Провадження № 1-кп/592/287/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строків тримання обвинуваченого під вартою у об`єднаному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.395, ч.2 ст.190, ч.4 ст.185, ч.4 ст.186, ч.1 ст.357 КК України,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Ковпаківського районного суду м.Суми знаходиться вищезазначене кримінальне провадження.

Прокурором подане письмове клопотання про продовження строків тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, яке обґрунтоване підставами, зазначеними у ньому.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти даного клопотання прокурора та просили змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Суд, заслухавши думку прокурора, захисника, а також пояснення обвинуваченого, дійшов такого висновку.

Так, ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 08.01.2026 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.02.2026 року включно, за наявності ризиків, передбачених п.п.1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні питання щодо продовження або не продовження строку тримання під вартою суд повинен з`ясувати чи не зменшились раніше заявлені ризики або чи не з`явились нові ризики.

Вирішуючи дане питання суд також враховує практику ЄСПЛ висловлену у своєму Рішенні від 12.02.2015 року у справі Подвезько проти України (заява № 74297/11) де Суд зазначив наступне:

п.20.Суд нагадує, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (рішення у справах «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), та «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява №38 717/04, п. 28, від 14 жовтня 2010 року).

п.21.Суд також встановлював, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Прокурором в судовому засіданні було доведено, що раніше заявлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України на даний час не зменшились і продовжують існувати, оскільки ОСОБА_5 на даний час органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.395, ч.2 ст.190, ч.4 ст.185, ч.4 ст.186, ч.1 ст.357 КК України. Крім того, ОСОБА_5 неодноразово засуджений за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, на шлях виправлення не встав та продовжує вчиняти нові умисні правопорушення, що свідчить про те, що він фактично залишаючись на свободі продовжує бути суспільно-небезпечною особою для оточуючих.

Всі вищенаведені обставини дають суду законні підстави для висновку про наявність на даний час ризиків, передбачених п.п.1, 3та 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки у випадку перебування на свободі обвинувачений за перелічених обставин зможе ухилитись від суду, зможе незаконно впливати на потерпілу, свідків, а також є підстави для висновку, що зможе вчиняти нові інші кримінальні правопорушення.

Враховуючи, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 спливає 27.02.2026 року вище зазначені ризики на даний час не зменшились, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання його під вартою ще на 60 днів, тобто по 25.04.2026 року включно, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів за вище перелічених причин не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

У відповідності з вимогами ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.395, ч.2 ст.190, ч.4 ст.185, ч.4 ст.186, ч.1 ст.357 КК України, тому в такому разі суд зобов`язаний при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити обвинуваченому розмір застави, який повинен складати в даному випадку, сорок прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 133 120 грн.

Також у разі внесення вказаного розміру застави на обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно покласти строком на 2 місяці обов`язки, передбачені пунктами 2, 3, 4, 8, 9 ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; 2) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 3) утримуватися від спілкування з потерпілою ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_7 у кримінальному провадженні; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. 177, 331, 350 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити частково клопотання прокурора.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, до 25 квітня 2026 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави сорок прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 133 120 грн, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

2) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) утримуватися від спілкування з потерпілою ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_7 у кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії вказаних обов`язків встановити два місяці з моменту внесення застави і звільнення з під варти.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі Сумського слідчого ізолятору.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для обвинуваченого ОСОБА_5 , який перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_8