Справа № 462/728/25
провадження 1-кс/462/335/26
У Х В А Л А

04 березня 2026 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі

слідчої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання, ОСОБА_2

представника заявника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Львові клопотання про скасування арешту майна,

встановив:

представник заявника ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 через систему «Електронний суд» звернувся до слідчої судді Залізничного районного суду м. Львова із клопотанням про скасування арешту, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 30.01.2025 року в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001025 від 22.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України на автомобіль марки «BMW X3», чорного кольору, VIN-код: НОМЕР_1 , 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що у провадженні СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області перебуває кримінальне провадження № 0001025 від 22.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. 18.09.2025 року на підставі постанови про проведення слідчих дій на іншій території у ОСОБА_4 вилучено вказаний автомобіль марки «BMW X3», який було поміщено на спеціальний майданчик Кременчуцького РУП ГУНП у Полтавській області, а в подальшому передано працівникам ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області для зберігання на майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів. Представник зазначає, що з моменту вилучення автомобіля минуло понад п`ять місяців, при цьому жодних слідчих дій із транспортним засобом не проводиться, а ОСОБА_4 про підозру не повідомлено. На його думку, відсутні правові підстави для подальшого утримання майна в межах кримінального провадження. Автомобіль належить заявнику на праві приватної власності, яке зареєстровано в установленому законом порядку, він є добросовісним набувачем, придбав та зареєстрував транспортний засіб 16.01.2024 року, тоді як із заявою про вибуття автомобіля поза волею власника колишній власник ОСОБА_5 звернувся лише 21.10.2024 року. Претензій з боку потерпілого чи правоохоронних органів до заявника не заявлено. Заявник вважає, що подальше утримання та арешт автомобіля є непропорційним втручанням у його право власності, створює перешкоди у користуванні майном та негативно впливає на його повсякденне життя, оскільки він позбавлений можливості користуватися єдиним транспортним засобом. За таких обставин, на думку заявника, у зв`язку з відсутністю даних, які б виправдовували подальше обмеження його права власності накладений арешт підлягає скасуванню, а тому просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні представник заявник клопотання підтримав, покликаючись на мотиви такого, яке просить задовольнити.

Слідчий СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій просив розглянути дану заяву без його участі, при цьому щодо скасування арешту заперечив, покликаючись на призначення в межах вказаного кримінального провадження судової транспортно-товарознавчої експертизи на підставі постанови від 25.02.2026 року.

Заслухавши думку учасників, дослідивши мотиви клопотання та матеріали кримінального провадження за № 0001025 від 22.10.2024 року, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, слідча суддя дійшла наступних висновків.

З матеріалів кримінального провадження слідчою суддею встановлено, що 21.10.2024 року до ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області надійшла письмова заява від адвоката ОСОБА_7 , який представляє інтереси ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого проти його волі, шляхом обману та зловживанням довірою переоформили автомобіль марки «BMW Х-3», д.н.з. НОМЕР_3 , чим завдано матеріальних збитків на суму 415 000 грн.

Відомості за даним фактом 22.10.2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Постановою слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_6 від 28.01.2025 року автомобіль марки «BMW ХЗ» чорного кольору, номер кузова VIN-код НОМЕР_1 , 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчої судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 від 30.01.2025 року в рамках кримінального провадження № 0001025 від 22.10.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, накладено арешт на автомобіль марки «BMW ХЗ» чорного кольору, номер кузова VIN-код НОМЕР_1 , 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , що перебуває у власності ОСОБА_4 , 1984 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , із визначенням місця його зберігання, а саме на території спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУ НП у Львівській області, що за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Солонка.

Слідчою суддею встановлено, що 02.01.2024 року між ТОВ «ВТК КАРМАС» в особі ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , від імені якого діяла ОСОБА_9 на підставі довіреності серії НСА № 553915 від 24.05.2022 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 укладено Договір комісії № 8538/23/1/001532 , згідно якого ТОВ «ВТК КАРМАС» зобов`язався вчинити правочин щодо продажу транспортного засобу, а саме автомобіля марки «BMW ХЗ» чорного кольору, номер кузова VIN-код НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_3 за ціною, узгодженої сторони, а саме 200 000,00 грн.

15.01.2024 року між ТОВ «ВТК КАРМАС» (Продавець) та ОСОБА_4 (Покупець) укладено Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 8538/24/0079, предметом якого є автомобіль марки «BMW ХЗ» чорного кольору, номер кузова VIN-код НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_3 , який підписано сторонами.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 16.01.2024 року власником транспортного засобу марки «BMW ХЗ» чорного кольору, VIN-код НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_4 .

Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_4 від 23.09.2025 року останній повідомив, що з 25.02.2022 року він перебував на службі в Збройних Силах України, але з 08.12.2023 року звільнений з військової служби, у зв`язку із доглядом за дружиною. У грудні 2023 року ОСОБА_4 з дружиною ОСОБА_11 вирішили купити новий автомобіль, так як перед цим восени, він продав свій автомобіль «Chevrolet Aveo». У січні 2024 року ОСОБА_4 та ОСОБА_11 їздили по автомобільним майданчикам, що знаходяться у м. Кременчуці, а саме 16.01.2024 року він придбав автомобіль з автомобільного майданчика, що знаходиться по вул. Ярмаркова, 1, м. Кременчук, а саме- марки «BMW», моделі «Х3» 2013 року випуску, чорного кольору, номер кузова (шасі, рама) VIN-код НОМЕР_5 , номерний знак « НОМЕР_6 » шляхом укладання договору купівлі-продажу з ТОВ «ВТК КАРМАКС» транспортного засобу № 8538/24/0079 від 15.01.2024 року. Зазначив, що 16.01.2024 року самостійно звернувся до ТЦ МВС 5342, де в цей же день переоформив автомобіль та змінив номерний знак з « НОМЕР_6 » на « НОМЕР_2 ». Вказав, що до 18.09.2025 року користувався вищезазначеним автомобілем, про здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0001025 від 22.10.2024 року йому не було відомо. З ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , особисто не знайомий та не з`ясовував в них обставин події, яка склалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора (ст. 132 КПК України).

Пунктом 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачений такий вид заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з вимогами ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Статтею 16 КПК України передбачено недоторканість права власності як одну із засад кримінального провадження. Цією нормою передбачено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Разом з цим, слідчий суддя враховує, що в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

У відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із змісту вищезазначених норм КПК України та практики Європейського суду з прав людини, вбачається, що захист прав власника чи законного володільця майна, яке має значення для кримінального провадження, є пріоритетним, і ступінь втручання у право власності особи має бути співмірним потребам досудового розслідування.

Відтак, слідчою суддею з досліджених матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_4 є власником транспортного засобу марки «BMW ХЗ», VIN-код НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 . Дана обставина підтверджується укладеним та чинним договором купівлі-продажу, на підставі якого у встановленому законом порядку видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Будь-які відомості про визнання зазначеного договору недійсним або його оспорювання у судовому порядку в матеріалах кримінального провадження відсутні. Так само відсутні докази, які б свідчили про наявність спору щодо права власності на автомобіль чи про скасування державної реєстрації.

Крім того, в межах даного кримінального провадження жодній особі про підозру не повідомлено, що також підлягає врахуванню при оцінці обґрунтованості подальшого втручання у право власності заявника.

Враховуючи те, що у даному кримінальному провадженні за участю вказаного автомобіля у органу досудового розслідування було достатньо часу для проведення всіх необхідних слідчих та процесуальних дій, в тому числі будь-яких інших експертних досліджень, пов`язаних із тимчасово вилученим транспортним засобом, а арешт на цей транспортний засіб накладено з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні з метою збереження речових доказів, даний автомобіль належить заявнику, слідча суддя дійшла висновку, що обставини, які стали підставою його арешту, частково перестали існувати, а подальше обмеження правомочності користування цим транспортним засобом буде непропорційним.

Щодо заперечень слідчого про неможливість скасування арешту з огляду на призначення експертизи, слідча суддя оцінює такі доводи критично. На переконання слідчої судді, сама по собі обставина призначення експертизи не є безумовною підставою для подальшого повного обмеження права користування майном. Проведення необхідних експертних досліджень не перешкоджає скасуванню арешту в частині користування транспортним засобом, оскільки автомобіль може бути наданий ОСОБА_4 на першу вимогу органу досудового розслідування для проведення відповідних слідчих (процесуальних) дій та експертиз.

Враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності в кримінальному провадженні, слідча суддя дійшла висновку, що клопотання слід задовольнити частково і скасувати накладений на транспортний засіб марки «BMW X3», чорного кольору, номер кузова VIN-код НОМЕР_1 , 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 арешт в частині заборони користування автомобілем (його експлуатації), залишивши чинною заборону відчужувати, розпоряджатися та проводити обліково-реєстраційні операції вказаного транспортного засобу.

Керуючись ст. ст. 376, 131, 132, 170,174 КПК України, суд,

постановив:

клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 30.01.2025 р. в кримінальному провадженні № 0001025 від 22.10.2024 р. на автомобіль марки BMW X3, чорного кольору, номер кузова VIN-код НОМЕР_1 , 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , залишивши чинними заборони на відчуження та розпорядження ним.

Виконання ухвали доручити слідчому СВ ВП №1 ЛРУП № 2 ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя: ОСОБА_1