Справа № 171/356/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року слідчий суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Східної центральної окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000009 від 11.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні СД ВП №8 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 від 11.02.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 Кримінального кодексу України. 25 лютого 2026 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області після визначення підсудності Дніпровським апеляційним судом надійшло клопотання прокурора Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, в якому просить накласти арешт на вилучений 11.02.2026 року, автомобіль марки «ВАЗ 21214» (Нива) з державним номером НОМЕР_1 , червоного кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , адреса власника: АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 11.02.2026 року о 15:45 годині до ЧЧ відділення поліції № 8 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від працівника рибоохоронного патруля Дніпропетровської області ОСОБА_6 про те, що 11.02.2026 року о 15:45 годині, особа відомості про яку встановлюються, за координатами (47.7856574,33.5692996) знаходячись на березі «Південного водосховища» поблизу с. Вільне Криворізького району Дніпропетровської області, незаконно здійснив вилов раків в кількості 841 штук, яких останній помістив до автомобіля марки «Mazda 626» з реєстраціним номером НОМЕР_3 . Сума збитку встановлюється.

Таким чином, під час проведення огляду біля Південного водосховища поблизу с. Вільне, Криворізького району, Дніпропетровської області, (координати 47.7860091; 33.5716971) співробітниками поліції виявлено та вилучено автомобіль марки «ВАЗ 21214» (Нива) з державним номером НОМЕР_1 , червоного кольору. Відповідно до постанови дізнавача СД ВП №8 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , від 11.02.2026, автомобіль марки «ВАЗ 21214» (Нива) з державним номером НОМЕР_1 , червоного кольору визначено речовими доказами та залучено до матеріалів кримінального провадження №0000009.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує.

Представник власника майна у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Постановою дізнавача СД ВП №8 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 від 11 лютого 2026 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000009 транспортний засіб автомобіль марки «ВАЗ 21214», номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Стаття 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 вересня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції", говорить, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.1 ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором не доведе необхідність такого арешту, наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а також, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Враховуючи викладене в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170-175,309,310,395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Східної центральної окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000009 від 11.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя