Провадження № 1-кс/947/3794/26
УХВАЛА

16.03.2026 м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши матеріали за скаргою заявника ОСОБА_3 на постанову слідчого у кримінальному провадженні - заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 12.03.2026 про відмову у визнані потерпілим в рамках кримінального провадження №0000249 від 06.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.367 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13.03.2026 до Київського районного суду м.Одеси надійшла скарга заявника ОСОБА_3 на постанову слідчого у кримінальному провадженні - заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 12.03.2026 про відмову у визнані потерпілим в рамках кримінального провадження №0000249 від 06.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.367 КК України.

Зі скарги вбачається, що в рамках кримінального провадження №0000249 від 06.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.367 КК України, ОСОБА_3 06.03.2026 подана заява про визнання його потерпілим, вручення пам`ятки про права і обов`язки. В задоволенні даного клопотання було відмовлено процесуальним рішенням слідчого, яке оскаржується.

У скарзі заявник просить скасувати постанову слідчого у кримінальному провадженні - заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 12.03.2026 про відмову у визнані потерпілим в рамках кримінального провадження №0000249 від 06.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.367 КК України, та зобов`язати уповноваженого слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні.

Зокрема, ОСОБА_3 у скарзі зазначає, що оскаржувана постанова юридично нікчемна, а висновки слідчого є такими, що прямо суперечать нормам КПК України та практиці Верховного Суду.

Як зазначає заявник у скарзі, слідчий у постанові посилається на ст.60 КПК України (права заявника), намагаючись обмежити його роль у процесі лише статусом заявника. Однак, згідно з ч.2 ст.55 КПК України, права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про залучення її до провадження.

Статус потерпілого за КПК України виникає в силу подання заяви, а не в силу «дозволу» слідчого.

Відповідно до позиції Верховного Суду (справа №640/12139/17), слідчий не має права оцінювати тяжкість шкоди на етапі визнання особи потерпілою; достатньо самого твердження особи про заподіяння шкоди.

У тексті постанови слідчий стверджує, що заявником не надано документів про смерть близьких родичів (ч.6 ст.55 КПК України).

Даний аргумент, на думку заявника, є процесуальною маніпуляцією, оскільки ОСОБА_3 подавав заяв про залучення його як потерпілого на підставі ч.1 ст.55 КПК України як фізична особа, якій завдано особистої моральної шкоди (загроз життю через відсутність оповіщення).

Слідчий визнає у постанові, що 30.09.2025 ОСОБА_3 перебував «безпосередньо в епіцентрі ситуації». Перебування у зоні катастрофи за відсутності належного оповіщення з боку влади є апріорним фактом завдання моральної шкоди та створення реальної небезпеки життю.

Збирання доказів шкоди є метою досудового розслідування, а не передумовою для його початку чи залучення потерпілого.

Вимога слідчого надати «документи про моральну шкоду» на етапі подання заяви є протиправною, оскільки така шкода зазвичай підтверджується показаннями потерпілого та висновками експертиз, проведених вже після набуття особою статусу потерпілого.

Відмова у визнанні потерпілим особи, яка постраждала від системної недбалості держави в управлінні ризиками (цивільний захист), позбавляє заявника права на ефективний засіб юридичного захисту. Це свідчить про намагання слідчого ОСОБА_4 штучно звузити коло учасників провадження, щоб приховати злочинну бездіяльність керівництва Одеської ОВА.

Враховуючи його, ОСОБА_3 , 15-річний досвід роботи в правоохоронних органах, ОСОБА_3 стверджує, що дана постанова є актом свідомого перешкоджання доступу де правосуддя.

Тому, постанова слідчого, на думку заявника, підлягає скасуванню.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав доводи, викладені в скарзі, та просив скаргу задовольнити.

Крім того, заявник ОСОБА_3 , додатково звернувся до слідчого судді з промовою в якій, окрім доводів, викладених в скарзі, додатково зазначив, що постанова слідчого ОСОБА_4 про відмову у визнанні його потерпілим є не просто процесуальною помилкою це свідоме перешкоджання доступу до правосуддя та намагання слідства виключити його, ОСОБА_3 , з процесу розслідування трагедії, що сталася 30 вересня 2025 року.

