Справа № 632/2502/25
провадження № 1-кп/632/108/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року м. Златопіль

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000325 від 06 листопада 2025 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перше Вигорне Тимського району Курської області, громадянина України, має професійно-технічну освіту, не працює, неповнолітніх дітей та батьків похилого віку на утриманні немає, інвалідності немає, раніше судимий за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 вересня 2025 року до покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, без місця реєстрації, місце фактичного мешкання: АДРЕСА_1 , якому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану в Україні, який введено в дію відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року (який продовжує діяти), вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до сховища, за таких обставин.

04 листопада 2025 року близько 20-00 годин обвинувачений ОСОБА_5 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 , приїхали до своєї спільної знайомої ОСОБА_10 , яка перебувала на добовому чергуванні у комплексі водопідготовки «Дніпро» відокремленого підрозділу КП «Харківводоканал», що розташований за адресою: Харківська область, Лозівський район, селище. Троїцьке, вулиця Залізнична № 2, з метою спільного проведення часу та вживання алкогольних напоїв.

Того ж дня, близько 23:00 години (точний час встановити не вдалося), обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні КВ «Дніпро» ВП КП «Харківводоканал» разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , посилаючись на особисті потреби, вийшов із приміщення. Надалі, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості поблизу території зазначеного підприємства, помітив автомобіль марки Opel Vectra, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_11 та перебував у фактичному володінні ОСОБА_12 . Розуміючи, що поруч з автомобілем немає власника, а в салоні та багажному відділенні вищевказаного автомобіля може знаходитись цінне майно, доступ до якого обмежено, у обвинуваченого ОСОБА_5 раптово виник умисел, направлений на проникнення до автомобіля, з метою таємного викрадення чужого майна.

У подальшому, у зазначений період часу, обвинувачений ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливого мотиву, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою цегли, яка знаходилась поруч на землі, розбив скло передньої лівої двері автомобіля марки «Opel» моделі «Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 , та діючи в умовах воєнного стану, протиправно проник в салон та багажне відділення зазначеного автомобіля, звідки умисно таємно викрав майно, що належало ОСОБА_12 - загальною вартістю 9551,03 грн, а саме: автомобільний компресор (електричний) марки «Elegant» моделі «Force Maxi 100 090» вартістю 1240,20 грн., бензопилу марки «Procraft K450L» вартістю 2100 грн., зарядний пристрій TM «FOXSUR» моделі «FBC122408D» вартістю 877 грн., набір інструментів марки «Intertool» моделі «ЕТ-8046» вартістю 586 грн., моторну оливу 4 TM «Aral» серії «BlueTronic II 10W-40» об`ємом 5 літрів вартістю 1105,33 грн., охолоджувальну рідину (антифриз) марки «AXXIS» G il Ready-mix Green масою 5 кг у каністрі вартістю 403 грн., набір торцевих головок з тріскачками марки «Alloid» моделі «TS-94» вартістю 2869,60 грн. та набір ключів комбінованих ТМ «СТАЛЬ» серії «Сг-Vx 12» (12 шт. у наборі) вартістю 369,90 грн.

Після чого, обвинувачений ОСОБА_5 , зібравши усі викрадені речі з зазначеного автомобілю, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду загальною сумою 9551,03 грн.

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення-злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до сховища, вчинена в умовах воєнного стану.

ІІ. Позиція сторони захисту, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_5 щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду (щодо дослідження доказів).

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 не оспорював фактичні обставини кримінального правопорушення (дата, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), які викладені в обвинувальному акті. При цьому зазначив, що не оспорює правову кваліфікацію кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, повністю визнає свою вину.

