Житомирський апеляційний суд
Справа №295/702/26 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/48/26
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Житомир

Житомирський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 17 січня 2026 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_7 та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 17 січня 2026 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_7 та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заборонено ОСОБА_7 , залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово строком до 16.03.2026 року, у межах строку досудового розслідування.

Покладено на підозрювану ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не здатний запобігти наявним ризикам, а тому вважав наявними підстави для застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під домашнім арештом, який на даній стадії досудового розслідування здатен запобігти встановленим ризикам та гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваної.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваній ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави у розмірі 50-ти прожиткових мінімумів та покладенням обов`язків. У разі застосування запобіжного заходу у вигляді застави, покласти наступні обов`язки: не відлучатись за межі населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває; прибувати до слідчого та прокурора, що здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні, за першим викликом та до суду за кожною вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; утримуватись від спілкування із свідком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вказаному кримінальному провадженні.

Вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою.

Зазначає, що слідчий суддя не взяв до уваги наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Сторона обвинувачення припускає, що ОСОБА_7 усвідомлює, що у разі доведення її винуватості в суді та постановлення обвинувального вироку суду останній загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності, остання може вчиняти спроби переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

Такий вид запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт без застосування електронних засобів контролю не може забезпечити належну процесуальну поведінку та жодним чином не перешкоджає ОСОБА_7 здійснювати вплив на свідка зі зміненими анкетними даними, ОСОБА_10 шляхом його переконання, чи схиляння до надання певних показань та узгодження своїх показань.

На думку прокурора, характер вчинення кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_7 свідчить про те, що вказане є способом отримання джерел доходів для прожиття.

Крім того, враховуючи що ОСОБА_7 є раніше судимою особою, а саме, Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України до позбавлення волі строком на 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання на іспитовий термін строком 1 рік, вказаний ризик є підтвердженим, однак неврахований слідчим суддею.

За віком ОСОБА_7 не є особою пенсійного віку, за станом здоров`я не потребує стаціонарного лікування, не навчається, не працює.

Сторона обвинувачення вважає, що запобігання наведеним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_7 можливе винятково у разі застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника та підозрювану, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею на думку колегії суддів було обґрунтовано застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, на час розгляду відповідного клопотання, враховуючи серйозність пред`явленої підозри за ч.2 ст. 307 КК України, суворість передбаченого покарання, яке може загрожувати ОСОБА_11 в разі визнання її винною.

Слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваної ОСОБА_7 яка раніше судима, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом з цивільним чоловіком, який є батьком її малолітньої дитини, є волонтером, надає притулок бездомним тваринам, які залишились в небезпечних умовах для життя за власний кошт, має незадовільний стан здоров`я.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчим суддею були враховані усі обставини з якими закон пов`язує застосування запобіжного заходу, а тому вважає, що ухвала слідчого судді є обґрунтованою та законною.

Вирішуючи питання про достатність чи недостатність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту апеляційний суд також враховує те, що на час розгляду апеляційної скарги прокурора, перебуваючи під домашнім арештом, підозрювана умови його не порушувала, що додатково дає підстави для висновку, що обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту може забезпечити виконання нею процесуальних обов`язків та запобігти наведеним у клопотанні ризикам.

Орган досудового розслідування не позбавлений права, в разі недотримання ОСОБА_7 умов домашнього арешту звернутися до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

На переконання колегії суддів, у клопотанні слідчого не зазначено та прокурором не доведено недостатність застосування до підозрюваної ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та вважає, що висновок слідчого судді щодо можливості застосування підозрюваній запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є обґрунтованим та законним.

Прокурором не доведено виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваної на свободу та свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчим суддею були враховані усі обставини з якими закон пов`язує застосування запобіжного заходу, в тому числі і ті на які посилається сторона обвинувачення, а тому вважає, що ухвала слідчого судді є обґрунтованою та законною.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 17 січня 2026 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_7 та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4