Справа № 453/328/26
№ провадження 1-кс/453/94/26
УХВАЛА

про арешт майна

02 березня 2026 року слідчий суддя Сколівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №3 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000043, -

в с т а н о в и в :

у провадженні СВ відділення поліції №3 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000043 від 26 лютого 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Старший слідчий ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим прокурором Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, а саме на 2 секції бар`єрної сітки пластикового сітчастого полотна, червоно-жовтого кольору кожна, з яких становить довжину по 25 метрів, із забороною вчинення будь-яких дій пов`язаних з їх відчуженням,з метою збереження як речового доказу у кримінальному провадженні №0000043 від 26 лютого 2026 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 25 лютого 2026 року до ВП №3 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області надійшло повідомлення від представника гірськолижного комплексу «Захар Беркут» ОСОБА_5 , який повідомив, що протягом ночі 25 лютого 2026 року невідома особа вчинила крадіжку двох секцій бар`єрної сітки довжиною близько 25 метрів кожна, червоно-жовтого кольору, на схилі «Високий Верх», що в с. Волосянка, Стрийського району Львівської області. Сума викраденого майна встановлюється.

26 лютого 2026 року за вказаним фактом відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000043, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

26 лютого 2025 року вище вказану бар`єрну сітку визнано речовим доказом, оскільки на ній є наявні сліди злочину та сама по собі є речовим доказом, тому необхідно забезпечити зберігання речового доказу шляхом накладання на нього арешту.

Враховуючи вище наведене слідчий вважає, що в ході досудового розслідування кримінального провадження виникла необхідність у накладанні арешту на вказаний речовий доказ для збереження його, як речового доказу по вищезазначеному кримінальному провадженні з метою запобігання можливості його пошкодження, псування, приховування, знищення, перетворення чи відчуження, оскільки такий матиме значення речового доказу на досудовому розслідуванні кримінального провадження та в суді.

У судове засідання слідчий не з`явився, у поданому клопотанні просить справу слухати у його відсутності та відсутності власника транспортного засобу, задоволити подане ним клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження №0000043 слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Частиною 1 ст. 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст. 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з положень ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може буди накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

З матеріалів клопотання вбачаються достатні підстави вважати, що вилучена бар`єрна сітка є об`єктом кримінального правопорушення, тобто відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

Таким чином, дослідження та збереження бар`єрної сітки має важливе значення для кримінального провадження, майно, на яке просить накласти арешт слідчий, відповідає критеріям, визначеним у ст. 170 КПК України, оскільки прямо стосується предмету доказування у вказаному кримінальному провадженні. Вказані обставини є достатніми підставами, які передбаченими п.1 ч.2 ст. 167 КПК України, для арешту майна.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, наслідки арешту майна, зважаючи на те, що таке обмеження права власності є розумним та виправданим, приходжу до висновку, що клопотання є обґрунтованим, у звязку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170, 172, 173, 234, 235 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалив:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на 2 секції бар`єрної сітки пластикового сітчастого полотна, червоно-жовтого кольору кожна, з яких становить довжину по 25 метрів, з метою збереження як речового доказу у кримінальному провадженні №0000043 від 26 лютого 2026 року.

Зобовязати слідчого повідомити заінтересованих осіб про накладення арешту на майно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом пяти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6