Провадження № 1-кп/337/8/2026
ЄУН №337/2261/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за кримінальним провадженням по обвинуваченню ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч.1 ст. 296, ч. 2 ст. 307, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України,

встановив:

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою з посиланням на наявність ризиків передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити запобігання вказаним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_5 , просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити, змінити запобіжний захід на домашній арешт так як у нього є двохрічна дитина яка знаходиться на утриманні його матері, наразі вирішується питання про позбавлення матері дитини батьківських прав і йому необхідно надавати допомогу по утриманню дитини. Також вказав, що він ніколи не переховувався від суду і не збирається а також не збирається вчиняти інші злочини. Просить застосувати більш м`який запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_7 підтримав підзахисного, заявив клопотання про застосування цілодобового домашнього арешту вказавши що ризики не доведені.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечує проти клопотання прокурора, просить випустити його під домашній арешт, зобов`язується з`являтися до суду.

Захисник ОСОБА_8 вказав, що його підзахисний вважається особою раніше не судимою, тяжкість інкримінованого не є достатньою підставою для продовження тримання під вартою. Вказав, що є можливість зміни запобіжного заходу на не пов`язаного з триманням під вартою, що забезпечить його процесуальну поведінка, надасть можливість повернутися до виконання військових обов`язків. Просить у клопотанні прокурора відмовити і обрати будь який інший запобіжний захід.

Прокурор заперечував проти клопотань обвинувачених і сторони захисту вказавши, що інші заходи не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Вислухавши позицію учасників, суд приходить до наступних висновків.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ст.177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім того, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Дане кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, тому на цій стадії провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Також суд враховує, що ризиком є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами «поза розумним сумнівом».

Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує можливість обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення; переховуватися від суду.

При продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України свідчать такі обставини, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років, являється військовослужбовцем, хоча і вважається раніше не судимим в силу ст. 89 КК України, але також обвинувачується у скоєнні низки інших кримінальних правопорушень, а відтак є підстави вважати, що він може переховуватися від суду у зв`язку з невідворотністю можливого призначення йому покарання, і може вчинити інше кримінальне правопорушення.

На продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України відносно ОСОБА_6 слугують такі обставини, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років, не має тісних соціальних зв`язків, а відтак є підстави вважати, що він може переховуватися від суду у зв`язку з невідворотністю можливого призначення йому покарання, і хоча вважається особою раніше не судимою, інкриміноване діяння вчинив будучі військовослужбовцем, що підтверджує високу ймовірність вчинення інших кримінальних правопорушень.

Також, суд враховує, що будь-яких даних про зменшення ризиків, наявність яких слугувало підставою для обрання щодо обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суду не надано, у зв`язку з чим суд, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених у ході судового розгляду, які являються військовослужбовцями, виконання процесуальних рішень у справі, дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинувачених під час розгляду справи, а тому вважає за доцільне продовжити обвинуваченим раніше обрані запобіжні заходи у виді тримання під вартою.

Обставин, які є перешкодою для продовження застосованих до обвинувачених запобіжних заходів у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, не встановлено.

Розглядаючи клопотання обвинувачених та можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням наведеного, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинувачених на даний час неможливе, ризики, які виправдовують перебування під вартою не зменшились.

Суд не має підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу на інший, більш м`який, крім тримання під вартою, оскільки інші заходи в достатній мірі не забезпечать запобігання ризиків, та виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків.

З огляду на викладене, суд вважає, що наведені прокурором у судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися, тому суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України, а тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою доцільно задовольнити.

Згідно з положеннями пп. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування .

Задовольняючи клопотання про продовження застосування до обвинувачених запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, суд враховуючи всі обставини справи, дані про особу обвинувачених, а також враховуючи, що інкриміноване обвинуваченим кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням насильства, не застосовує альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Керуючись ст. 176, 177, 183, 331, 369-372, 392 КПК України, суд , -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту і обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, або іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 12 червня 2026 року включно без визначення розміру застави.

Продовжити застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 12 червня 2026 року включно без визначення розміру застави.

Копію ухвали направити Державній установі Запорізький слідчий ізолятор, Державній установі Дніпровська установа виконання покарань №4 - для виконання, прокурору та обвинуваченим - для відома.

Ухвала в частині продовження застосування запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1