ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2025 року по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001167відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайло-Заводське, Апостолівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, який малолітніх та неповнолітніх дітей, а також інших осіб на утриманні не має, не є особою з інвалідністю, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, а саме:

- 23.10.2015 Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст.121 КК України до позбавлення волі строком на 6 років. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань по даному вироку та вироку Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 18.09.2014 остаточне відбуття 6 років 2 місяці позбавлення волі. Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.03.2016 вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 23.10.2015 залишено без змін, на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк вібрування покарання час попереднього ув`язнення з 08.11.2014 до 16.03.2016 включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. 30.08.2019 звільнений з Криворізької ВК Дніпропетровської області (№80) по відбуттю строку покарання;

- 12.10.2020 Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ч.2 ст.307 КК України до позбавлення волі строком на 6 років, додаткове покарання конфіскація майна. 06.09.2024 звільнений з Олексіївської ВК Харківської області (№25) за ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.08.2024, відповідно до якої, на підставі ст.81-1 КК України звільнений умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , невідбутий строк покарання 1 рік 6 місяців 19 днів;

- 15.09.2025 направлено обвинувальний акт за ч. 1 ст. 309 у кримінальному провадженні №0000043, рішення не прийнято,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2025 року звільнено ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, кримінальне провадження - закрито.

Зобов`язано командира військової частини НОМЕР_2 після набрання цією ухвалою законної сили невідкладно прийняти ОСОБА_9 на військову службу у військову частину НОМЕР_2 .

Зобов`язано ОСОБА_9 не пізніше 72 годин після набрання цією ухвалою законної сили прибути до військової частини НОМЕР_2 для продовження проходження військової служби.

Запобіжний захід ОСОБА_9 обраний у вигляді тримання під вартою скасовано та звільнено негайно з-під варти в залі судового засідання.

Як встановлено судом, відповідно до наказу командира військової частина НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.11.2024 за №354, солдата ОСОБА_9 призначено на посаду гранатометника 1 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу 6 штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення.

Таким чином, солдат ОСОБА_9 в розумінні вимог ст.ст. 18, 19, 22, 401, диспозиції ст. 407 КК України, є військовослужбовцем, тобто суб`єктом вказаного злочину, та останньому було достеменно відомо про несення військової служби під час воєнного стану.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією на особливий період, солдат ОСОБА_9 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

За приписами статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проте, солдат ОСОБА_9 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так, з метою виконання завдань за призначенням особовий склад військової частини НОМЕР_1 , в тому числі і солдат ОСОБА_9 розташувались поблизу населеного пункту Орлівщина Самарівського району Дніпропетровської області (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану).

Реалізуючи свій злочинний намір, солдат ОСОБА_9 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом і проходячи її на посаді гранатометника 1 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу 6 штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від військової служби, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 28 листопада 2024 року о 08 годині 00 хвилин самовільно залишив місце служби та був відсутній під час проведення ранкового шикування і перевірки особового складу у місці дислокації 6 штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) поблизу населеного пункту Орлівщина Дніпропетровської області, після чого до місця розташування військової частини не повернувся, перестав виходити на зв`язок з командиром свого підрозділу, чим незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, та убув до місця свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби до 26 вересня 2025 року, тобто до моменту встановлення його місця знаходження та затримання працівниками правоохоронного органу у м. Самар Дніпропетровської області.

Таким чином, дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.11.2025 про закриття кримінального провадження та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтуванні своїх вимог прокурор зазначає, що вирок суду підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону.

Так, ОСОБА_9 будучи засудженим за вчинення злочинів та відбуваючи покарання ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.08.2024 року на підставі ст 81-1 КК України був звільнений умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , невідбутий строк покарання 1 рік 6 місяців 19 днів.

При винесенні рішення про закриття кримінального провадження на підставі ч.5 ст. 407 КК України судом першої інстанції не враховано вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (редакція 22.09.2025 року) де в ч.3 ст.21-6 зазначено, що особи, звільненні умовно-достроково від відбування покарання, проходять військову службу виключно у відповідних спеціальних підрозділах військових частин (спеціалізованих військових частинах). Порядок створення та функціонування спеціалізованих підрозділів військових частин визначається Міністерством оборони України.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В частині 3 статті 288 КПК України зазначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Системний аналіз ухвали суду першої інстанції показав, що вона відповідає приписам наведеної норми кримінального процесуального закону з наступних підстав.

ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини, в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За приписами ч. 2 ст. 286 КПК України встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.

У разі наявності підстави для звільнення особи від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 401 КК України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

За обставинами даного кримінального провадження підставою для його закриття стала письмова згода командира в/ч НОМЕР_2 щодо подальшого проходження служби у відповідній військовій частині та згода ОСОБА_9 на його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження, з яких вбачається, що 30.10.2025 командир в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_10 надав письмову згоду на проходження ОСОБА_9 військової служби на вакантній посаді в в/ч НОМЕР_2 . (а.с. 37).

З огляду на вказане, міськрайонний суд дійшов висновку, що ОСОБА_9 на підставі ч. 5 ст. 401 КК України необхідно звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

З таким висновком цілком погоджується суд апеляційної інстанції.

Доводи прокурора про наявність заборони на звільнення на підставі ст. 81-1 КК України, оскільки він вчинив кримінальне правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України під час умовно-дострокового звільнення за попереднім вироком, є безпідставними, оскільки норми ст. 81-1 КК України визначають порядок та умови умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби засуджених осіб, які відбувають покарання та, в свою чергу, не встановлюють заборони щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України у провадженні, в якому вирок не набрав законної сили.

Враховуючи, що ОСОБА_9 раніше до кримінальної відповідальності, передбаченої статтями 407, 408 КК України не притягувався, добровільно вияв бажання повернутися для продовження проходження військової служби, проти чого не заперечувало командування військової частини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі частини 5 статті 401 КК України, а тому підстав для скасування ухвали Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2025, за доводами апеляційної скарги прокурора, не встановлено.

З огляду на вказане вище підстав, передбачених ст.409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 284, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2025 року відносно ОСОБА_9 , за ч. 5 ст. 407 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4