Справа № 171/1422/19
Провадження № 1-в/177/105/26
У Х В А Л А

Іменем України

18.02.2026 Криворізький районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за заявою засудженого ОСОБА_4 про приведення призначеного покарання у відповідність до чинного законодавства,

встановив:

До Криворізького районного суду Дніпропетровської області, з ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 січня 2026 року про направлення справи для розгляду, надійшла заява засудженого ОСОБА_4 , який відбував покарання в ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№ 122)» про приведення ухваленого щодо нього вироку Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13.11.2019 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 своє клопотання про застосування декриміналізації просив задовольнити та звільнити його від призначеного вироком суду від 13.11.2019 покарання за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке його було засуджено.

Прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання засудженого в частині епізоду від 01.07.2019, оскільки вартість викраденого майна за епізодом з 01.07.2019 становить 550 грн. та на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. За іншими епізодами вартості майна вистачає для кваліфікації дій ОСОБА_4 саме як кримінального правопорушення, а не адміністративного.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 13.11.2019 вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки. Згідно змісту вироку слідує, що ОСОБА_4 визнано винним, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 3 ст.185 КК України, якими завдано шкоду у розмірі 550 грн. за епізодом від 01.07.2019, у сумі 2216,01 грн за епізодом від 07.07.2019, у сумі 2365,44 грн. за епізодом від 06.07.2019, у сумі 1345,04 грн за епізодом від 07.07.2019.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції. Зокрема, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст. 4 КК України).

Згідно із ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи зазначені зміни до законодавства, а також положення наведеної вище ч.2 ст. 4 КК України та ч.1 ст.5 КК України, таємне викрадення чужого майна вартістю до 960 грн. на час, до якого відносять інкриміновані ОСОБА_4 діяння (за епізодом від 01.07.2019), кваліфікувалися б за ч. 1 ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а таємне викрадення чужого майна вартістю понад 960 грн. - за ч.1 ст.185 КК України (крадіжка), а за наявності кваліфікуючих ознак (наприклад вчинення повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище) - за відповідною частиною статті 185 КК України.

Враховуючи наведене вище, оскільки згідно вироку Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13.11.2019 у справі № 171/1422/19 яким ОСОБА_4 визнано винним, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, якими завдано шкоду у розмірі 550 грн. (епізод від 01.07.2019), що не перевищує поріг настання кримінальної відповідальності за крадіжку на час вчинення відповідного злочину, відтак наявні підстави стверджувати про внесення змін, які б усували караність діяння ОСОБА_4 за вчинення зазначеного кримінального правопорушення за певним епізодом, а саме у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже враховуючи, що ОСОБА_4 , згідно вироку Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13.11.2019 у справі № 171/1422/19 завдав матеріальної шкоди за епізодом від 01.07.2019 на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки, тобто вчинені ним діяння, відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ, не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за даним епізодом, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Водночас, за епізодами від 03.07.2019, 06.07.2019 та від 07.07.2019 ОСОБА_4 , згідно вироку Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13.11.2019 у справі № 171/1422/19, спричинив матеріальну шкоду, розмір якої перевищує два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян станом на день вчинення крадіжки, а відтак вчинені ним діяння за вказаними епізодами є кримінально караними. За таких обставин вчинені засудженим діяння за даним вироком суду від 13.11.2019 на даний час вважаються кримінально караними та не впливають на призначене йому покарання.

З урахування цього, суд приводить вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13.11.2019 у справі № 171/1422/19 у відповідність до вимог Закону №3886-IX від 18.07.2024р. в частині звільнення від відбування покарання за епізодом від 01.07.2019. В іншій частині раніше призначене остаточне покарання залишається незмінним та приведення у відповідність до чинного законодавства не потребується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,5, ч. 2 ст.74 КК України, ст.ст.369-372,537,539 КПК України, Законом України №3886-ІХ,

постановив:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13.11.2019 у справі № 171/1422/19 щодо ОСОБА_4 , привести у відповідність до вимог Закону України № 3886-IX від 18.07.2024р.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13.11.2019, а саме за епізодом, вчиненим 01.07.2019 на суму 550,00 грн. у зв`язку з усуненням караності діяння.

В іншій частині раніше призначене вироком суду остаточне покарання залишається незмінним та приведення у відповідність до чинного законодавства не потребується.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Суддя

ОСОБА_1