинені ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч.4 ст. 185 КК України складене та вручене ОСОБА_4 27.03.2026 року.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

-переховуватися від органів досудового розслідування або суду;

-незаконно впливати на свідків;

-незаконно впливати на потерпілу;

-вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Така потреба обумовлена наявністю в ході досудового розслідування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховуватися від органу досудового розслідування або суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, у зв`язку з чим, є достатньо підстав вважати, що останній з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, здійснити вплив на свідків, понятих, як благаючі або умовляючи їх, так і маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї за допомогою якої може погрожувати свідкам, понятим, експертам щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин.

На даний час ОСОБА_4 не має постійного джерела прибутку, з 16.01.2025 вчинив тяжкі злочини проти встановленого порядку несення військової служби, а також майновий злочин (крадіжку), жодних висновків для себе не зробив, тому може вчинити інші кримінальні правопорушення, тому в даному випадку існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового слідства та суду, незаконний вплив на свідків, можливість вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, у випадку обрання ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України.

Враховуючи вагомість наявних у кримінальному провадженні доказів щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_4 тяжких кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.5 ст.407, ч.4 ст. 185 КК України, а також неможливість запобігання зазначеним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з обмеженням свободи.

Одночасно, положенням частини 8 статті 176 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Таким чином, забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 та запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Допитаний в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 не оспорюючи свою вину просить суд не обирати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як в нього наявні тяжкі хвороби, а також він єдиний опікун своєї матері.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження, доходить дослідивши матеріали кримінального провадження, оцінивши надані сторонами докази, приходить до наступного висновку.

Слідчим судею встановлено, що 31.01.2026року за заявою ОСОБА_7 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000135 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, 25.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч.5 ст.407 КК України.

27.03.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч.5 ст.407, ч.4 ст.185 КК України.

Згідно ст.177 КПК Україна метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, міцність його соціальних зв`язків, репутацію, майновий стан.

Відповідно до п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

При цьому необхідно відзначити, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 Європейський суд з прав людини зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів за які передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Перевіркою даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він раніше в силу ст.89 КК України не судимий, однак відносно нього ухвалений вирок, який не набрав чинності та в провадженні суду перебуває кримінальне провадження за ч.4ст.185 КК України, яке не розгляянуте по суті у зв`язку з неявкою обвинуваченого , він неодружений, віськовослужбовець у війському званні солдат, перебуваючого на посаді пиляра лісопильного відділення інженерно-технічного взводу інженерно-технічної роти інженерного забезпечення ВЧ НОМЕР_1 , не має постійного місця проживання, тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, не має джерела доходів.

Довідок щодо незадовільного стану здоровья підозрюваний не надав.

З урахуванням тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватості; конкретних обставин кримінального правопорушення, та наведених даних про його особу, прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. п.1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може: переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України та оцінюючи сукупність обставин, передбачених ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч.4 ст.185 КК України; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання винним; дані про особу підозрюваного, наведені вище (вік; наявність соціальних зв`язків; майновий стан ) та його репутацію, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, адже жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленому ризику.

Таким чином клопотання слідчого є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Відповідно до ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтям 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

За таких обставин у зазначеному кримінальному провадженні суд не визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182 ч.5 , 183 ч.3, 193, 194, 196, 197, 206, 372, 395 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні, начальником Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000135 від 31.01.2026 року про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на строк шістдесят днів, а саме - до 25 травня 2026 року включно без визначення застави.

Зобов`язати слідчого СВ ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 негайно повідомити близького родича, члена сім`ї чи іншу особу за вибором підозрюваного ОСОБА_4 про взяття під варту останнього.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1