Справа № 158/1136/26
Номер провадження 1-кп/167/72/26
У Х В А Л А

20 березня 2026 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000839 про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15 п. 4 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі КК),

в с т а н о в и в :

До суду в даному кримінальному провадженні від прокурора ОСОБА_8 надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. Метою продовження цього запобіжного заходу прокурор зазначає забезпечення виконання обвинуваченим

ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків і запобігання спробам:

1) переховуватися від суду (зважаючи на обвинувачення та тяжкість покарання, що передбачене за вчинення злочину, інкримінованого ОСОБА_5 ); 2) незаконно впливати на потерпілих у цьому кримінальному провадженні (обвинувачений проживає із потерпілими в одному будинку та може схиляти до зміни раніше даних ними показань);

3) вчинення іншого кримінального правопорушення ( ОСОБА_5 неодноразово висловлював намір спричинити тілесні ушкодження дітям та дружині). Покликається, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам.

Прокурор ОСОБА_8 підтримала вимоги клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_7 зазначив, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК, а сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає, що оскільки обвинувачений ОСОБА_5 є колишнім працівником установи виконання покарань, тому належить до категорії осіб, прирівняних до працівників правоохоронних органів, для яких перебування серед осіб, взятих під варту, пов`язане з ризиком для життя та здоров`я. Крім того, в обвинуваченого на утриманні перебувають четверо малолітніх дітей, він має тісні родинні зв`язки та постійне місце проживання. Просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за зареєстрованим місцем проживання в с. Липне Луцького району Волинської області, яке відмінне від місця проживання дружини та дітей, з покладенням на нього обов`язків, визначених ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Захисник ОСОБА_6 додав, що власником житла в с. Липне Луцького району є мати обвинуваченого ОСОБА_5 , яка не заперечує, щоб її син перебував під домашнім арештом за зареєстрованим місцем проживання. Крім того, для виключення можливості перетину кордону обвинуваченим, передбачив можливість вилучення в нього паспорта громадянина України для виїзду за кордон в межах домашнього арешту. Також зазначив, що прокурором не доведено наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки відсутні задокументовані факти вчинення обвинуваченим домашнього насильства відносно потерпілих. Просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт або заставу.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію своїх захисників.

Потерпіла ОСОБА_9 та її представник ОСОБА_10 висловили міркування про можливість застосування до обвинуваченого домашнього арешту.

Суд, заслухавши доводи прокурора, обвинуваченого та його захисників, думку потерпілої та її представника, дослідивши клопотання, дійшов таких висновків.

За нормою ч. 3 ст. 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ КПК.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що

він 28 листопада 2025 року приблизно о 10:30, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в буд. АДРЕСА_1 , діючи всупереч вимогам ст. 27 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», з метою умисного протиправного заподіяння смерті своїй дружині ОСОБА_9 , усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій і передбачаючи їх наслідки, з мотивів особистої неприязні, керуючись метою умисного протиправного заподіяння смерті останній з особливою жорстокістю, шляхом спалення, розуміючи, що такий спосіб позбавлення життя спричинить їй особливі страждання та нестерпний фізичний біль, усвідомлюючи, що ОСОБА_9 знаходиться неподалік відкритого полум`я, а саме пічного опалення, в присутності чотирьох спільних малолітніх дітей: ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , висловлюючи погрози вчинити вбивство дружини та не реагуючи на прохання дітей припинити протиправні дії, облив ОСОБА_9 бензином, внаслідок чого вона загорілася. В результаті вище вказаних дій ОСОБА_5 , остання отримала тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків волосяної частини голови, зап`ястя лівої руки, шкіри поясниці зліва І-ІІ ступеня. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_5 , будучи переконаним, що виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, та впевненим у тому, що внаслідок заподіяних ним тілесних ушкоджень у вигляді термічних опіків дружині, остання померла, ОСОБА_5 , після вчинення ним протиправних дій, залишив територію житлового будинку та пішов у невідомому напрямку. Однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_9 своєчасно самостійно загасила на собі полум`я. Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 п. 4 ч. 2 ст. 115 КК.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду. Спроби ж протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

