ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/729/26 Справа № 202/1800/26 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,(в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_7 ,(в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали з кримінального провадження №0001411 за апеляційну скаргу прокурора відділу Дніпропетровської обласної ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 14 березня 2026 року, про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання домашнього арешту, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді від 14 березня 2026 року застосовано стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 11 травня 2026 року та покладено відповідні обов`язки.

Своє рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованою підозрою стосовно ОСОБА_7 . При цьому, слідчий суддя встановив наявність ризиків, що остання може: переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для досудового розслідування, незаконно впливати на інших підозрюваних, свідків у цьому кримінальному проваджені, вчинити інше кримінальне правопорушення. Також слідчий суддя врахував обставини зазначені в ст. 178 КПК України, тому дійшов висновку про можливість застосування домашнього арешту.

В апеляційній скарзі прокурор просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити заставу до 500 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 664 000грн., так як ОСОБА_7 систематично збувала наркотичні засобі за місцем проживання, є наркозалежною особою.

В апеляційному суді прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги.

Підозрювана заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані до клопотання слідчого матеріали, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки слідчого судді про застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до ст.ст.131,132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як встановлено ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, згідно до матеріалів клопотання у СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0001411 від 06.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

13.03.2026 року у порядку ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_7 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою та обираючи стосовно останньої запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя вірно, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст.177 КПК України, обставин, передбачених ст.178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст.196 КПК України ухвалив дане рішення.

Так, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні слідчого дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, яка підтверджується доданими до клопотання матеріалами. Також слідчий суддя правильно встановив наявність ризиків можливого переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для досудового розслідування, незаконно впливати на інших підозрюваних, свідків у цьому кримінальному проваджені, вчинити інше кримінальне правопорушення. Такі обставини відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряється.

При цьому слідчий суддя крім наявності ризиків, зазначених у п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 статті 177 цього Кодексу, врахував у сукупності всі обставини, у томі числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, а також що ОСОБА_7 раніше не судима, має малолітню дитину, та постійне місце проживання.

З урахуванням зібраних по справі доказів, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобіганню встановлених ризиків. На час апеляційного перегляду ОСОБА_7 обов`язків не порушив, так як таких даних не надано.

Доходячи до такого висновку, апеляційний суд враховує усталену практику Європейського Суду з прав людини, де у рішенні у справі «Хайредінов проти України», ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто, суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Таким чином, зазначені прокурором в апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків слідчого судді про доцільність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків, який, на думку колегії суддів, з врахуванням вищезазначеного, є достатнім для досягнення завдань досудового розслідування.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора відділу Дніпропетровської обласної ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 14 березня 2026 року, про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання домашнього арешту, стосовно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307КК України- залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_8