печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року м. Київ

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_3 про самовідвід,

В С Т А Н О В И В:

До провадження судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла заява судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду справи № 757/42097/25-к, у кримінальному провадженні № 0000037 від 23.03.2021, за обвинуваченням ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 199 КК України, та ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України.

Заява вмотивована тим, що суддя ОСОБА_3 у межах кримінального провадження № 0000037 від 23.03.2021 здійснювала процесуальні повноваження, зокрема постановляла ухвалу про виділення матеріалів в окреме провадження, а також ухвалила вирок щодо одного з обвинувачених на підставі угоди про визнання винуватості.

У судове засідання учасники судового розгляду не з`явились. Про день, час та місце розгляду справи були належно повідомленими.

Зважаючи на те, що учасники судового провадження повідомленні про розгляд заяви про самовідвід судді та враховуючи основоположні принципи кримінального провадження, такі як диспозитивність, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а також змагальність сторін, суддя визнав за можливе прийняти рішення по суті заяви без їх участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування технічними засобами під час розгляду заяви не здійснювалось.

Дослідивши заяву про самовідвід, слідчий суддя дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

Підстави для відводу слідчого судді визначені у ст. 75, 76 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, при перегляді судових рішень Верховним Судом України або за нововиявленими обставинами. Згідно зі ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики; виявляти повагу до учасників процесу тощо.

У пункті 2 розділу «Незалежність» Монреальської універсальної декларації про незалежність правосуддя зазначається: судді як особи є вільними та зобов`язані приймати безсторонні рішення згідно з власною оцінкою фактів і знанням права, без будь-яких обмежень, впливів, спонук, примусів, загроз або втручання, прямих або непрямих, з будь-якого боку і з будь-яких причин.

У пункті 25 цієї Декларації встановлено, що суддя не може слухати судову справу, якщо є об`єктивні побоювання, що він не зможе розглядати справу неупереджено або його участь у цій справі може спровокувати конфлікт інтересів, що несумісний з виконанням ним судових функцій.

У згаданих Бангалорських принципах поведінки суддів, одним із основних принципів етичної поведінки суддів є незалежність. Так, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою; дотримуватись незалежної позиції як щодо суспільства в цілому, так і щодо конкретних сторін судової справи, у якій він повинен винести рішення; виключати будь-які взаємовідносини, що не відповідають посаді, чи втручання з боку органів законодавчої та виконавчої влади. Водночас він має робити це так, щоб це було зрозуміло навіть сторонньому спостерігачу (пункти 1.1 -1.3).

Пунктом 12 Висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

ЄСПЛ в п.66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 зазначив, що безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви щодо цього. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 суд дійшов висновку про те, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності, з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію наддасть вимога об`єктивної безсторонності.

У рішенні ЄСПЛ від 25.11.2021 року у справі «Муча проти Словаччини» констатовано, що суд, який схвалив угоди спільників про визнання провини, які завдають шкоди презумпції невинуватості старшого гангстера, не був неупередженим в судовому розгляді справи останнього.

У п.48 цього рішення ЄСПЛ зауважує, що конкретні скарги заявника ґрунтуються на тому факті, що його судив і засудив той самий суд першої інстанції, який раніше засуджував його співвиконавців за злочинні дії, вчинені спільно із заявником і що він визначив ці дії таким чином, щоб було зрозуміло, що він також брав у них участь […] Під час розгляду цієї скарги право заявника на презумпцію невинуватості повинно бути враховано.

Питання щодо неупередженості судді виникає, коли попереднє рішення вже містить детальну оцінку ролі особи, яка згодом була засуджена у злочині, вчиненому кількома особами, і, зокрема, коли попереднє рішення містить конкретне твердження про причетність заявника або коли враховано, що особа, засуджена згодом відповідала всім критеріям, необхідним для вчинення кримінального правопорушення. Враховуючи обставини конкретної справи, такі елементи можуть розглядатися як ті, що вирішують питання про винуватість особи, яка розглядається в подальшому провадженні, і, таким чином, може призвести до об`єктивно обґрунтованих сумнівів у тому, що національний суд має неупереджену думку щодо суті справи відносно особи, яку судили згодом на початку судового розгляду (абз. 4 п. 49 вказаного рішення ЄСПЛ).

Судом встановлено, що у провадженні головуючого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_3 перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань, № 0000037 від 23.03.2021, за обвинуваченням ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 199 КК України, та ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України.

21.01.2026 до суду подано угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором у кримінальному провадженні - заступником начальника відділу протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту, прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_9 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , за участю захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_10 , від 29.12.2025.

21.01.2026 ухвалою головуючого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_3 матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 23.03.2021, в частині обвинувачення ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України, - виділено в окреме судове провадження.

13.02.2026 вироком судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_3 затверджено угоду про визнання винуватості від 29 грудня 2025 року між прокурором у кримінальному провадженні - заступником начальника відділу протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту, прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянином Азербайджанської Республіки, за участі захисника - адвоката ОСОБА_10 . ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. В силу ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Судом встановлено, що суддя ОСОБА_3 раніше здійснювала процесуальні дії у межах кримінального провадження № 0000037 від 23.03.2021, зокрема приймала рішення про виділення матеріалів та постановила вирок щодо одного з обвинувачених.

Таким чином, суддя вже брала участь у розгляді кримінального провадження щодо пов`язаних обставин та осіб, що може викликати обґрунтований сумнів в її неупередженості під час подальшого розгляду справи.

З огляду на викладене, з метою забезпечення дотримання принципів об`єктивності та неупередженості суду, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про самовідвід.

Враховуючи викладені вище обставини та вимоги ст. 76 КПК України, суд дійшов висновку, що заява судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду кримінального провадження № 757/42097/25-к є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. 76, 80, 81 КПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Заяву - задовольнити.

Відвести суддю Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_3 від розгляду судової справи № 757/42097/25-к (провадження 1-кс-18400/26 за обвинуваченням ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 199 КК України, та ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_11