ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/420/26 Справа № 204/775/26 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника особи, щодо майна якої

вирішується питання про арешт ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 06 лютого 2026 року про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 06 лютого 2026 року задоволено клопотання прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000079 від 26.02.2025 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Накладено арешт на майно, яке вилучене в ході проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 17.01.2025 року, за місцем мешкання ОСОБА_8 , за адресою АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон марки «Iphone SE», номер моделі MO7T2LL/A, серійний номер: НОМЕР_1 , IMEI-1: НОМЕР_2 ; MEID: НОМЕР_3 ; сім картку з номером телефону НОМЕР_4 ; грошові кошти у сумі 14200 доларів США, 17000 Євро, шляхом накладення заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що наявна необхідність у накладені арешту на вказане майно з метою забезпечення кримінального провадження, збереження речових доказів, а також з метою запобігання можливості його знищення, використання, перетворення, відчуження.

В апеляційній скарзі, із доповненням, представник особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвокат ОСОБА_7 просить скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді.

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000079 від 26.02.2025 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, а саме:

- мобільного телефону марки «Iphone SE», номер моделі MO7T2LL/A, серійний номер: НОМЕР_1 , IMEI-1: НОМЕР_2 ; MEID : НОМЕР_3 ;

- сім картки з номером телефону НОМЕР_4 ;

- грошових коштів у сумі 14200 доларів США, 17000 Євро.

В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, щослідчому судді було відомо про встановлені апеляційним судом істотні порушення кримінального процесуального закону, які були допущенні слідчим суддею під час розгляду попереднього клопотання про арешт майна в рамках даного кримінального провадження, що і було підставою для скасування попередньої ухвали слідчого судді про арешт майна від 19.12.2025 року, однак постановлено ухвалу про накладення арешту, що також не відповідає вимогам КПК, оскільки клопотання містить лише загальні формулювання підстав та мети арешту майна. Враховуючи зазначене, вважає, що встановлені ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20.01.2026 року порушення прокурором не усунуті.

Вказує, що виявлені та вилучені в ході обшуку грошові кошти у сумі 14200 доларів США та 17000 євро та мобільний телефон із сім-картою не відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, не є належними доказами та знаходяться поза межами кваліфікації кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача; представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених у ній підстав; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З наданих матеріалів вбачається, що в провадженні сектору дізнання відділу поліції № 3 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000079 від 26.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, за фактом вчинення невстановленими мешканцями м. Дніпро підроблення та збуту посвідчень співробітників ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області серії НОМЕР_5 та № 033811, з метою їх використання іншими особами.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою з громадянином України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період часу з кінця осені 2024 року, більш точну дату під час досудового розслідування не встановлено, по 20.01.2025 здійснили виготовлення та збут військовозобов`язаним особам двох підробних офіційних документів, що звільняють від призову під час мобілізації, а саме посвідчень співробітників ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області серії НОМЕР_5 та № 033811, виданих на ім`я ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відповідно, чим вчинили перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_9 показав, що придбав посвідчення співробітників ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області серії НОМЕР_5 та № 033811, виданих на ім?я ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відповідно, у громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпро, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, вартість посвідчення серії НОМЕР_5 склала 600 доларів США, а посвідчення серії НОМЕР_6 доларів США. Відповідно до відповіді ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області № 49 01-1246/49 11 від 12.02.2025 бланки посвідчень серії НОМЕР_5 та № 033811 в Головному управлінні не виготовлялися, не реєструвалися та не видавалися, тобто є підробленими.

20.01.2025 було проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_8 . В ході обшуку було виявлено та вилучено мобільний телефон та грошові кошти в сумі 17000 Євро та 14200 доларів США, на які було накладено арешт.

21.01.2025 слідчим в ОВС СВ УСБУ в Полтавській області у кримінальному провадженні винесено постанову про визнання речовими доказами вилучених речей, під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки останні містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 03.12.2025 скасовано арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського (Шевченківського) районного суду м. Полтави від 04.02.2025 року у справі № 554/569/25 (провадження №1кп/554/1826/2025), а саме на: мобільний телефон марки «IPHONE SE», грошові кошти у сумі 14200 доларів США та 17000 євро, та зобов`язано уповноважених осіб слідчого відділу Управління та фінансового відділу Управління Служби безпеки України у Полтавській області повернути власникам майно.

Постановою заступника керівника Західної окружної прокуратури міста Дніпра від 18.12.2025 постанову дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 3 Дніпровського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 03.12.2025 про закриття кримінального провадження № 0000079 від 26.02.2025, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України скасовано, матеріали кримінального провадження № 0000079 від 26.02.2025, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, скеровано начальнику сектору дізнання відділу поліції № 3 Дніпровського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області для організації досудового розслідування.

Враховуючи викладені вище обставини, орган досудового розслідування прийшов до висновку, що вищевказане майно є речовими доказами незаконної діяльності, а незастосування арешту вищевказаного майна може призвести до його зникнення, втрати, пошкодження, псування, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, у зв`язку із чим слідчим було порушене перед слідчим суддею питання про його арешт.

Ухвалою слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 19 грудня 2025 року задоволено клопотання дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 3 Дніпровського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_12 , яке погоджене прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_13 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000079 від 26.02.2025, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Накладено арешт на майно, яке вилучене в ході проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 17.01.2025 року, за місцем мешкання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: - мобільний телефон марки «Iphone SE», номер моделі MO7T2LL/A, серійний номер: НОМЕР_1 , IMEI-1: НОМЕР_2 ; MEID: НОМЕР_3 ; - сім картку з номером телефону НОМЕР_4 ; - грошові кошти у сумі 14200 долларів США, 17000 Євро, шляхом накладення заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 січня 2026 року скасовано ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 19 грудня 2025 року про арешт майна. Постановлено нову ухвалу, якою клопотання дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 3 Дніпровського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_12 , яке погоджене прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_13 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000079 від 26.02.2025, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду, протягом 72 годин з часу отримання копії повного тексту цієї ухвали.

27 січня 2026 року прокурор повторно звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на вищевказане майно, яке оскарженою ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 06 лютого 2026 року задоволено та накладено арешт на вказане майно.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, адвоката ОСОБА_7 , колегія суддів апеляційної інстанції вважає їх обґрунтованими з огляду на наступне.

Так, органом досудового розслідування у клопотанні про накладення арешту на майно зазначено, що арешт на майно необхідно накласти як на речові докази, оскільки грошові кошти в сумі 17000 євро та 14200 доларів США були одержані внаслідок вчинення розслідуваного кримінального правопорушення або аналогічних кримінальних правопорушень, а телефон з сім-карткою може містити інформацію, яка має значення для справи.

Слідчий суддя із обгрунтованістю поданого клопотання погодився, втім не звернув уваги на те, що прокурором не було вказано, які саме обставини, що мають значення для даного провадження, можуть бути підтверджені відповідними доказами, та не наведено будь-якого обгрунтування відповідності їх критеріям ст. 98 КПК України, а саме того, чи були вони знаряддям вчинення кримінального правопорушення, або зберегли на собі його сліди, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що згідно із клопотанням прокурора та доданими до нього матеріалами предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні є обставини набуття ОСОБА_9 , згідно із його показаннями від ОСОБА_8 , двох посвідчень співробітників ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області за, відповідно, 600 доларів США та 1100 доларів США.

Будь-які розрахунки із застосуванням готівкових грошових коштів у валюті євро предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не є. Також стороною обвинувачення не доведено, що конкретні виявлені та вилучені за місцем проживання ОСОБА_8 готівкові долари США були предметом розслідуваного діяння, як не наведено і обгрунтування необхідності арешту виявлених коштів у розмірі, який багаторазово перевищує зазначені ОСОБА_9 суми. Інші аналогічні діяння предметом досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні не є, у зв`язку із чим посилання прокурора на їх ймовірне вчинення ОСОБА_8 колегія суддів вважає таким, що виходить за межі предмету доказування у даному кримінальному провадженні та не обгрунтовує вимоги клопотання.

Відтак стороною обвинувачення не доведено наявність зв`язку між розслідуваним кримінальним правопорушенням та готівковими грошовими коштами в іноземній валюті, на які пропонується накласти арешт у статусі речових доказів, та необхідність такого арешту.

Щодо мобільного телефону марки «Iphone SE», номер моделі MO7T2LL/A, серійний номер: НОМЕР_1 , IMEI-1: НОМЕР_2 ; MEID: НОМЕР_3 , та сім-картки з номером телефону НОМЕР_4 колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вказані речі утримуються стороною обвинувачення з 20 січня 2025 року, тобто понад один рік, що є більше, ніж достатнім для з`ясування того, чи містять вони будь-які відомості, що мають доказове значення для справи, та фіксації таких відомостей у процесуальний спосіб.

Натомість сторона обвинувачення не вказує, які відомості, що можуть бути використані як докази у справ, містять вказані речі, та обмежується у цій частині не конкретизованим припущенням про їх наявність, яке суд апеляційної інстанції не вважає достатньою підставою для обмеження прав власника майна.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що прокурором не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які вказано у його клопотанні, оскільки не надано доказів того, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Крім того, прокурором у клопотанні не зазначено, а слідчим суддею в оскарженій ухвалі не встановлено, які саме обставини, що мають значення для кримінального провадження, можуть бути підтверджені за допомогою вилучених мобільного телефону із сім-картою та грошових коштів в іноземній валюті, і як незастосування арешту може потягнути неможливість використання їх як доказу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні відсутні правові підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, на які посилається прокурор та слідчий суддя в оскарженій ухвалі, оскільки прокурором не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним та таким, що має характер припущення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, та скасування оскарженої ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, адвоката ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 06 лютого 2026 року про арешт майна, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000079 від 26.02.2025 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4