Його, ОСОБА_3 , активна позиція в цій справі базується не лише на особистому статусі, а й на професійному розумінні того, що система цивільного захисту в Одеській області була паралізована. Слідство намагається ізолювати його від процесу, щоб він не міг ініціювати допити посадовців ОВА та виїмку цифрових доказів з системи Cell Broadcast. Відмова у визнанні його потерпілим це спроба зробити розслідування закритим і безконтрольним з боку громади.

Від СУ ГУНП в Одеській області до слідчого судді представник не прибув. Адресат напередодні був належним чином сповіщений про судове засідання.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність прокурора чи слідчого не є перешкодою в розгляді скарги.

Разом з тим, заступник начальника відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 надав письмові заперечення на скаргу заявника ОСОБА_3 , в яких просив відмовити в задоволені скарги.

Свою позицію уповноважений слідчий обґрунтовує тим, що у провадженні відділу розслідування злочинів у сфері господарської службової діяльності слідчого управління ГУНП в Одеській облає перебувають матеріали досудового розслідування №0000249 від 06.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.367 КК України.

Досудове розслідування здійснюється за заявою ОСОБА_3 за фактом службової недбалості посадових осіб Одеської обласної державної (військової) адміністрації під час стихійного лиха на території м.Одеса, що мало місце 30 вересня 2025 року.

10.03.2026 до слідчого надійшла заява ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні.

В обґрунтування заяви про визнання потерпілим, заявником ОСОБА_3 зазначено: що він є мешканцем м.Одеса та 30.09.2025 під час стихійного лиха, перебував безпосередньо в епіцентрі ситуації як наслідок, на думку заявника, йому було завдано моральної шкоди.

За результатом розгляду заяви ОСОБА_3 про визнання його потерпілим 12.03.2026 слідчим у кримінальному провадженні прийнято рішення про відмову у визнанні заявника ОСОБА_3 потерпілим в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Не погодившись із рішення слідчого, заявником ОСОБА_3 , в порядку п.5 ч.1 ст.303 КПК України подано скаргу на постанову слідчого про відмову у знанні потерпілим.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдай моральної, фізичної або майнової шкоди.

Тобто необхідною умовою набуття статусу потерпілого є наявність об`єктивних даних, що свідчать про можливе заподіяння особі такої шкоди.

Сам факт подання заяви або звернення до органу досудового розслідування сам по собі не свідчить про автоматичне виникнення статусу потерпілого, оскільки орган досудового розслідування повинен перевірити наявність підстав для такого процесуального статусу.

У поданій ОСОБА_3 заяві не наведено конкретних обставин, які б свідчили про: заподіяння йому особисто фізичної шкоди; заподіяння йому майнової шкоди; настання конкретних негативних наслідків, які перебувають у причинному зв`язку із можливим кримінальним правопорушенням.

Зміст поданої заяви фактично зводиться до загальних припущень та оціночних суджень, що не підтверджені будь-якими об`єктивними даними. Твердження заявника ОСОБА_3 у скарзі до суду про завдання особистої моральної шкоди (через загрозу життю у зв`язку з відсутністю оповіщення), фактично є маніпуляцією, оскільки на підтвердження факту спричинення фізичної шкоди не було подано жодного документу, та має оціночний характер з боку ОСОБА_3 .

Матеріали кримінального провадження не містять відомостей, які б свідчили про заподіяння ОСОБА_3 шкоди, передбаченої ст.55 КПК України, а досудове розслідування розпочато за його заявою, щодо службової недбалості посадових осіб Одеської обласної державної (військової) адміністрації під час стихійного лиха на території м.Одеса, що мало місце 30 вересня 2025 року.

Разом з цим, в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000249 від 06.03.2026 здійснюється досудове розслідування за фактом вчинення злочину передбаченого ч.3 ст.367 КК України, тобто службової недбалості, якою спричинено загибель людей.

Частиною 6 статті 55 КПК України встановлено, що якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.

Разом з цим, до поданої слідчому ОСОБА_3 заяви про визнання потерпілим, останнім не надано будь-яких документів, які підтверджували настання смерті його близьким особам чи членам сім`ї, внаслідок подій, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим встановлено відсутність підстав для задоволення поданої слідчому заяви.

Доводи скаржника про те, що статус потерпілого виникає автоматично з моменту подання заяви, є помилковим тлумаченням норм кримінального процесуального законодавства.

Аналіз змісту ч.ч.1, 2 ст.55 КПК України передбачає виникнення прав потерпілого з моменту подання заяви лише у випадку, якщо особа дійсно є такою, що зазнала шкоди внаслідок кримінального правопорушення.

Отже, зазначена норма не позбавляє слідчого обов`язку перевіряти наявність підстав для такого статусу.

Постанова від 12.03.2026 винесена з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, містить належну мотивацію та ґрунтується на фактичних даних, отриманих під час досудового розслідування.

Скаржником у своїй скарзі не наведено жодних нових обставин або доказів, які б свідчили про заподіяння йому шкоди або спростовували висновки викладені у постанові слідчого.

Окремі твердження скаржника, викладених у скарзі, зокрема щодо нібито «приховування злочинної бездіяльності» посадових осіб, носять оціночний та припущений характер, не підтверджені жодними доказами та не стосуються предмета розгляду цієї скарги.

Також, твердження скаржника про наявність у нього 15-річного досвід роботи в правоохоронних органах може свідчити лише про наявність оціночного досвіду, та не має правового підґрунтя щодо наявності ймовірного, на думку скаржника, факту перешкоджання доступу до правосуддя, оскільки постанова від 12.03.2026 винесена з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

Тому, у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчою 12.03.2026 про відмову у визнанні його потерпілим слід відмовити.

Вивчивши скаргу заявника, дослідивши надані сторонами документи та заперечення, вислухавши доводи заявника, слідчий суддя дійшов висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000249 від 06.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.367 КК України

По вказаному кримінальному провадженню ОСОБА_3 є заявником.

ОСОБА_3 звернулася до уповноваженого слідчого із заявою про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні.

Постановою заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 12.03.2026 було прийнято рішення про відмову у визнані потерпілим ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000249 від 06.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.367 КК України.

В оскаржуваній постанові уповноважений слідчий зазначив мотиви та підстави прийнятого ним рішення.

По формі і за змістом оскаржувана постанова від 12.03.2026 відповідає вимогам ст.110 КПК України.

В постанові уповноважений слідчий змістовно розписав наведені мотиви і доводи, які стали підставами для прийняття відповідного рішення. Головне з них є те, що матеріали кримінального провадження не містять відомостей, які б свідчили про заподіяння ОСОБА_3 шкоди, що є вимогою ст.55 КПК України. В межах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000249 від 06.03.2026 здійснюється досудове розслідування за фактом вчинення злочину передбаченого ч.3 ст.367 КК України, тобто службової недбалості, якою спричинено загибель людей.

Дійсно, відповідно до ст.ст.91, 92, 93 КПК України слідчий в межах своєї компетенції вживає заходів, у т.ч. щодо визначення розміру заподіяної шкоди. Такий обов`язок також покладається і на особу, яка подала заяву про визнання потерпілим (ст.93 КПК України), чим сприятиме слідчому у здобутті доказів, на підставі яких слідчий приймає певні процесуальні рішення.

У досліджуваній ситуації заявник не надав слідчому, а слідчий на даний момент досудового розслідування, ще не встановив доказів заподіяння шкоди ОСОБА_3 . Зокрема, заявником не надано будь-яких документів, які б підтверджували настання смерті його близьким особам чи членам сім`ї, внаслідок подій, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим встановлено відсутність підстав для задоволення поданої слідчому заяви.

Згідно ч.5 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

За таких умов, на даний момент досудового розслідування відсутні підстави вважати постанову про відмову у визнані ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000249 від 06.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.367 КК України, такою, що не відповідає загальним засадам кримінального провадження, та іншим вимогам закону.

Керуючись ст.ст.303 - 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволені скарги заявника ОСОБА_3 на постанову слідчого у кримінальному провадженні - заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 12.03.2026 про відмову у визнані потерпілим в рамках кримінального провадження №0000249 від 06.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.367 КК України, з мотивів викладених в мотивувальній частині ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом п`яти діб з дня її оголошення, а особою, яка не приймала участь в судовому засіданні - з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1