Справа № 175/4340/26
Провадження № 1-кс/175/520/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої: слідчої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

за участю захисника: адвоката ОСОБА_4

за участю підозрюваного: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшої слідчої слідчого відділення Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000466 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 ..

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: так, 08 березня 2026 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні вітальні у квартирі АДРЕСА_2 , під час розпиття алкогольних напоїв із ОСОБА_8 , на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи з умислом, спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_8 один удар ножем, який тримав у правій руці, в область грудної клітини. У такий спосіб підозрюваний ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 такі тілесні ушкодження: колото-різану рану грудної клітини праворуч, що проникає в черевну порожнину, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Відомості про зазначене кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000466, правова кваліфікація правопорушення ч. 1 ст. 121 КК України.

Тобто, в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке кваліфікується як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Підозра у вчиненні ОСОБА_5 зазначеного вище кримінального правопорушення (злочину) обґрунтовується зібраними в кримінальному провадженні доказами: показами потерпілого ОСОБА_8 ; показами свідка ОСОБА_9 ; протоколом огляду місця події; протоколом проведення слідчого експерименту; речовими доказами.

08 березня 2026 року о 23 годині 40 хвилин ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

09 березня 2026 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В клопотанні слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, зазначаючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, що дає підстави вважати, що, перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 з метою уникнення покарання матиме можливість переховуватися від органу досудового розслідування або суду, може незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. Також слідчий посилається на те, що обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із взяттям ОСОБА_5 під варту, не забезпечить належної поведінки підозрюваного в ході розслідування кримінального провадження і в процесі розгляду провадження в суді, а також не забезпечить виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні.

Суд, вислухавши пояснення прокурора, яка вважає необхідним задовольнити клопотання, думку захисника, який вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання та обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, думку підозрюваного, який просив не позбавляти його волі та обрати більш м`який запобіжний захід, дослідивши матеріали клопотання, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню за такими підставами.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені положеннями цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як встановлено в ході судового розгляду, підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. При цьому суд враховує, що під час розгляду клопотання слідчим суддею перевіряється питання щодо обґрунтованості підозри, а питання доведеності вини у вчиненні кримінального правопорушення може бути розглянуте лише судом при розгляді кримінального провадження по суті. Так, подані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість такої підозри.

Також суд приймає до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, однак він міцних соціальних зв`язків не має, не працює, офіційне джерело його доходів невідоме, тому вбачається, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про існування одного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Тобто, в ході судового розгляду клопотання прокурором було доведено наявність обставин, передбачених п.п. 1 і 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, однак не доведено обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Разом із цим, в обґрунтування таких ризиків, як-от: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, прокурором зазначені по суті лише припущення, які не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки жодні докази на підтвердження реальності існування вказаних ризиків в матеріалах клопотання відсутні.

Так, як вбачається з матеріалів клопотання, жодних намірів щодо переховування та втечі з боку ОСОБА_5 встановлено не було. Тому немає обґрунтованих підстав вважати, що підозрюваний, як зазначає прокурор, може переховуватися від органу досудового розслідування або суду. Не було надано таких доказів і в ході судового розгляду клопотання.

Так само, в обґрунтування таких ризиків, як-от: підозрюваний може незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, прокурором зазначені по суті лише припущення, які не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки жодні докази на підтвердження реальності існування вказаних ризиків в матеріалах клопотання відсутні.

Так, як було встановлено в ході судового розгляду клопотання, свідок ОСОБА_9 не є ані знайомим, ані сусідом підозрюваного. Під час досудового розслідування стороною обвинувачення були отримані та вилучені речові докази, інші речі та документи, які мають значення для кримінального провадження, загалом досудове розслідування в цьому кримінальному провадженні майже завершено. Тому відсутні підстави вважати, що підозрюваний, як зазначає прокурор, може незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Не було надано таких доказів і в ході судового розгляду клопотання.

При цьому судом враховуються положення ч. 1 ст. 183 КПК України, згідно з якими тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовуються виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Однак, як було встановлено судом під час судового розгляду, виключних обставин для тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою немає, оскільки жодних конкретних даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Так, більшість посилань прокурора в обґрунтування необхідності застосування щодо підозрюваного такого запобіжного заходу як тримання під вартою зводилися до тяжкості скоєного злочину, його суспільної небезпеки та суворості передбаченого законом за вчинення цього злочину покарання. Разом із цим, суд не може приймати подібні обґрунтування прокурора до уваги, оскільки, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. При цьому, в контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Також суд звертає увагу, що легітимною метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків і запобігання здійснення ним певних дій, але аж ніяк не покарання за скоєний підозрюваним злочин.

Таким чином, вбачається, що обставини, встановлені судом в ході судового розгляду клопотання, та дані про особу підозрюваного свідчать, що заявлені ризики в сукупності з тяжкістю кримінального правопорушення (злочину), не можуть вважатись виключними підставами для запобіжного ув`язнення підозрюваного.

Отже, з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення (злочину), тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні (злочину), у вчиненні якого він підозрюється, віку і стану здоров`я підозрюваного, наявності постійного місця проживання, відсутності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, відсутності постійного місця роботи, його репутації та майнового стану, наявності непогашеної судимості, суд вважає можливим обрати підозрюваному ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

На підставі вищевикладеного, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, суд приходить до висновку про доцільність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків, так як саме такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості злочину та його наслідкам, а також зможе як запобігти імовірним ризикам, так і забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176 181, 184, 193, 194, 196, 369 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання старшої слідчої слідчого відділення Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000466 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце проживання квартиру АДРЕСА_3 , окрім випадків необхідності евакуації чи запобігання загрози життю та здоров`ю, строком на два місяці, до 10 травня 2026 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком на два місяці, до 10 травня 2026 року, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування з потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 звільнити з-під варти та зобов`язати його невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали доручити Краматорському районному управлінню поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Копію ухвали направити до Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області для виконання та негайного поставлення на облік підозрюваного, щодо якого застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Копію ухвали вручити підозрюваному невідкладно після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідча суддя: