У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні №11-кп/4806/88/26 за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 лютого 2026 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 лютого 2026 року залишено без задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено.

Продовжено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави, достатньої для забезпечення виконання обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 2 200 000 (два мільйони двісті тисяч) гривень, на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів до 06 квітня 2026 включно.

У разі внесення застави у вказаному розмірі, покладено на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до суду на першу вимогу;

- утримуватися від спілкування із іншими учасниками у даному кримінальному провадженні, у тому числі за допомогою засобів мобільного зв`язку, мережі Інтернет, а також через соціальні мережі;

- не відлучатися за межі території м. Ужгород Закарпатської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено.

Продовжено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави, достатньої для забезпечення виконання обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 2 200 000 (два мільйони двісті тисяч) гривень на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів до 06 квітня 2026 включно.

У разі внесення застави у вказаному розмірі, покладено на обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

- прибувати до суду на першу вимогу;

- утримуватися від спілкування із іншими учасниками у даному кримінальному провадженні, у тому числі за допомогою засобів мобільного зв`язку, мережі Інтернет, а також через соціальні мережі;

- не відлучатися за межі території м. Ужгород Закарпатської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження №308/11085/22, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000110 від 22.07.2022 та №0000014 від 25.02.2022 про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 109, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 14 ст. 112 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 109, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 14 ст. 112 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 109, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 14 ст. 112 КК України.

Прокурором у судовому засіданні було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 та обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та розглядаючи питання доцільності подальшого застосування запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, суд врахував тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких вони обвинувачуються, прийняв до уваги, що ризики, передбачені положеннями ст.177 КПК України, не зменшилися, продовжують існувати та не втратили своєї актуальності, а підстави, за яких колегією судів було продовжено обвинуваченим запобіжний захід у виді тримання під вартою не відпали, неодноразово були предметом перевірки та розгляду як судом першої інстанції, так і апеляційної, і підстав для їх задоволення не встановлено.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 зазначає, що з даною ухвалою сторона захисту категорично не згідна, вважає її незаконною, необґрунтованою, яка прийнята без урахування всіх фактичних обставин справи, а зібрані по справі та досліджені в ході судового розгляду справи докази не є достатніми для продовження відносно гр. ОСОБА_6 вищевказаного запобіжного заходу, суд першої інстанції прийняв до уваги тільки одні докази сторони обвинувачення , а натомість відкринув наведені інші докази сторони захисту. Звертає увагу на те, що оскаржувана ухвала прийнята без врахування рішення від 19.06.2024 Другого сенату КСУ №7-р(11)2024 щодо конституційності ч.6 ст.176 КПК України є можливість, за певних та обставин, визначених ст.ст. 177 та 178 Кодексу застосувати заставу як більш м`який запобіжний захід. Стверджує про помилковість висновку суду першої інстанції щодо існування хоча б одного ризику, визначеного ст. 177 КПК України, оскільки всі ризики є необґрунтованими та у клопотанні дублюються із попередніх клопотань прокурора, на даний час відсутні будь які ризики зазначені в ч.1 ст.177 КПК України. Зазначає, що обвинувачений перебуває під вартою з березня 2022 року, що вказує на відповідність ознаки «надмірності» тривалості перебування під вартою. Вважає, що суд першої інстанції визначив завідомо непомірний розмір застави, тобто не виконав в повній мірі вимоги ч.5 ст.182 КПК України, оскільки в ухвалі відсутнє обґрунтування виключності випадку, який виправдовує застосування застави саме в розмірі 2200000 грн., при цьому взагалі не надано оцінку майновому стану обвинуваченого, що призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Просить суд ухвалу суду від 06.02.2026 скасувати в частині продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 і постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати/змінити відносно останнього запобіжний захід більш м`який не пов`язаний із триманням під вартою (ізоляцією від суспільства), - домашній арешт цілодобовий або в нічний час доби, а у разі відмови в його застосуванні, просить визначити (зменшити) розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законом в розмірі 80-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить ухвалу суду від 06.02.2026 скасувати в частині продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 і постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати/змінити відносно останнього запобіжний захід більш м`який не пов`язаний із триманням під вартою (ізоляцією від суспільства), - домашній арешт цілодобовий або в нічний час доби, а у разі відмови в його застосуванні, просить визначити (зменшити) розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_8 обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законом в розмірі 80-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Зазначає, що з даною ухвалою сторона захисту категорично не згідна, вважає її незаконною, необґрунтованою, яка прийнята без урахування всіх фактичних обставин справи, а зібрані по справі та досліджені в ході судового розгляду справи докази не є достатніми для продовження відносно гр. ОСОБА_8 вищевказаного запобіжного заходу. Вважає, що ризики, на які прокурор посилався у клопотанні не підтверджені належними доказами, тому їх до уваги не слід брати. ОСОБА_8 має постійне місце проживання, є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 , має на утриманні сина, який навчається за кордоном, а він, як батько, оплачує його навчання. Сторона захисту вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали, судом не були належним чином виконані вимоги ч.5 ст.182 КПК України, оскільки в ухвалі відсутнє обґрунтування виключності випадку, який виправдовує застосування до обвинуваченого застави саме в розмірі 900 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, при цьому суд взагалі не дав оцінку майновому стану підзахисного. Просить суд врахувати особу ОСОБА_8 , зокрема і те, що він станом на сьогодні не судимий.

До початку судового засідання від захисників-адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі та без участі їх підзахисних. Апеляційні скарги підтримують у повному обсяг та просять їх задовольнити. Крім того, адвокат ОСОБА_7 подав клопотання про долучення копій документів/судових ухвал, для відому та використання в роботі.

Апеляційні скарги розглядаються за відсутності обвинувачених та їх захисників, неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422-1 КПК України, не перешкоджає їх розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вищевказаних осіб апеляційний суд бере до уваги, що: учасники судового процесу належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавали; в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинувачених і від них не надходили клопотання про бажання брати участь у розгляді апеляційних скарг. Крім того, апеляційний суд приймає до уваги клопотання захисників про проведення судового засідання без їх участі.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, думку прокурора на заперечення доводів апеляційних скарг, перевіривши матеріали контрольного провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

За приписами ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти, передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не зменшились і продовжують існувати.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжного заходу, обґрунтовано взяв до уваги тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких та особливо тяжких злочинів та покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі доведення їх вини за пред`явленим їм обвинуваченням, зокрема за ч. 2 ст. 111 та ч. 1 ст. 112 КК України, те, що судовий розгляд не закінчено, а також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який не працює, раніше засуджувався за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 358 КК України, хоч і на даний час в силу положень ст. 89 КК України, вважається не судимим, змінював прізвище та документи, що посвідчують особу, неповнолітніх дітей на утриманні немає, та про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який неодружений, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зв"язків, є військовослужбовцем та відповідно володіє навичками використання зброї та проведення бойових робіт, при цьому обвинувачується у вчиненні злочинів у сфері національної безпеки передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 109, ч. 1 ст. 112 КК України, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ст. 342 КК України та був звільнений від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Тому, колегія суддів вважає, що виходячи з тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_6 та ОСОБА_8 обвинувачуються, конкретних обставин, за яких скоєні діяння та даних про їх особу, є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, можуть переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином можуть вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачуються.

Апеляційний суд вважає, що продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної їх процесуальної поведінки.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що застосований щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжний захід з урахуванням його тривалості та у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, в зв`язку з чим, з урахуванням сукупності викладених обставин щодо тривалості перебування обвинувачених під вартою, даних про особу обвинувачених, у силу характеру інкримінованих їм діянь та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінальних правопорушень, разом з тим: необхідністю розгляду судом поданих сторонами захисту численних клопотань, заяв та інших процесуальних документів, дослідження доказів шляхом допиту заявлених ними свідків, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з чим погоджується й колегія суддів вважаючи, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених, а також дієвості кримінального провадження.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу суду в межах поданих апеляційних скарг щодо продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічного з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного у вигляді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що обраний стосовно обвинувачених запобіжний захід у виді тримання під вартою на даний час відповідає особі обвинувачених, характеру та тяжкості інкримінованих їм кримінальних правопорушень, а встановлені судом ризики не відпали та продовжують існувати.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Водночас, колегія суддів вважає, що посилання захисникі адвокатів в апеляційних скаргах на завідомо непомірний розмір застави, частково заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи.

З урахуванням майнового стану обвинувачених, тієї обставини, що під час перебування під вартою обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не отримує ніяких доходів, беручи до уваги, що в ході розгляду та у зв`язку із спливом часу, ризики, які були підставою для обрання саме такого розміру застави зменшились, обвинувачені перебувають під вартою тривалий час, не можуть внести раніше визначений розмір застави, апеляційний суд доходить висновку про можливість зменшення застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Приймаючи рішення про визначення розміру застави в якості альтернативного запобіжного заходу, апеляційний суд враховує особу обвинувачених, їх майновий стан, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , та вважає за необхідне зменшити розмір застави, визначеної судом першої інстанції, як альтернативного запобіжного заходу, та встановити її в розмірі 2 100 000 (два мільйони сто тисяч) гривень.

На переконання апеляційного суду саме такий розмір застави у сукупності з покладенням на обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, дозволить контролювати їх місце перебування під час судового розгляду, а також зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор у клопотанні про продовження строку тримання під вартою.

Щодо клопотання адвоката ОСОБА_7 про долучення копій документів/судових ухвал для відому та використання в роботі, апеляційний суд не заперечує, проте зазначає, що, оскільки існуюча в Україні система права, зокрема, про кримінальні правопорушення, не передбачає його джерелом, судовий прецедент. Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Отже рішення районний, апеляційних судів, зокрема й ті, на які посилається апелянт, не створюють правових позицій, які б формували єдність судової практики в Україні.

За приписами ч. 3 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги захисникаадвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоквата ОСОБА_9 , підлягають частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 411, 418, 419, 422-1 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 лютого 2026 року, якою продовжено відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури ОСОБА_5 про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, достатньої для забезпечення виконання обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 2 100 000 (два мільйони сто тисяч) гривень.

Встановити строк дії ухвали до 06 квітня 2025 включно.

У разі внесення застави у вказаному розмірі, покласти на обвинувачених ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

- прибувати до суду на першу вимогу;

- утримуватися від спілкування із іншими учасниками у даному кримінальному провадженні, у тому числі за допомогою засобів мобільного зв`язку, мережі Інтернет, а також через соціальні мережі;

- не відлучатися за межі території м. Ужгород Закарпатської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , що якщо вони, будучи належним чином повідомленими, не з`являться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомлять про причини своєї неявки, або якщо порушать інші покладені на них при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді