Справа № 203/1783/26
Провадження № 1-кс/0203/1667/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому засіданні в м. Дніпро скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 21.02.2026 р. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000768, відомості про яке внесено до ЄРДР 31.12.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК України,

встановив:

24 лютого 2026 року до Центрального районного суду міста Дніпра звернувся адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , зі скаргою на постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000768, відомості про яке внесено до ЄРДР 31.12.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що 31 грудня 2025 року уповноваженою особою третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, на підставі заяви ОСОБА_4 були внесені відомості до ЄРДР за № 0000768 за можливим фактом недбалого ставлення військових службових осіб до служби, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді смерті ОСОБА_6 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК України. В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_4 було подано слідчому клопотання про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні. Постановою слідчого від 21 лютого 2026 року було відмовлено в залученні останньої в якості потерпілої у кримінальному провадженні. Посилаючись на те, що вказана постанова є безпідставною та необґрунтованою, представник скаржника просив скасувати останню.

Скаржник та її представник в судове засідання не з`явились, від представника скаржника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності скаржника.

Слідчий в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Дослідивши доводи скарги та додані до неї документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст.303 КПК України визначено перелік рішень, дій чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Зокрема, п.5 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Під час розгляду скарги встановлено, що третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000768, відомості про яке внесено до ЄРДР 31.12.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК України, на підставі заяви ОСОБА_4 , за можливим фактом недбалого ставлення військових службових осіб до служби, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді смерті ОСОБА_6 .

В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_4 було подано слідчому клопотання про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні.

Постановою слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 21.02.2026 р. було відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні з посиланням на те, що під час досудового розслідування будь-яких належних, допустимих доказів, які б могли свідчити про наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що ОСОБА_4 завдано будь-яку шкоду не встановлено.

Згідно ч.ч.1-5 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відмовляючи в залученні ОСОБА_4 в якості потерпілого у кримінальному провадженні, слідчий відповідне рішення належним чином не мотивував, не надав оцінки викладеним в заяві обставинам, зокрема, щодо спричинення ОСОБА_4 моральної шкоди кримінальним правопорушенням.

Вказані обставини підлягали перевірці, зокрема шляхом допиту заявника, перевірки відповідних документів.

Для набуття статусу потерпілого достатньо подання заяви про вчинення щодо особи кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого, висновки про що викладені у постанові Верховного Суду у справі № 539/3185/17.

Розмір заподіяної шкоди або обставини її відсутності має встановлюватися під час досудового розслідування, проте слідчим не проводилися слідчі дії, спрямовані на встановлення цих обставин, зокрема, і причинно-наслідкового зв`язку між діянням (у разі якщо подія останнього буде встановлена) і шкодою (матеріальною та/або моральною) або його відсутність, обов`язковість доказування яких визначена п.3 ч.1 ст.91 КПК України.

Відповідно, висновки слідчого в оскаржуваній постанові про те, що не отримано даних про спричинення ОСОБА_4 будь-якої шкоди є помилковими, тим паче, що будь-яких слідчий дій, спрямованих на встановлення відповідних обставин (зокрема, виду, розміру шкоди) слідчим не проводилося.

При таких обставинах, скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим підлягає частковому задоволенню, а постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим скасуванню.

Вимога скарги про зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_4 потерпілою та вручити їй пам`ятку потерпілої задоволенню не підлягають, оскільки суд не може зобов`язувати слідчого визнавати особу потерпілою та вручати їй пам`ятку потерпілої.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 26, 55, 303-307 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 21.02.2026 р. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000768, відомості про яке внесено до ЄРДР 31.12.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК України задовольнити частково.

Постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 21.02.2026 р. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000768, відомості про яке внесено до ЄРДР 31.12.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК України скасувати.

В решті скарги відмовити.

Ухвала набуває законної сили в порядку, передбаченому ст.532 КПК України.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1