Справа № 126/2327/24
Провадження №1-кп/148/38/26
УХВАЛА

04 березня 2026 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі колегії: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження-

з боку обвинувачення - прокурора ОСОБА_5 ,

з боку захисту: обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

за участю потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_11 - ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Тульчина матеріали кримінального провадження №0000357, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.04.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 9, ч. 2 ст. 115, п. 9, ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ст. 348, ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 410 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 408 КК України, -

встановив:

03.03.2026 захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 звернувся в суд з клопотанням про надання дозволу останньому для виїзду в селище Рудниця Тульчинського району Вінницької області з метою вирішення питання щодо працевлаштування на посаду комплектувальника товарів в ТОВ «ПЛАЗМАТЕК». Та у випадку працевлаштування ОСОБА_7 - надати йому постійний дозвіл на виїзд в с-ще Рудниця.

В обгрунтування клопотання захисник посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_7 проживає в с. Чорномин Тульчинського району Вінницької області, де відсутні підприєства, установи або організації, в яких обвинувачений міг би офіційно працевлаштуватися. У звязку з цим він позбавлений реальної можливості отримати якість доходи для життя, забезпечення власного існування та виконання обовязку щодо утримання своєї сімї. ОСОБА_7 пройшов лікування після отриманих вогнепальних поранень, тривалий курс реабілітації, що вимагало значних матеріальних витрат. На сьогоднішній день у родині працює лише його дружина, яка є військовослужбовцем, у зв`язку з чим сім`я перебуває у складному матеріальному становищі. Розширення території пересування обвинуваченому ОСОБА_7 не перешкоджатиме здійсненню правосуддя, однак дозволить обвинуваченому легально працювати та забезпечувати своє існування. ОСОБА_7 виконує покладені на нього процесуальні обов`язки, постійно повідомляє суд про те, коли та куди відлучасвся із місця проживання, зявляється у всі судові засідання, не ухиляється від суду.

В судовому засіданні захисник вказане клопотання підтримав, як і обвинувачені. Обвинувачений ОСОБА_7 додатково пояснив, що 26.02.2025 року він звернувся до Тульчинської філії Вінницького обласного центру зайнятості, розміщеної в селищі Піщанка, де був взятий на облік як безробітний. Цього ж дня йому було надано інформацію про наявність вакантної посади пакувальника товарів ТзОВ «ПЛАЗМАТИК» в селищі Рудниця, яке знаходиться всього в 10 км. від місця його проживання. Вважає, що в разі, якщо він влаштується там на роботу, зможе заробляти на життя, та це не позначиться на дотриманні ним встановлених щодо нього обовязків у звязку з обраним запобіжним заходом.

Прокурор, потерпілий ОСОБА_13 у вирішенні данного клопотання покладаються на розсуд суду.

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_14 заперечили щодо клопотання, посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_7 є військовослужбовцем, з військової служби не звільнений, а тому не може працювати поза місцем служби.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду щодо заявленного клопотання, дослідивши представлені докази, доходить наступних висновків.

Чинний КПК України не містить підстав та порядку розгляду таких клопотань. Водночас, враховуючи закріплені у ст. 2 КПК України завдання кримінального провадження, при розгляді вказаного питання необхідно керуватися, зокрема, законними інтересами учасників кримінального провадження, а також забезпеченням швидкого, повного та неупередженого судового розгляду.

Частиною 1 ст. 201 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Підставою для зміни запобіжного заходу за клопотанням підозрюваного чи захисника є, в тому числі, зменшення встановлених в провадженні ризиків зі спливом досудового розслідування, зміни в майновому чи сімейному стані підозрюваного.

Судом встановлено, що в данному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_7 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою згідно ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.04.2024, який неодноразово продовжувався. Підставою для застосування такого запобіжного заходу стали ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та обґрунтована підозра у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі від 3 до 7 років та особливо тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі від 5 до 12 років.

Також судом установлено, що ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10.07.2025 ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначено заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302800 гривень, за умови внесення якої обвинувачений може бути звільнений з-під варти. Також на обвинуваченого ОСОБА_7 згідно даної ухвали суду покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно супровідного листа голови Вінницького апеляційного суду від 11.08.2025, адресованого ДУ "Вінницька установа виконання покарань № 1", слідує, що відповідно до квитанції № 77 від 10.07.2025 р. на депозитний рахунок Вінницького апеляційного суду 11.07.2025 надійшли кошти в сумі 302800 грн. від ОСОБА_15 , внесених як застава за ОСОБА_7 (а.п. 64 Т.11).

11.07.2025 ОСОБА_7 звільнений з ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» під заставу на підставі ухвали Вінницького апеляційного суду від 10.07.2025, про що свідчить лист начальника вказаної установи від 14.07.2025 №8470 (а.п. 97, 181 Т.11 ).

Отже, з 11.07.2025 відносно обвинуваченого ОСОБА_7 діє запобіжний захід застава та обовязки, покладені судом, а саме: - прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні.

Дію даних обов`язків відносно ОСОБА_7 було продовжено на два місяці Тульчинським районним судом Вінницької області 12.02.2026 до 12.04.2026.

При цьому, суд зауважує, що обовязок не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, не є забороною для обвинуваченого взагалі залишати місце проживання, а лише залишати його без дозволу та не повідомляти про це суд. Вказане покликане забезпечити контроль за належною процесуальною поведінкою обвинуваченогота стимулювання його до виконання процесуальних обовязків, в тому числі щодо явки в судові засідання.

Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , суд виходить із того, що Конституцією України закріплено принципи, згідно з якими кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає.

Отже, кожна людина має невідємне право на життя, що в правозастосовчій практиці включає можливість забезпечувати базові потреби, у тому числі харчування, житло та лікування, що безпосередньо повязано з можливістю отримувати дохід.

Суд також зауважує, що застосування будь-яких обмежувальних заходів у кримінальному провадженні, у тому числі при застосуванні до особи запобіжного заходу, мають бути пропорційними та необхідними.

З огляду на викладене, а також беручи до уваги пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , представлені стороною захисту докази про те, що обвинувачений ОСОБА_7 став та перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітний, де отримав інформацію (направлення) про наявінсть вакантних посад в ТОВ «ПЛАЗМАТЕК», з метою надання йому можливості реалізувати своє право на працю та враховуючи покладені на нього обовязки у звязку з діючим відносно нього запобіжним заходом, суд доходить висновку про можливість надання йому дозволу на виїзд до селища Рудниця, з 10.03.2026 по 11.03.2026. При цьому суд враховує, що місцезнаходження підприємства, де має намір працевлаштуватися обвинувачений, знаходиться в межах Тульчинського району, та на незначній відстані від його місця проживання. Також суд враховує, що обвинувачений до цього часу виконував покладені на нього обовязки у звязку з обраним запобіжним заходом, постійно повідомляв суд про те, коли та куди відлучався із населенного пункту за дозволом суду.

Такий дозвіл, на переконання суду, буде пропорційним заходом та відповідатиме принципу справедливого балансу між правом особи на працю з одного боку, і суспільним інтересом у забезпеченні ефективного судового розгляду кримінального провадження з іншого.

Водночас, суд вважає передчасним клопотання захисника ОСОБА_8 в частині надання обвинуваченому ОСОБА_7 постійного дозволу на виїзд в селище Рудниця, оскільки достовірних доказів того, що обвинувачений буде працевлаштований у ТзОВ «ПЛАЗМАТИК» на разі немає.

Враховуючи вищевикладене, з метою недопущення порушення права особи на працю, суд вважає, що клопотання захисника підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 194, 201, 350 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про надання дозволу для залишення місця проживання з метою працевлаштування - задовольнити частково.

Надати обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дозвіл на залишення місця проживання (с. Чорномин, Тульчинський район, Вінницька область) для виїзду в с-ще Рудниця Тульчинського району Вінницької області з метою працевлаштування, з 10.03.2026 по 11.03.2026.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала складена 09.03.2026.

Судді ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3