Справа № 697/2170/24
Номер провадження 1-кс/697/15/2026
У Х В А Л А

Іменем України

12 лютого 2026 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 1 2024 25 від 03.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження № 1 2024 25 від 03.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України.

01.02.2026 обвинуваченим ОСОБА_4 до суду подано заяву про відвід судді ОСОБА_5 , вказана заява надійшла до суду 02.02.2026 та зареєстрована судом цього ж дня.

Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_5 від 04.02.2026 заяву обвинуваченого ОСОБА_4 від 01.02.2026 про відвід головуючому у справі судді ОСОБА_5 передано до канцелярії суду для її авторозподілу, в порядку статті 35 КПК України.

04.02.2026 вказану заяву розподілено на розгляд судді ОСОБА_1 , розгляд заяви про відвід призначено на 12.02.2026.

Заява про відвід обгрунтована ОСОБА_4 тим, що 04.06.2024 під час відвідування з метою уточнення військово-облікових даних ІНФОРМАЦІЯ_1 службовою особою цього органу, ОСОБА_6 було нанесено удар в ділянку шиї, який за висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи було віднесено до категорії легких тілесних ушкоджень. Внаслідок побиття, неправомірних дій, нанесеного ОСОБА_4 умисного тілесного ушкодження працівником ТЦК, ОСОБА_4 перебуває на лікуванні, бо загострились хронічні хвороби, переніс панічну атаку, а також погіршився його психічний стан здоров`я у зв`язку з нанесеною травмою. За зазначеним фактом працівниками Державного бюро розслідування після численних скарг з боку потерпілого було заведено кримінальне провадження №0000522 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України. За для свого «захисту» працівники ТЦК сфальшували документи, що стали підставами для заведення кримінального провадження за ст. 336 КК України. На зараз зазначене кримінальне провадження за статтею 336 КК України відносно ОСОБА_4 , розглядає по суті суддя ОСОБА_5 .. Заявник зазначає, що він у відповідності до ст.75-81 КПК України подає заяву про відвід судді ОСОБА_7 , оскільки на його думку наявні обставини, які відповідно до статті 75 КПК України викликають обґрунтовані сумніви у неупередженості судді та можуть вплинути на забезпечення права обвинуваченого на справедливий судовий розгляд. Також заявник зазначає, що заява подається у строк, визначений статтею 80 КПК України, та ґрунтується на обставинах, які не були та об`єктивно не могли бути відомі заявнику на момент подання попередніх заяв про відвід і, відповідно, не були предметом судової оцінки. Заявник повідомляє, що наступне судове засідання у даному кримінальному провадженні призначено на 04.02.2026 за участю того самого судді, щодо якого ним подано заяву про відвід. Водночас розгляд заяви про відвід було призначено на 02.02.2026, тобто на момент призначення наступного судового засідання питання про відвід судді ОСОБА_5 ще не було вирішене у встановленому законом порядку. Також заявником зроблено посилання на ч. 1 ст. 81 КПК України, відповідно до якої суддя, щодо якого заявлено відвід, не має права брати участь у кримінальному провадженні до вирішення питання про відвід, а також вчиняти процесуальні дії, які можуть створити враження визначеності позиції суду щодо подальшого руху справи. Також зазначає, що з тексту ухвали Канівського міськрайонного суду Черкаської області про передачу заяви про відвід головуючому судді від 29.01.2026 вбачається, що при вирішенні питання щодо подальшого руху цієї заяви судом було акцентовано увагу на кількості раніше поданих заявником заяв про відвід (14), частина з яких була залишена без розгляду, а частина відхилена. На думку заявника, зазначене створює обґрунтоване враження попередньо сформованого негативного ставлення до його процесуальних дій як сторони захисту, що відповідно до статті 75 КПК України є іншими обставинами, що викликають обґрунтовані сумніви у неупередженості головуючого судді та підривають довіру до суду як безстороннього органу правосуддя. Зазначені обставини можуть обмежити право заявника на ефективний захист, принцип змагальності сторін та рівності учасників процесу, а також ставлять під сумнів дотримання гарантій справедливого і безстороннього судового розгляду, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Також заявник повідомив, що ним була подана скарга до Вищої ради правосуддя. Заявник вважає, що при наявності неодноразових відводів одному і тому самому судді, суд мав би передати справу до іншого суду або забезпечити об`єктивний автоматизований розподіл заяви про відвід, щоб унеможливити вплив на її розгляд суддями, які вже неодноразово брали участь у відхиленні аналогічних заяв. У зв`язку з вищезазначеним, заявник просить суд, зареєструвати цей процесуальний документ та провести розподіл для розгляду клопотання про відвід між суддями в автоматизованому порядку. Виключити з автоматичного розподілу при розгляді справи про відвід судді, суддів які вже ухвалювали рішення щодо попередніх заяв про відвід, а саме: суддю ОСОБА_8 , суддю ОСОБА_9 , суддю ОСОБА_1 , суддю ОСОБА_5 .. Розглянути по суті заяву про відвід судді ОСОБА_5 та задовольнити її у повному обсязі. Розгляд Заяви проводити за участю заявника ОСОБА_4 та його захисників. Зупинити розгляд справи до вирішення питання про відвід.

