Справа № 367/3629/26
Провадження №1-кс/367/399/2026
УХВАЛА

Іменем України

17 березня 2026 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна,

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна, в якому просить накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000145 від 13.03.2026 на: посвідчення водія НОМЕР_1 від 30.08.2023 департаментом ТСЦ 5154 видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке упаковано до спец.пакету № NPU5692585; ніж, ззовні схожий на холодну зброю, який упаковано до спец.пакету № SUD3107498. Своє клопотання мотивує тим, що досудовим розслідування встановлено, що у провадженні слідчого відділення відділення поліції № 1 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування за № 0000145 від 13.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.

12.03.2026 до чергової частини відділення поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зберігав ніж, який ззовні має ознаки холодної зброї, без передбаченого законом дозволу.

Окрім того, 12.03.2026 до чергової частини відділення поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення про те, що під час перевірки документів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній надав водійське посвідчення на своє ім`я, яке ззовні має ознаки підробки.

Під час перевірки баз даних ІКС ІПНП, встановлено, що посвідчення водія НОМЕР_1 від 30.08.2023 департаментом ТСЦ 5154 видане ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а не ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12.03.2026 у період часу з 19 години 04 хвилин по 19 годин 11 хвилин проведено огляд відкритої ділянки місцевості на узбіччі проїжджої частини неподалік перехрестя вулиць Соснова та вулиці Страшевської, за участі ОСОБА_4 , в ході якого виявлено та вилучено, а саме: посвідчення водія НОМЕР_1 від 30.08.2023 департаментом ТСЦ 5154 видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке упаковано до спец.пакету № NPU5692585; ніж, ззовні схожий на холодну зброю, який упаковано до спец.пакету № SUD3107498.

Вилучений в ході огляду місця події предмет є об`єктом кримінально протиправних дій, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України права та обов`язки третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Отже, в сукупності норм права, визначених ст. 64-2 та 171 КПК України у разі подачі клопотання про арешт майна третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, правом на подачу клопотання може скористатися лише прокурор, який має подати відповідне клопотання.

Документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати в органу досудового розслідування відсутні. Конкретними фактами і доказами, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження цим майном, є, відповідно протокол огляду місця події, допит свідка.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У даному випадку на вищевказані речі, необхідно накласти арешт для запобігання можливості його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки необхідно встановити чи є вказані речі предметом вчинення злочину, знаряддям вчинення злочину, а також такі, що зберегли на собі сліди вчинення злочину.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У даному випадку вказане майно є предметом кримінально протиправних дій, а тому у відповідності до ст. 98 КПК України є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та може бути використаний для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Підставою проведення огляду є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення його мети, а саме виявлення та фіксація відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення.

У результаті проведення огляду досягнуто мету проведення зазначеної слідчої дії, оскільки під час її проведення виявлені та зафіксовано обставини відомості щодо обставин кримінального правопорушення, відшукано та вилучено речі та документи, які мають значення для розслідування кримінального провадження.

Вилучені в ході огляду предмети були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вилучені речі направлятимуться до експертних установ, зокрема, для проведення судової балістичної та молекулярно-генетичних експертиз з метою найбільш повного, об`єктивного і всебічного розслідування вищевказаного кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями Конституції України та Закону України «Про міжнародні договори і угоди» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950р.) (далі Конвенція) учасником яких є Україна. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

Статтею 1 Протоколу № 1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до положень ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Практика ЄЄПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польщі» від 22.06.2004).

Відповідно до ст. 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У зв`язку із цим, враховуючи вищевикладене, виникла необхідність у застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно, з метою фіксації відомостей про обставини вчинення вищевказаного кримінального правопорушення та подальшого призначення судових експертиз, щодо вилучених речей.

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засідання клопотання підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши клопотання про арешт майна та матеріали додані до нього, суд вважає клопотання підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів клопотання у провадженні слідчого відділення відділу поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000145 від 13.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, за повідомленням, що надійшло 12.03.2026 до відділення поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області про те, що за адресою: Київська область, Бучанський р-н, м. Буча, вул. Яблунська, буд. 203Г, виявлено особу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який незаконно зберігав ніж, який має ознаки холодної зброї. ЄО № 5331,5329.

Згідно із ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно із ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

До поданого клопотання не долучено оригіналів, або належним чином засвідчених копії документів, яким прокурор обґрунтовує доводи клопотання, крім того, не наведено обґрунтованих підстав у зв`язку із яким потрібно здійснити арешт у кримінальному провадженні № 0000145 від 13.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України (незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами) на посвідчення водія НОМЕР_1 від 30.08.2023 департаментом ТСЦ 5154 видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке упаковано до спец.пакету № NPU5692585.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищезазначені норми Закону, оскільки, слідчим в клопотанні про арешт майна не наведено обґрунтованих підстав у зв`язку із якими потрібно здійснити арешт вищевказаного майна, не надано жодних належних доказів, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, в тому числі відсутні докази про визнання спірного майна речовими доказами по кримінальному провадженню, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення зазначеного клопотання прокурору та встановлення строку у 72 години для усунення недоліків.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна - повернути прокурору для усунення недоліків, встановивши строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1