Провадження № 11-сс/824/2611/2026Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

25 лютого 2026 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 січня 2026 року,

В С Т А Н О В И В:

Як випливає із змісту апеляційної скарги, ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із заявою про роз`яснення ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 від 08.12.2025 року у справі за заявою ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від розгляду справи 757/28391/25-к.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 січня 2026 року у задоволенні заяви відмовлено.

На ухвалу ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу.

Частиною першою статті 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (рішення № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року), забезпечення права на апеляційний перегляд справи, передбачений п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, слід розуміти як гарантоване особі право на перегляд її справи в цілому судом апеляційної інстанції, якому відповідає обов`язок цього суду переглянути по суті справу в спосіб всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження доказів з урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги та перевірити законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Рішення, яким завершується розгляд справи, може стати предметом перегляду в суді вищого рівня в апеляційному порядку, і подання апеляційної скарги щодо такого рішення не може бути заборонено законом.

Водночас законом можуть бути встановлені обмеження чи навіть заборони щодо оскарження в апеляційному порядку окремих процедурних судових рішень.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень частин 1-3 статті 380 КПК, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Системний аналіз зазначеної норми у взаємозв`язку з загальними засадами кримінального провадження та процесуальним порядком судового розгляду свідчить про те, що розгляд заяви про роз`яснення судового рішення є самостійною процедурою, яка здійснюється відповідно до встановленого законом порядку з врахуванням способу (порядку та процедури) ухвалення чи постановлення рішення, яке просить роз`яснити заявник.

Так, якщо заявник просить роз`яснити судове рішення, яке є результатом судового провадження та яким вирішено питання, що становило предмет його розгляду, суд зобов`язаний призначити таку заяву до розгляду, повідомити особу, яка звернулася із заявою і учасників судового провадження та за результатами судового розгляду постановити ухвалу про роз`яснення судового рішення або відмову у його роз`ясненні.

Натомість ухвали, які постановляються судом у ході розгляду провадження і не є результатами його розгляду, не можуть бути самостійним предметом роз`яснення за визначеною ст. 380 КПК процедурою.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, наданим Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного суду 02.02.2026 року у справі № 766/2466/24.

За даним висновком якщо заявник просив роз`яснити судове рішення , яке не є самостійним предметом роз`яснення за процедурою, визначеною ст.380 КПК, оскільки не є результатом судового розгляду, то суд апеляційної інстанції вправі відмовити у відкритті провадження або закрити апеляційне провадження, якщо воно було відкрите за апеляційною скаргою на ухвалу місцевого суду за підсумком розгляду такої заяви.

З огляду на те, що ОСОБА_3 просила роз`яснити судове рішення, яке не є самостійним предметом роз`яснення за процедурою, визначеною ст. 380 КПК України, оскільки не є результатом судового розгляду, то ухвала за результатами такого розгляду не може бути оскарженою в апеляційному порядку.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

З огляду на наведене, у відкритті провадження за зазначеною апеляційною скаргою слід відмовити.

Керуючись ст.ст.392,399 КПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 січня 2026 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_2