Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

07 квітня 2026 року м. Рівне

Справа № 569/7095/25

Провадження № 11-кп/4815/199/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

заявника ОСОБА_6 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 14 квітня 2025 року, якою закрито кримінальне провадження №0000302 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 14 квітня 2025 року задоволено клопотання прокурора та закрито кримінальне провадження №0000302 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження.

На обґрунтування цих вимог апелянт, покликавшись на судову практику Верховного Суду, зазначила, що рішення місцевого суду щодо закриття кримінального провадження є передчасним, оскільки в клопотанні прокурора не відображено, що потерпіла вказувала про конкретну особу, яка причетна до вчинення цього кримінального правопорушення, а також не зазначені відомості, які саме слідчі було проведено органами досудового розслідування. Зазначене не дало можливості суду дати обґрунтовану оцінку того чи було здійснено слідчим належні заходи по збиранню та дослідженню доказів в порядку, визначеному ст. 91, 94 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), чи проведено в достатньому обсязі слідчі дії.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи ОСОБА_6 та її представника адвоката ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_5 щодо законності оскаржуваної ухвали, перевіривши матеріали судової справи та кримінального провадження, колегія судів приходить таких висновків.

Статтею 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) імперативно визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак, місцевий суд при постановленні зазначеної ухвали повною мірою не дотримався цих вимог закону.

Зокрема, з матеріалів судової справи вбачається, що Рівненським РВП здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження №0000302 від 27.01.2022 за ознаками кримінального правопорушення. передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, розпочатого на підставі заяви ОСОБА_6 про те, що приблизно 24.04.2019 невідома особа здійснила з її рахунку крадіжку коштів у сумі 30 000 грн.

Так, санкція ч. 1 ст. 185 КК передбачає покарання у виді штрафу у розмірі від однієї тисячі до трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, або у виді громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або у виді виправних робіт на строк до двох років., або у виді апробаційного нагляду на строк до п`яти років, або у виді обмеження волі на той самий строк, а отже, відповідно до положень ст. 12 КК вказане кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 49 КПК встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі і до дня набрання вироком законної сили минуло 3 роки.

Задовольняючи вказане клопотання прокурора, місцевий суд погодився з доводами щодо не встановлення особи, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення, та закінчення строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за його вчинення, а тому дійшов висновку про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК.

Однак, колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції передчасним.

Так, за приписами ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законність як засада кримінального провадження, з огляду на положення ч. 2 ст. 9 КПК, полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно зі ст. 25 КПК, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Пунктом 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим усіх зібраних та перевірених доказів.

Як убачається зі змісту клопотання прокурора, вона покликалась на те, що за результатами здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000302, проведення слідчих та оперативно-розшукових заходів, не встановлено особу, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення, підозра у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення жодній особі не повідомлялась.

Колегія суддів зауважує, що суд касаційної інстанції неодноразово зазначав, що в провадженні, де потерпілий вказує на конкретну особу як на таку, що вчинила кримінальне правопорушення стосовно нього, орган досудового розслідування за результатами всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження має вирішити питання про наявність чи відсутність події кримінального правопорушення, а в разі її встановлення - про наявність або відсутність ознак кримінального правопорушення в діянні конкретної особи, про достатність доказів для доведення винуватості конкретної особи в суді, про наявність/відсутність підстав до звільнення від кримінальної відповідальності конкретної особи.

У свою чергу суд під час вирішення питання про закриття кримінального провадження має враховувати, чи дотримано органом досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК).

Така практика Касаційного кримінального суду Верховного Суду відображена, зокрема, в постановах від 25 серпня 2021 року у справі № 142/536/20, від 29 червня 2022 року у справі № 725/3569/21, від 07 червня 2023 року у справі № 545/51/22, від 23 жовтня 2024 року у справі № 570/6533/23.

Хоча у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 не вказувала на конкретну особу, однак вона зазначала про те, що кошти з її рахунку були викрадені службовими особами АБ «ПриватБанк» та що ці особи підробили заяву з її підписом про розірвання договору.

Разом з тим, матеріали цього кримінального провадження свідчать про те, що в ході проведення досудового розслідування дізнавачем не було допитано заявника ОСОБА_6 , працівників КБ «ПриватБанк» стосовно обставин повернення вкладу ОСОБА_6 , зняття готівки з рахунку та інших обставин, які можуть мати істотне значення для встановлення істини у справі.

Окрім того, із заяви про вчинення злочину від 27.01.2022, поданої ОСОБА_6 до Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області, вбачається, що заявник зазначала про викрадення «ПриватБанком» з її особистого рахунку всієї суми пенсії у розмірі 30 000 грн, на підтвердження чого нею долучались документи, серед яких її заява про розірвання договору та перерахування коштів у сумі 38 236,58 грн на картку. При цьому ОСОБА_6 зазначала, що вказана заява підроблена банком і її підпис у цій заяві теж є підробленим.

Водночас, вказана обставина взагалі не перевірялась в ході досудового розслідування.

Поряд з цим, матеріали цього провадження свідчать про те, що дізнавач СД Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 відбирала зразки підпису ОСОБА_6 , однак відповідна почеркознавча експертиза призначена та проведена не була.

Колегія суддів зауважує, що клопотання прокурора не містить жодних відомостей, які саме слідчі (розшукові) дій були проведені під час здійснення цього досудового розслідування, проте місцевий суд, не викликавши у судове засідання заявницю ОСОБА_6 , взяв до уваги виключно доводи прокурора, викладені в клопотанні, які, як встановлено під час апеляційного розгляду, лише частково відображають обставини цього кримінального провадження, що призвело до неповноти судового розгляду.

Разом з тим, обставини цього кримінального провадження можуть свідчити про наявність складів інших кримінальних правопорушень, зокрема, передбачених ст. 190, 191, 200 КК України, що повинно бути перевірено з належною повнотою під час здійснення ефективного досудового розслідування.

Колегія суддів наголошує, що до обов`язків держави входять позитивні зобов`язання у сфері прав людини, метою, яких є: захист осіб; забезпечення достатніх юридичних засобів реагування на випадки порушення прав людини; гарантія проведення ефективного, оперативного та невідкладного розслідування випадків порушення прав людини незалежними компетентними особами; сприяння реалізації та забезпечення ефективного механізму юридичного, передусім судового захисту основоположних прав людини; запобігання порушення прав людини із боку третіх осіб.

Доктрина позитивних зобов`язань передбачає, що держава повинна не тільки володіти законодавством, що найбільш повно забезпечує дотримання як негативних, так і позитивних прав, але і вживати всіх необхідних заходів для того, щоб воно реально діяло, а не залишалося на папері. Тобто права мають бути забезпечені не тільки de jure, але і de facto. Але держава вільна у виборі конкретних заходів, які підлягають застосуванню, щодо повного та ефективного захисту тих чи інших прав людини. Позитивні зобов`язання держави не можуть тлумачитись як такі, що визначають конкретні засоби чи конкретні дії держави.

Єдиним критерієм для визначення того, чи дотримувалась держава в особі її органів влади цього обов`язку, є ефективність її дій у конкретній ситуації.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала місцевого суду про закриття зазначеного кримінального провадження є передчасною, постановленою без з`ясування усіх обставин цього кримінального провадження, а тому вона підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 14 квітня 2025 року, якою закрито кримінальне провадження №0000302 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, - скасувати.

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження №0000302 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3