У судове засідання, призначене 12.02.2026 для розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_5 - ОСОБА_4 не з`явився, направив клопотання про відкладення розгляду справи про відвід судді. Заяву обґрунтував тим, що у провадженні суду перебуває заява про відвід судді ОСОБА_5 , розгляд якої призначено на 12.02.2026 о 14:15 год. Стан здоров`я заявника об`єктивно унеможливлює його особисту участь у судовому засіданні. Медичні документи, що підтверджують проходження ним лікування, вже подані до суду та приєднані до матеріалів кримінального провадження (висновки лікаря від 26.01.2026). Лікування триває на теперішній час. Його участь у розгляді заяви про відвід є істотною, оскільки заява ґрунтується на фактичних обставинах, що потребують надання додаткових усних пояснень. Розгляд заяви без його участі може призвести до формального вирішення питання та обмеження права на захист. Відповідно до ст. 20, 22, 81, 138 КПК України суд зобов`язаний забезпечити реальну можливість реалізації процесуальних прав сторони та враховувати поважні причини неявки, зокрема пов`язані зі станом здоров`я. Клопотання подається добросовісно та не має на меті затягування провадження (а.с. 16-17).

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_10 у судове засідання для розгляду заяви про відвід судді не з`явилася, про день, час та місце розгляд справи повідомлена належним чином.

Суддя ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про розгляд заяви повідомлений належним чином.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував, щодо відкладення розгляду справи, зазначив, що неявка заявника не перешкоджає розгляду заяви по суті. Крім того, зазначив, що заява про відвід судді ОСОБА_5 є безпідставною та необґрунтованою. Також звернув увагу суду на те, що обвинувачений своїми діями з метою уникнення відповідальності таким чином затягує процес з розгляду кримінального провадження.

Виходячи з положень ст. 81 КПК України, враховуючи наведене, суд вважає можливим розглянути заяву у відсутності вказаних осіб, оскільки неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду заяви про відвід.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення прокурора та перевіривши доводи поданої заяви про відвід, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до частини першої статті 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

У випадку незгоди з судовим рішенням відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Зі ст. 26 КПК України вбачається, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Головна мета відводу гарантування безсторонності суду. Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного. Не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Підстави для відводу судді чітко визначені положенням ст.75 КПК України, яка визначає, що останній не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді, який має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо йому стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Положеннями п. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Частина перша статті 129 Конституції України встановлює, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Головна мета відводу гарантування безсторонності суду. Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного. Не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Отже, з огляду на нормативний зміст ст. 75 КПК України відвід судді може бути заявлений з підстав, перелічених у цій статті. Оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

У цьому світлі Верховний Суд у своїх рішеннях звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Суд зазначає, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення суддею, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас, як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно Верховний Суд у своїх рішеннях підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Судом не встановлено й інших підстав, передбачених статтями 75, 76 КПК України, які б унеможливлювали розгляд справи вказаним суддею та викликали необхідність його відводу. При цьому, внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання, без наявності з цього питання певних доказів чи інформації, не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді. Сама ж по собі незгода з діями судді у провадженні чи постановленими ним процесуальними рішеннями організаційного характеру, не є підставою його відводу.

В ухвалі від 03.07.2019 (справа № 826/14033/17) Верховний Суд сформував правову позицію про те, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У ході розгляду заяви про відвід не встановлено з боку судді ОСОБА_5 умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у розгляді кримінального провадження № 1 2024 25 від 03.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України, або які іншим чином давали б підстави сумніватися в її неупередженості.

Таким чином, суд вважає, що заявником, в силу принципу змагальності сторін, не доведено обґрунтованості заявленого відводу та не доведено упередженості судді ОСОБА_5 , що унеможливлювало б постановлення нею об`єктивного судового рішення, та як наслідок встановлено, що підстави, визначені КПК України, для відводу судді відсутні.

Суд також звертає увагу на те, що обвинуваченим неодноразово подавалися заяви про відвід судді, у задоволенні яких було відмовлено та залишено без розгляду, тому суд вважає, що заява про відвід головуючому судді ОСОБА_5 свідчить не про сумніви сторони захисту в неупередженості головуючого судді ОСОБА_5 , а спрямована на затягування розгляду справи з метою уникнення можливої відповідальності, у разі визнання судом винуватості обвинуваченого.

Той факт, що заявник внаслідок суб`єктивного розуміння сумнівається в неупередженості судді, не свідчить про його реальну упередженість та необ`єктивність і як наслідок, не тягне за собою усунення судді від розгляду судової справи.

Аналогічна позиція висловлена Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду у своїх ухвалах від 12.02.2018 у справі № 359/9855/15-к та від 06.11.2019 у справі № 300/474/17.

На думку суду, заява про відвід головуючого судді, спрямована на заміну головуючого судді з метою затягнути розгляд справи.

На підставі зазначеного, заява про відвід суддді задоволенню не підлягає.

Щодо зупинення провадження, суд зазначає, що у нормами ст. 335 КПК України не передбачено зупинення провадження у справі у зв`язку із розглядом заяви про відвід судді.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 75, 80, 81, 372, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 1 2024 25 від 03.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 13.02.26 о 11.50 год..

Головуючий ОСОБА_1