Провадження №11-кп/991/89/26
Суддя-доповідач у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Київ

Суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_2 , перевіривши матеріали апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 18.11.2024 про відмову у задоволенні клопотання про повернення обвинувального акта прокурору у кримінальному провадженні № 0000547 від 02.11.2023,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 18.11.2024 відмовлено у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 (оголошене адвокатом ОСОБА_11 ), про повернення прокурору обвинувального акта, поданого до суду у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000547 від 02.11.2023.

Не погодившись із вказаною ухвалою, обвинувачений ОСОБА_3 19.02.2026 подав апеляційну скаргу (вх. № 8310/26 від 20.02.2026), яка 23.02.2026 разом із копією оскаржуваної ухвали надійшла до Апеляційної палати ВАКС (вх. № 612/26 від 23.02.2026).

Обвинувачений ОСОБА_3 в своїй апеляційній скарзі просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали ВАКС від 18.11.2024, скасувати ухвалу ВАКС від 18.11.2024 та постановити нову ухвалу, якою визнати, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000547 від 20.09.2024 не відповідає вимогам ст. 291 КПК та повернути його для приведення у відповідність вимогам КПК.

Перевіривши апеляційну скаргу, суддя-доповідач дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як неодноразово наголошував Верховний Суд, ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК України визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (постанова Верховного Суду від 4.04.2019 у справі №494/6/18). У постановах від 17.10.2018 (справа № 646/5552/17) та від 28.02.2019 (справа № 161/4229/18), які стосувалися права на апеляційне оскарження, Верховний Суд підкреслив, що «норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження), а наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд».

Статтею 392 КПК України визначений перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме:

1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу;

2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру;

3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 392 КПК України встановлено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має прийняти рішення про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Ухвала про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру може бути оскаржена в апеляційному порядку (ч. 4 ст. 314 КПК України).

В той же час, кримінальним процесуальним законом не передбачена можливість апеляційного оскарження ухвали суду про відмову у поверненні обвинувального акта.

Згідно із ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Враховуючи, що апелянтом подано апеляційну скаргу на ухвалу суду, оскарження якої положеннями КПК України не передбачено, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 18.11.2024.

Керуючись ст.ст. 314, 392, ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 18.11.2024 у справі № 991/10365/24.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя ОСОБА_2