Справа № 447/199/26
Провадження № 11-п/811/26/26 Доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

05 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові подання голови Миколаївського районного суду Львівської області ОСОБА_5 від 02 березня 2026 року про направлення кримінального провадження на розгляд до іншого суду,

в с т а н о в и л а :

на адресу Львівського апеляційного суду надійшло подання голови Миколаївського районного суду Львівської області ОСОБА_5 від 02 березня 2026 року про направлення обвинувального акта у кримінальному провадженні №0003009 від 12 серпня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на розгляд до іншого належного суду (Яворівського районного суду Львівської області) за територіальною підсудністю.

Подання мотивоване тим, що згідно з пред`явленим обвинуваченням, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а сама в тому, що будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді курсанта навчального взводу навчальної батареї навчального дивізіону, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , що за адресою: _______** та був відсутній на службі без поважних причин, не виконував свої службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд до 22 грудня 2025 року, тобто до моменту затримання в порядку ст. 615 КПК України. Зазначена військова частина розташована на території, на яку поширюється юрисдикція Яворівського районного суду Львівської області. При цьому інкримінований ОСОБА_6 злочин вважається вчиненим після трьох діб з моменту залишення військової частини, а не з моменту затримання підозрюваного.

(** З метою уникнення оприлюднення інформації щодо розташування об`єктів де можуть перебувати військовослужбовці, суд не зазначає їх повної адреси у цьому процесуальному рішенні).

Вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи подання, колегія суддів вважає, що подання не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Згідно з ч. 9 ст. 615 КПК України, під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Частиною 5 ст. 407 КК України передбачена відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

Стаття 407 КК України з об`єктивної сторони містить два склади злочину: 1) самовільне залишення військової частини або місця служби; 2) нез`явлення вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або лікувального закладу.

Самовільне залишення частини полягає у тому, що офіцер, прапорщик, військовослужбовець за контрактом у службовий час, а військовослужбовець строкової служби в будь-який час залишає територію військової частини або місце служби, не одержавши дозволу відповідного начальника.

Нез`явлення вчасно на службу полягає в тому, що, залишивши військову частину або місце служби на законній підставі та маючи об`єктивні можливості для повернення в установлений час, військовослужбовець своєчасно в частину не з`являється і перебуває поза її розташуванням понад установлений строк. У цьому випадку ухилення від несення обов`язків військової служби здійснюється шляхом бездіяльності.

Початком злочину вважається момент фактичного самовільного залишення військової частини або місця служби, а кінцем - день повернення в частину або затримання поза межами частини. Початком нез`явлення на службу вважається закінчення установленого строку з`явлення, а кінцем - час повернення в частину або затримання.

Тобто ознакою злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, є безперервність, цей злочин починається з самовільного залишення військової частини та закінчується у визначений законом строк (понад три доби) внаслідок дій самого військовослужбовця або в силу обставин, що роблять подальші злочинні діяння неможливими (наприклад, затримання винного органами влади).

Як слідує з обвинувального акта, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді курсанта навчального взводу навчальної батареї навчального дивізіону, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , що за адресою: _______** та був відсутній на службі без поважних причин, не виконував свої службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд до 22 грудня 2025 року, тобто до моменту затримання в порядку ст. 615 КПК України.

Верховний Суд в ухвалі №441/48/25 від 27 березня 2025 року виснував, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, є триваючим та його склад вважається закінченим з моменту припинення або переривання злочинного стану особи.

У судовому засіданні в суді першої інстанції прокурор вказав, що обвинуваченого ОСОБА_6 затримали на території міста Миколаєва та, відповідно, кримінальне правопорушення закінчено на території міста Миколаєва. Саме тому кримінальне провадження №0003009 скероване до Миколаївського районного суду Львівської області.

Таким чином, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, ОСОБА_6 припинив учиняти в момент затримання на території міста Миколаєва Львівської області.

Тому кримінальне провадження надійшло до Миколаївського районного суду Львівської області, як до суду в межах територіальної юрисдикції якого ОСОБА_6 припинив (закінчив) вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Враховуючи наведене, обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 скерований прокурором до Миколаївського районного суду Львівської області відповідно до вимог ч. 9 ст. 615 КК України з дотриманням правил територіальної підсудності, що є підставою для відмови у задоволенні подання.

Керуючись ст. ст. 34, 418, 419, ч. 9 ст. 615 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

у задоволенні подання голови Миколаївського районного суду Львівської області ОСОБА_5 від 02 березня 2026 року - відмовити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №№0003009 від 12 серпня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, повернути до Миколаївського районного суду Львівської області для розгляду про суті.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3