Зокрема, під час допиту обвинувачений ОСОБА_5 надав показання, що 04 листопада 2025 року приблизно о 20:00 годині він разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 приїхав до їхньої спільної знайомої ОСОБА_10 , яка в той час перебувала на добовому чергуванні у комплексі водопідготовки «Дніпро» ВП КП «Харківводоканал», розташованому за адресою: Харківська область, Лозівський район, селище Троїцьке, вул. Залізнична, 2, з метою спільного проведення часу та вживання алкогольних напоїв. Близько 23:00 години цього дня, перебуваючи у зазначеному приміщенні разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , він під приводом особистих потреб вийшов із приміщення. Перебуваючи поблизу території підприємства, він ( ОСОБА_5 ) побачив автомобіль марки Opel Vectra, державний номерний знак НОМЕР_1 та припустив, що в салоні або багажному відділенні може знаходитися цінне майно. У зв`язку з цим у нього виник умисел на проникнення до автомобіля з метою таємного викрадення майна. Переконавшись у відсутності поблизу власника чи інших осіб, він ( ОСОБА_5 ) реалізуючи свій намір, узяв цеглину, яка лежала неподалік на землі, та розбив нею скло передньої лівої двері автомобіля. Після цього він проник до салону та багажного відділення автомобіля, звідки таємно викрав майно, що належало ОСОБА_12 , а саме: автомобільний компресор марки «Elegant» моделі «Force Maxi 100 090», бензопилу марки «Procraft K450L», зарядний пристрій TM «FOXSUR» моделі «FBC122408D», набір інструментів марки «Intertool» моделі «ЕТ-8046», моторну оливу TM «Aral» серії «BlueTronic II 10W-40» об`ємом 5 літрів, охолоджувальну рідину марки «AXXIS» G11 Ready-mix Green масою 5 кг, набір торцевих головок з тріскачками марки «Alloid» моделі «TS-94», а також набір комбінованих ключів ТМ «СТАЛЬ» серії «Cr-Vx 12».

Також обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що розумів, що крадіжку вчиняв під час воєнного стану. З вартістю викраденого майна, зазначеною у обвинувальному акті загальною сумою 9551,03 грн., згоден. Все викрадене майно, а також грошові кошти, які він отримав від продажу викраденого майна, він ( ОСОБА_5 ) у розмірі 720 грн. добровільно видав працівникам поліції. Він шкодує про вчинене, піддав критичній оцінці свої дії, зокрема, на стадії досудового розслідування активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. З розміром процесуальних витрат у сумі 23176 грн. 40 коп. згоден, засуджує свої дії та щиро кається. Запевнив, що зробив належні висновки й ніколи не повторить подібного.

Відповідно до вимог ст. 325 КПК України, за погодженням із учасниками кримінального провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілого ОСОБА_12 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_5 не оспорював фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті, а також не оспорював кваліфікацію кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження без дослідження доказів у повному обсязі, обмежившись допитом обвинуваченого, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст зазначених фактичних обставин, чи не мають сумнівів щодо добровільності своєї позиції, а також, на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснив їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати визнані обставини в апеляційному порядку.

Отже, у межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за згодою учасників судового провадження, суд, визнав доцільним розгляд кримінального провадження здійснити в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

ІІІ. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений та висновки суду.

Визнавши покази обвинуваченого ОСОБА_5 належним та допустимим доказом у кримінальному провадженні, приймаючи до уваги, що останній не піддає сумніву фактичні обставини кримінального провадження, правильність розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у пред`явленому йому обвинуваченні доведеною повністю та доходить до переконання про правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до сховища, вчинена в умовах воєнного стану.

ІV. Мотиви суду при призначенні покарання.

Відповідно до вимог статей 50 і 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із рекомендаціями, викладеними у абзаці 2 пункту 1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Отже, призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, зокрема, що обвинувачений ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 12 КК України вчинив тяжкий злочин, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

У ході вивчення відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що останній має професійно-технічну освіту; не має стійких соціальних зв`язків -неодружений, неповнолітніх дітей або батьків похилого віку на утриманні немає; місце реєстрації не має, але має місце проживання; характеризується посередньо, зокрема, орган пробації під час надання узагальнюючих даних про особу обвинуваченого, зазначив, що останній не став на шлях виправлення та не усвідомлює серйозність наслідків своїх дій, офіційно не працевлаштований, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, стабільного джерела доходу немає, суспільно корисною працею не займається; на військовому обліку не перебуває; раніше судимий за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 вересня 2025 року до покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, який останнім дотепер не сплачений; на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Згідно із висновком досудової доповіді органу пробації, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_5 , є високим, ризик небезпеки для суспільства є високим. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства. Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Щодо обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого, суд доходить таких висновків.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті зазначено, що на стадії досудового розслідування з боку обвинуваченого мало місце щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Під час судового розгляду обвинувачений щиро розкаявся, вину визнав у повному обсязі, висловив жаль з приводу вчиненого, зазначив, що готовий понести заслужене покарання, надав послідовні показання щодо обставин вчинення кримінального правопорушення ( механізму вчинення злочину, місця знаходження викраденого майна та інших обставин).

Враховуючи викладене, суд відповідно до вимог ст. 66 КК України визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого.

Оскільки стороною обвинувачення в обвинувальному акті не зазначено обставин, що обтяжує покарання, суд, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності, а також принципу заборони погіршення становища обвинуваченого (reformatio in peius), констатує відсутність обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, поряд з наведеними даними про особу обвинуваченого, також враховує що: обвинувачений вчинив тяжкий злочин проти власності в умовах воєнного стану; раніше судимий ( покарання невідбуте-штраф несплачений); дані досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику ОСОБА_5 наведені вище; сукупність всіх обставин, що характеризують вчинене обвинуваченим кримінально - протиправне діяння, зокрема, відсутність постійного джерела доходів, наслідки, які настали; наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання; а також враховує, що обвинувачений визнав свою провину, повідомив суд, що бажає стати на шлях виправлення і більш не вчиняти протиправних дій.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а також, що справедливим покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, є покарання у виді позбавлення волі в межах визначених законом санкцій, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в мінімальних межах, яке йому належить відбувати реально.

Суд вважає, що саме такий вид і розмір покарання буде ефективним та дієвим для досягнення мети виправлення, оскільки тримання особи в умовах ізоляції на певний строк є тим заходом державного примусу, який повинен позитивно вплинути на свідомість обвинуваченого ОСОБА_5 , спонукати його до усвідомлення недопустимості своєї поведінки та утримання від учинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Суд зазначає, що наявні по справі обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та враховані судом під час визначення розміру покарання у мінімальній межі санкції ч.4 ст.185 КК України, а відтак, враховуючи особу винного, відсутні правові підстави для застосування положень ст. 69 КК України.

При призначенні обвинуваченому остаточного покарання суд доходить таких висновків.

Відповідно до частини 1 статті 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 вересня 2025 року ОСОБА_5 було засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Відповідно до правового висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеного в постанові від 06 грудня 2021 року (справа № 243/7758/20, провадження № 51-113 кмо 21), для застосування закріплених у ч. 1 ст. 71 КК України правил призначення покарання за сукупністю вироків законодавець визначає сукупність двох обов`язкових умов, що мають бути встановлені в їх нерозривній єдності: перша стосується моменту вчинення нового кримінального правопорушення засудженим - «після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання» за попереднім вироком; друга - наявності невідбутої частини покарання (основного та/або додаткового) за попереднім вироком на момент призначення судом покарання за новим вироком. Відсутність хоча б однієї з указаних умов виключає можливість застосування положень ч. 1 ст. 71 КК України під час вирішення питання про призначення покарання за новим вироком.

Враховуючи вищевикладене, оскільки нове (інкриміноване) кримінальне правопорушення ОСОБА_5 вчинив після постановлення вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 вересня 2025 року до повного відбуття покарання за попереднім вироком (призначене йому за попереднім вироком покарання у виді штрафу не сплачено дотепер), суд призначає ОСОБА_5 остаточне покарання на підставі частини 1 статті 71 КК України за сукупності вироків, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до нового покарання та ухвалює рішення про їх самостійне виконання відповідно до вимог ч. 3 ст. 72 КК України.

Також, суд доходить висновку про відсутність підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, оскільки характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, а також даних про особу обвинуваченого, який вчинив нове кримінальне правопорушення через нетривалий час після засудження за попереднє кримінальне правопорушення, не зробивши відповідних висновків, а також наявність невідбутого покарання (штраф несплачений), свідчать про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства, а відтак призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України не забезпечить досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерту, в сумі 23176 (двадцять три тисячі сто сімдесят шість) грн. 40 (сорок) коп., відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути на користь держави з ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 100 ч. 9 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Суд доходить висновку, що майно яке було повернуто потерпілому ОСОБА_12 : автомобільний компресор (електричний) марки «Elegant» моделі «Force Maxi 100 090», бензопилу марки «Procraft K450L», зарядний пристрій TM «FOXSUR» моделі «FBC122408D», набір інструментів марки «Intertool» моделі «ЕТ-8046», моторну оливу 4 TM «Aral» серії «BlueTronic II 10W-40» об`ємом 5 літрів, охолоджувальну рідину (антифриз) марки «AXXIS» G il Ready-mix Green масою 5 кг у каністрі, набір торцевих головок з тріскачками марки «Alloid» моделі «TS-94», набір ключів комбінованих ТМ «СТАЛЬ» серії «Сг-Vx 12» (12 шт. у наборі), необхідно залишити останньому як законному власнику. Грошові кошти, що були вилучені, як дохід від продажу викраденого майна в розмірі 720 (сімсот двадцять) гривень конфіскувати в дохід держави на підставі статті 96-1, підпункту першого частини першої статті 96-2 КК України.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_5 слід рахувати з дня ухвалення вироку. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченому слід зарахувати у строк покарання строк їх попереднього ув`язнення з 24 грудня 2025 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

За положенням п. 9 ч. 2 ст. 133 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є зокрема запобіжні заходи.

Приймаючи до уваги, призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, з урахуванням необхідності забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, запобіганню ризикам ухилення обвинуваченого від суду, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ухвали суду від 24 грудня 2025 року (останній раз продовжено ухвалою суду від 02 квітня 2026 року) до набрання вироком законної сили, залишити без змін. Також, враховуючи, що ухвалою суду від 24 грудня 2025 року обвинуваченому було визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб що становить 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень, суд вважає необхідним дію альтернативного запобіжного заходу також залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369 - 371, 373, 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 05 (п`яти) років.

На підставі частини 1 статті 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання до призначеного за цим вироком покарання невідбутої частини покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 вересня 2025 року у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 05 (п`ять) років та штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн, яке відповідно до положень частини 3 статті 72 КК України виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту ухвалення вироку з 26 травня 2026 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення з 24 грудня 2025 року в строк покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, а також альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб що становить 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень, продовжені ухвалою Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 02 квітня 2026 року, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта загальною сумою 23176 (двадцять три тисячі сто сімдесят шість) грн. 40 (сорок) коп.

Речові докази у кримінальному провадженні: автомобільний компресор (електричний) марки «Elegant» моделі «Force Maxi 100 090», бензопилу марки «Procraft K450L», зарядний пристрій TM «FOXSUR» моделі «FBC122408D», набір інструментів марки «Intertool» моделі «ЕТ-8046», моторну оливу 4 TM «Aral» серії «BlueTronic II 10W-40» об`ємом 5 літрів, охолоджувальну рідину (антифриз) марки «AXXIS» G il Ready-mix Green масою 5 кг у каністрі, набір торцевих головок з тріскачками марки «Alloid» моделі «TS-94», набір ключів комбінованих ТМ «СТАЛЬ» серії «Сг-Vx 12» (12 шт. у наборі) - залишити власнику (законному володільцю) ОСОБА_12 після набрання рішенням законної сили.

Застосувати відповідно до статті 96-1, підпункту 1 частини 1 статті 96-2 КК України спеціальну конфіскацію та конфіскувати в дохід держави грошові кошти у розмірі 720 (сімсот двадцять) гривен.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Златопільський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1