УХВАЛА

30 березня 2026 року

м. Київ

справа № 752/15407/23

провадження № 51-1162ск26

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 29 лютого 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року щодо останнього,

встановив:

Захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 29 лютого 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року щодо засудженого ОСОБА_5 .

До касаційної скарги додав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених вище судових рішень, де навів обґрунтування, в якому зазначив належні підстави того, що сторона захисту була позбавлена можливості вчасно подати касаційну скаргу.

Суд касаційної інстанції, враховуючи наведені причини пропуску строку та обставини звернення сторони захисту з касаційною скаргою, вважає за необхідне поновити захиснику ОСОБА_4 строк для подачі касаційної скарги.

Водночас, перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Відповідно до ч. 4 ст. 427 КПК касаційна скарга підписується особою, яка її подає. Якщо касаційну скаргу подає захисник, представник потерпілого, до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу.

Перелік документів, наявність яких підтверджує повноваження захисника на участь у конкретному кримінальному провадженні, визначені ч. 1 ст. 50 КПК, серед яких 1) свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордер, договір із захисником або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 18 листопада 2019 року (справа № 648/3629/17, провадження № 51-9792кмо18) також наголосила на обов`язковості надання суду двох груп документів, передбачених у ч. 1 ст. 50 КПК, наявність яких підтверджує повноваження захисника на участь у конкретному кримінальному провадженні, а саме документа, що підтверджує право особи на заняття адвокатською діяльністю (оскільки захисником може бути тільки адвокат) та документів, що підтверджують право цієї особи бути захисником (здійснювати захист у конкретному кримінальному провадженні).

В підтвердження своїх повноважень на захист засудженого ОСОБА_5 захисник додав лише ордер на надання правничої допомоги останньому, натомість копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, що є обов`язковим для підтвердження повноважень захисника на участь у кримінальному провадженні, до касаційної скарги не додано.

Указане вище позбавляє Суд можливості належним чином встановити наявність повноважень у захисника ОСОБА_4 на представництво інтересів засудженого ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються, натомість захисником до касаційної скарги додано оскаржену ухвалу апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року, текст якої роздруковано з Єдиного державного реєстру судових рішень, де міститься лише знеособлена інформація про учасників судового розгляду, що перешкоджає Суду належним чином встановити дотичність доданого рішення до обставин провадження та засудженого.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

При цьому суд касаційної інстанції, з огляду на приписи ч. 1 ст. 433 КПК, перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

У касаційній скарзі захисник наводить доводи щодо недопустимості окремих доказів у кримінальному провадженні через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону при їх збиранні та дослідженні, висуває вимогу про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 у зв`язку з недоведеністю вини останнього у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Натомість обґрунтування вимоги у касаційній скарзі спирається на його власну оцінку на предмет достовірності частини тих доказів, які покладені в основу обвинувального вироку, захисник надає їм оцінку на предмет достовірності та достатності для обґрунтування висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину, проте не спростовує висновків судів попередніх інстанцій за оцінкою усієї сукупності доказів, покладених в оскаржених судових рішеннях на обґрунтування винуватості ОСОБА_5 , не наводить конкретних порушень приписів ст. 94 КПК чи інших норм цього Кодексу, які визначають правила оцінки усіх оцінених судами належних та допустимих доказів у їх сукупності та взаємозв`язку.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що аналогічні доводи щодо недопустимості окремих доказів були наведені в апеляційній скарзі сторони захисту, натомість про те, яких порушень було допущено апеляційним судом при їх перевірці, з огляду на приписи статей 404, 405 КПК, в касаційній скарзі не зазначено.

Формальні та неконкретизовані твердження про недотримання судом попередньої інстанції норм КПК в частині надання оцінки доказам не можуть бути предметом перевірки суду касаційної інстанції без належного обґрунтування з посиланням на відповідні матеріали кримінального провадження, а також норми процесуального закону, які, на переконання захисника, були порушені.

Порушуючи питання про закриття кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК захисник не наводить належного обґрунтування заявленої вимоги з огляду на положення статей 94, 284, 412, 419, 433 КПК у їх взаємозв`язку, враховуючи, що касаційний суд не може втручатися в аспекти оцінки судами першої й апеляційної інстанцій дослідженої ними сукупності належних, допустимих і достовірних доказів на предмет підтвердження чи не підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у провадженні.

Таким чином, вимога про закриття кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК, на обґрунтування якої наведені доводи стосовно невірної оцінки певних доказів на предмет їх достовірності, не узгоджується з повноваженнями суду касаційної інстанції, який не вправі надавати оцінку доказам за таким критерієм, що захисником не враховано.

Суд касаційної інстанції, який переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги та вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд стороною, що безпосередньо виходить із приписів ч. 2 ст. 433 та ч. 3 ст. 26 КПК, а тому не може самостійно відшуковувати відповідні підґрунтя для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги

і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Поновити захиснику ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 29 лютого 2024 року та ухвали Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року щодо засудженого ОСОБА_5 .

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 29 лютого 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3