З реєстру матеріалів досудового розслідування та відкритих даних, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою був застосований ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 29 листопада 2025 року та продовжений 21 січня 2026 року на підставі обґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 2 ч. 2 ст. 115 КК, та у зв`язку із наявністю ризиків переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Рожищенським районним судом Волинської області розпочато судове провадження зі стадії підготовчого судового засідання. Суд ще не перейшов до судового розгляду кримінального провадження, не заслухано показань обвинуваченого, потерпілих та не досліджено письмових доказів. Тобто в суді на даний час не досліджено обставин обвинувачення настільки, що можна було б судити про істотне зменшення ризиків, які стали підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і в підготовчому засіданні не усунуто обгрунтованості підозри.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою суд враховує, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічного позбавлення волі. Така обставина, як усвідомлення тяжкості покарання з урахуванням повідомлених обвинуваченим даних щодо працевлаштування за кордоном та можливості безперешкодного перетину кордону (обвинувачений має на утриманні чотирьох малолітніх дітей), може спонукати ОСОБА_5 переховуватися від суду та планувати втечу.

Щодо ризику впливу на потерпілих суд враховує встановлену кримінальним процесуальним законом процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

Наведене свідчить, що ризик впливу на потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом від них показань та дослідження їх судом. Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 проживають разом із обвинуваченим ОСОБА_5 в одному будинку, а тому, у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою і перебуваючи з ними в одному приміщенні, останній матиме можливість впливати на зазначених осіб. При цьому доводи про можливість перебування обвинуваченого під домашнім арештом за зареєстрованим місцем проживання у будинку батьків в с. Липне Луцького району Волинської області суд вважає безпідставними, оскільки стороною захисту не надано доказів, що це житло належить вказаним особам і вони не заперечують, щоб ОСОБА_5 перебував там. Суд зважає й на те, що зареєстроване місце проживання всіх потерпілих значиться в цьому ж будинку, а отже, вони матимуть можливість перебувати/проживати в ньому на тих самих підставах, що і обвинувачений. Таким чином є необхідність врахування й ризику незаконного впливу з боку обвинуваченого ОСОБА_5 на потерпілих у даному кримінальному провадженні, показання яких є необхідними для його розгляду в суді.

Водночас, у судовому засіданні не надано доказів, що підтверджують зазначені у клопотанні обставини систематичного вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 правопорушень, в тому числі домашнього насильства стосовно потерпілих, а отже прокурором доказами не доведено будь-якими об`єктивними даними ризику вчинення іншого кримінального правопорушення. На існування обставини, окрім зазначених, які б могли свідчити про вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, прокурор не посилається.

Під час розгляду клопотання прокурор довів, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, зокрема домашній арешт, на даному етапі судового провадження не забезпечить ефективне запобігання зазначених вище ризиків та в достатній мірі не гарантуватиме належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 . При цьому доводи захисника ОСОБА_7 щодо загрози життю і здоров`ю обвинуваченого у зв`язку із його попереднім працевлаштуванням в органах державної кримінально-виконавчої інспекції не підтверджуються документально, оскільки з листа ДУ «Луцький слідчий ізолятор» від 9 лютого 2026 року № СІ/663/3 слідує, що ці особи утримується в камерах окремо від інших ув`язнених (засуджених), з урахуванням вимог безпеки та недопущення вчинення щодо них будь-яких протиправних дій. Крім того, під час розгляду клопотання обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що за час перебування під вартою у ДУ «Луцький слідчий ізолятор» обставин, які б загрожували його життю чи здоров`ю, не виникало. Таким чином суд відхиляє доводи захисника про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Тому, враховуючи, окрім наведеного, дані щодо особи обвинуваченого, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до норми п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК є підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5

на 60 днів. При цьому тісні соціальні звязки не є визначальними чинниками у формуванні поведінки обвинуваченого.

Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою викликане інтересами дієвості кримінального провадження, з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуального обов`язку явки до суду за судовим викликом та запобігання можливостям обвинуваченого переховуватися від суду і незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні.

При цьому, беручи до уваги вимоги п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК та враховуючи встановлені підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178 КПК, одночасно із продовженням ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначає розмір застави.

Керуючись статтями 110, 177, 178, 183, 184, 315, ч. 2 ст. 369 КПК, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_8 задовольнити, а в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 відмовити.

Застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 (шістдесят) днів до 18 травня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Дата та час оголошення повного тексту ухвали: 23 березня 2026 року о 12 год.

50 хв.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3