Номер провадження: 11-сс/813/306/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2025 про накладення арешту на майно в межах к/п №0000739 від 03.06.2025за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскарженою ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000739 від 03.06.2025 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України було задоволено клопотання ст. слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 та накладено арешт із забороною користування, розпорядження та відчуження на майно, вилучене в ході проведення 11.12.2025 обшуку автомобіля марки «Volkswagen», моделі «E-Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , а саме на:

- посвідчення про тимчасове відрядження на ОСОБА_7 , яке упаковано до сейф-пакету НПУ №NPV5913632;

- грошові кошти у кількості 13 банкнот по 100 доларів США кожна, та 1 банкнота 200 грн., 1 банкнота 100 грн., які упаковано до сейф-пакету НПУ №NPV593633;

- банківські картки в кількості 7 штук емітентів різних банків, які упаковано до сейф-пакету НПУ №NPU2040310;

- твердотільний накопичувач марки «Seagate», об`ємом 320 ГБ та шнур до нього, які упаковано до сейф-пакету НПУ №NPU5913634;

- посвідчення учасника громадського формування у чохлі коричневого кольору з надписом «Служба безпеки України», видане на ім`я ОСОБА_7 , яке упаковано до сейф-пакету НПУ №NPU5813646;

- мобільний телефон марки «Redmi» в корпусі перламутно-блакитного кольору з численними покодженнями, які упаковано до сейф-пакету НПУ №NPU5913645;

- автомобіль «Volkswagen», моделі «E-Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 разом із ключами та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що вилучений мобільний телефон та твердотільний накопичувач відповідає критеріям речових доказів, оскільки належать особі, причетність до вчинення кримінального правопорушення якого перевіряється наразі органом досудового розслідування, у них можуть міститися відомості з приводу здійснення діяльності, пов`язаної зі збутом вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, а також перед стороною обвинувачення може постати питання експертного дослідження вилученого мобільного телефону та твердотільного накопичувача; вилучені банківські картки могли використовуватись у злочинній діяльності шляхом перерахування на них або з них грошових кошів за обставинами даного кримінального провадження; вилучені грошові кошти відповідають ознакам майна, здобутого кримінально протиправним шляхом, з огляду на отримані у ході кримінального провадження відомості щодо збуту зброї, без передбаченого законом дозволу; вилучений транспортний засіб «Volkswagen», моделі «E-Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , міг використовувався для реалізації злочинної схеми, зокрема, при здійсненні діяльності, пов`язаної зі збутом зброї.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не погодився із оскаржуваною ухвалою, вважаючи її незаконною та необґрунтованою з огляду на наступні обставини:

- при накладенні арешту на майно слідчий суддя залишив поза увагою те, що ОСОБА_7 фактично визнає вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, жодних матеріальних збитків його діями не завдано; у підозрюваного ОСОБА_7 двоє неповнолітніх дітей 2013 та 2021 р.н., син останнього є дитиною-інвалідом та страждає хронічним захворюванням доліхонолоном (запаленням кишківника), внаслідок чого потребує контролю та допомоги з боку батьків; дружина підозрюваного не працює та опікується дітьми, у зв`язку із чим потребує транспортного засобу для мобільності;

- слідчим суддею не було враховано того, що вилучений автомобіль «Volkswagen», моделі «E-Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , не відповідає критеріям речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України, оскільки слідчим не було доведено, що даний транспортний засіб використовувався для вчинення протиправних дій, що підтверджується тим фактом, що під час проведення обшуку автомобіля будь-яких заборонених речей вилучено не було;

- слідчий суддя протиправно розглянув клопотання про арешт майна за відсутності самого ОСОБА_7 та його захисника, внаслідок чого не з`ясував, що автомобіль перебуває у лізингу та не належить підозрюваному на праві приватної власності, натомість, ОСОБА_7 щомісяця сплачує платіж, який на даний час становить 17 856, 37 грн.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині накладення арешту на грошові кошти в кількості 13 банкнот по 100 доларів США кожна, та 1 банкнота 200 грн., 1 банкнота 100 грн., які упаковано до сейф-пакету НПУ №NPV593633, а також автомобіль «Volkswagen», моделі «E-Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 разом із ключами та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Прокурор Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, натомість подав клопотання, в якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги сторони захисту та апеляційний розгляд проводити без його участі, а також повідомив про те, що процесуальним керівником 11.02.2026 прийнято рішення про визначення підслідності даного кримінального провадження за СВ Львівського РУП №1 ГУНП в Львівській обл., внаслідок чого наразі процесуальне керівництво здійснюється Галицькою окружною прокуратурою м. Львова.

Враховуючи неявку прокурора в судове засідання, колегія суддів, керуючись при цьому вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України та з`ясувавши думку інших учасників провадження, вважає за можливе апеляційний розгляд проводити без участі прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, зазначених вимог закону не дотримався з огляду на наступне.

За приписами ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми основного закону узгоджуються зі приписами ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

При цьому ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В свою чергу, ст. 172 КПК України встановлює порядок розгляду клопотання про арешт майна, зокрема, ч. 1 зазначеної статті передбачає, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

При цьому, розгляд такого клопотання без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, можливе лише щодо майна, яке не було тимчасово вилученим та якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Тимчасовим вилученням майна, відповідно до вимог ч. 1 ст. 167 КПК України, є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Згідно із ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

На підставі аналізу змісту клопотання про арешт майна в межах к/п №0000739 (а.с. 1-4), слідчий просив накласти арешт на майно, зокрема, посвідчення про тимчасове відрядження, грошові кошти, банківські картки, твердотільний накопичувач, посвідчення учасника громадського формування, мобільний телефон та автомобіль «Volkswagen E-Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , з ключами та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, вилучене 11.12.2025 в ході проведення обшуку автомобіля марки «Volkswagen», моделі «E-Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN, з метою збереження такого майна як речового доказу.

Окрім того, відповідно до клопотання слідчого, витягу з ЄРДР у вищевказаному к/п №0000739 (а.с. 5-7) та інших матеріалів провадження вбачається, що СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Так, під час досудового розслідування було встановлено, що 02.06.2025 до чергової частини ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. надійшла інформація співробітників ДВБ НП України спільно з ДЗНД СБУ щодо виявлення інформації стосовно незаконної діяльності групи осіб, пов?язаної із збутом зброї, без передбаченого законом дозволу, на території м. Одеси та Одеської обл.

В ході досудового розслідування було встановлено, що до вказаного злочину може бути причетний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з метою особистої наживи та уникнення викриття з боку правоохоронних органів, бажаючи діяти таємно, з метою здійснення незаконного придбання, зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Згодом, в ході проведення 11.12.2025 на підставі ухвали слідчого судді обшуку автомобіля марки «Volkswagen», моделі «E-Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який знаходиться в користуванні ОСОБА_7 та розташований за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, буд. 30, на парковці ТРЦ «King Cross», було виявлено та вилучено посвідчення про тимчасове відрядження на ім`я ОСОБА_7 ; грошові кошти на загальну суму 1300 доларів США та 300 грн.; банківські картки в кількості 7 шт.; твердотільний накопичувач, посвідчення учасника громадського формування на ім`я ОСОБА_7 ; мобільний телефон марки «Redmi» та автомобіль «Volkswagen E-Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , з ключами та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с. 59-61).

З урахуванням викладених обставин, вилучене під час проведення обшуку вищевказаного автомобіля марки «Volkswagen», моделі «E-Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , майно, на підставі вищевикладених положень ч. 1 ст. 167 та ч. 1 ст. 168 КПК України, за своїм процесуальним статусом було тимчасово вилученим.

За ствердженням органу досудового розслідування, зазначений транспортний засіб «Volkswagen E-Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуває у користуванні підозрюваного ОСОБА_7 , внаслідок чого вилучене в автомобілі майно належить саме йому.

В цьому контексті суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що до апеляційної скарги захисником ОСОБА_6 було долучено копію договору фінансового лізингу №16771/01/24-Г від 02.01.2024, укладеного між ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» (лізингодавцем) та ОСОБА_7 (лізингоодержувачем) строком на 60 місяців, об`єктом якого є автомобіль «Volkswagen E-Golf» (бувший у користуванні), VIN: НОМЕР_2 . При цьому, відповідно до п. 9.5.3 зазначеного договору, лізингоодержувач, тобто підозрюваний ОСОБА_7 , отримує вищезазначений автомобіль в користування, сплачуючи щомісячно лізингові платежі у фіксованій сумі.

Так, колегія суддів зауважує на тому, що фінансовий лізинг це довгострокова оренда майна (в даному випадку автомобіля) з обов`язковим подальшим переходом права власності до орендаря (лізингоодержувача), при цьому, по закінченню строку договору або при виплаті всіх платежів майно переходить у власність лізинг одержувача.

Зазначені обставини свідчать про те, що на теперішній час, а також на час звернення органу досудового розслідування до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, вищевказаний автомобіль «Volkswagen E-Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , перебуває у користуванні підозрюваного ОСОБА_7 , а його власником, відповідно, є лізингодавець, тобто ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» ().

Зазначені обставини стосовно належності вищезгаданого транспортного засобу на праві приватної власності саме ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» залишились поза увагою органу досудового розслідування під час подання клопотання про арешт майна.

Підсумовуючи зазначене, з огляду на те, що вилучене майно на момент розгляду клопотання слідчого перебувало у правовому статусі тимчасово вилученого майна, розгляд клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене при проведенні обшуку майно не могло відбуватись без повідомлення власників вилученого майна підозрюваного ОСОБА_7 та ТОВ «УЛФ-ФІНАНС».

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КПК України, суд здійснює судовий виклик учасників кримінального провадження, участь яких у судовому провадженні є обов`язковою.

Так, в матеріалах провадження наявна телефонограма секретаря судового засідання Київського райсуду м. Одеси, датована 19.12.2025, зі змісту якої вбачається, що захисник власника вилученого в автомобілі майна, тобто підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 був повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання слідчого про арешт майна за номером мобільного телефону НОМЕР_4 ; обов`язок забезпечення доставки власника майна підозрюваного ОСОБА_7 , який утримається під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», було покладено на прокурора ОСОБА_9 (а.с. 91).

Разом із тим, в судовому засіданні апеляційного суду за клопотанням сторони захисту було оглянуто мобільний телефон захисника ОСОБА_6 та було встановлено, що жодних повідомлень або дзвінків від секретаря судового засідання Київського райсуду м. Одеси ОСОБА_10 з номеру мобільного телефону НОМЕР_5 на мобільний номер телефону захисника 19.12.2025 не надходило.

З урахуванням викладених обставин, апеляційний суд критично оцінює вищезгадану телефонограму секретаря судового засідання про факт сповіщення 19.12.2025 представника власника майна ОСОБА_6 за номером телефону НОМЕР_4 про дату, час та місце розгляду клопотання слідчого про арешт майна.

Більш того, ні прокурор ОСОБА_9 , ні власник вилученого в автомобілі майна підозрюваний ОСОБА_7 , який на момент подання та розгляду клопотання про арешт майна утримувався під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», не з`явились та не були доставлені відповідно в судове засідання для розгляду клопотання про арешт майна, що додатково ставить під сумнів факт їх відповідного сповіщення судом про такий розгляд.

Окрім того, власник вилученого автомобіля ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» взагалі не викликався для участі в розгляді клопотання слідчого про арешт майна, оскільки органом досудового розслідування не було встановлено того, що такий транспортний засіб є об`єктом фінансового лізингу.

Відтак, суд апеляційної інстанції констатує, що, всупереч вищевказаним нормам кримінального процесуального закону, власники майна підозрюваний ОСОБА_7 та ТОВ «УЛФ-ФІНАНС», майно яких було вилучено під час проведення обшуку автомобіля «Volkswagen E-Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , та в подальшому арештоване, або їх представники, не були належним чином сповіщені про дату, час та місце розгляду слідчим суддею клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя при постановленні ухвали допустився істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, розглянувши клопотання слідчого про накладення арешту на майно без належного повідомлення його власників підозрюваного ОСОБА_7 та ТОВ «УЛФ-ФІНАНС», а також їх представників, про дату, час та місце проведення розгляду всупереч вищевикладеним вимогам ч. 1 ст. 172 КПК України, що призвело до безпідставного обмеження їх права на власність, позбавило їх можливості надати суду свої пояснення з приводу вилучення майна, а також перешкодило суду ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення, що, як наслідок, тягне за собою скасування ухвали слідчого судді та призначення нового розгляду клопотання слідчого іншим слідчим суддею.

Надаючи оцінку посиланням прокурора на факт визначення 11.02.2026 підслідності кримінального провадження за слідчими Львівського РУП №1 ГУНП в Львівській обл., колегія суддів зауважує на тому, що на момент розгляду слідчим суддею клопотання про арешт майна досудове розслідування к/п №0000739 здійснювалось СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл., саме слідчий даного органу досудового розслідування звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, а зміна підслідності кримінального провадження не може виступати єдиною підставою для залишення без змін ухвали слідчого судді про арешт майна.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, ч. 1 ст. 412 КПК України наголошує на тому, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для розгляду та надання оцінки іншим доводам скарги захисника ОСОБА_6 , зокрема, щодо недоведеності органом досудового розслідування відповідності вилученого майна критеріям речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, оскільки за результатами нового судового розгляду клопотання слідчого про арешт майна, на підставі аналізу всіх обставин та врахування вимог закону, слідчий суддя зобов`язаний, відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, врахувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для часткового задоволення апеляційної скарги захисника, скасування ухвали слідчого судді як постановленої з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначення нового розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно в суді 1-ої інстанції, іншим слідчим суддею.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2025, якою в межах к/п №0000739 від 03.06.2025накладено арешт на майно, відповідно до переліку в мотивувальній частині ухвали, вилучене 11.12.2025 в ході проведення обшуку автомобіля марки «Volkswagen», моделі «E-Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 скасувати.

Призначити новий розгляд клопотання ст. слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 про арешт майна, вилученого 11.12.2025 в ході проведення обшуку автомобіля марки «Volkswagen», моделі «E-Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , в суді 1-ої інстанції, іншим слідчим суддею.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4