Справа № 487/1142/26
Провадження № 1-кс/487/1095/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2026 Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваної - ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання начальника відділення СВ Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001067, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1,3 ст. 307 КК України -

ВСТАНОВИВ:

16.02.2026 начальник відділення СВ Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, погодженим прокурором Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0001067, за ч.ч.1,3 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 , без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначав, що в провадженні СВ Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження № 0001067 за ч.ч. 1,3 ст. 307 КК України.

14.02.2026 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

15.02.2026 у вказаному кримінальному провадженні, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,3 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропних речовин з метою збуту та зберігання особливо небезпечних психотропних речовин з метою збуту, вчинене повторно, в особливо великих розмірах.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які по ступеню тяжкості відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів, а також запобігання ризикам, передбаченим частинами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку сторони обвинувачення, лише обрання найбільш суворого запобіжного заходу зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання покладених на неї процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор, підтримала дане клопотання та просила про його задоволення.

Захисник підозрюваної у судовому засідання заперечував проти задоволення клопотання. Посилався на необґрунтованість підозри, недоведеність ризиків, зазначених у клопотанні, та недоведеність неможливості застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу. При обранні запобіжного заходу підозрюваній просив визначити мінімальний розмір застави.

Підозрювана ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала свою причетність до інкримінованого злочину. Просила визначити мінімальний розмір застави.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів клопотання встановлено, що в провадженні СВ Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження № 0001067 за ч.ч. 1,3 ст. 307 КК України.

Відповідно до клопотання, 20.09.2025 для здійснення своєї злочинної діяльності ОСОБА_4 , використовуючи абонентський номер НОМЕР_1 , створила обліковий запис в системі ТОВ «Нова пошта» під вигаданими анкетними даними « ОСОБА_8 ».

На початку жовтня 2025 року, але не пізніше 12.10.2025, ОСОБА_4 , використовуючи вигадані анкетні данні, у невстановленої під час досудового розслідування особи замовила психотропну речовину амфетамін з метою подальшого незаконного збуту.

Невстановлена під час досудового розслідування особа, використовуючи данні « ОСОБА_9 », 12.10.2025 надіслала ОСОБА_4 поштове відправлення № 2623 до поштомату № 49882 ТОВ «Нова Пошта», який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Сил Територіальної оборони України (295-ї Стрілецької Дивізії), 46.

У період часу з 06 години 11 хвилин по 06 годину 51 хвилин 14.10.2025 під час огляду у порядку ст.ст. 261, 262 КПК України поштового відправлення № 2623 у приміщенні терміналу ТОВ «Нова Пошта», виявлено полімерний пакет із речовиною вагою 1007 г, із якої відібрано зразок речовини, яка у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, вагою 0,1247 г.

У подальшому, 14.10.2025 о 15 годині 34 хвилин ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на незаконне придбання психотропних речовин, у поштоматі № 49882 ТОВ «Нова Пошта», який розташований за адресою м. Миколаїв, вул. Сил Територіальної оборони України (295-ї Стрілецької Дивізії), 46, отримала, тобто незаконно придбала, поштове відправлення № 2623 з психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетамін, масою не менше 0,1247 г, яке в подальшому цього ж дня перевезла до приміщення квартири за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігала з метою подальшого незаконного збуту.

Крім того ОСОБА_4 , діючи повторно, у невстановлені під час досудового розслідування дату, час та місці, але не пізніше 14.02.2026, у невстановленої під час досудового розслідування особи, діючи з корисливим мотивом, з метою подальшого збуту, незаконно придбала психотропні речовини, які у приміщенні квартири за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , частково розфасувала у 18 полімерних згортків «закладок» та у 5 полімерних пакетиків, які у подальшому незаконно зберігала у вказаній квартирі з метою незаконного збуту.

14.02.2026 під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено 18 полімерних згортків «закладок» та 5 полімерних пакетиків із психотропними речовинами, у одному з яких виявлено особливо-небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, вагою 21,4961 г, що відповідно до Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000, являються особливо великим розміром психотропних речовин, які ОСОБА_4 незаконно зберігала з метою подальшого збуту.

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,3 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропних речовин з метою збуту та зберігання особливо небезпечних психотропних речовин з метою збуту, вчинене повторно, в особливо великих розмірах.

14.02.2026 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

15.02.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,3 ст. 307 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,3 ст. 307 КК України підтверджується наступними долученими до клопотання та дослідженими доказами:

1. Рапортом про виявлення кримінального правопорушення;

2. Рапортом оперативного працівника про встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення;

3. Протоколом за результатами проведення НСРД у порядку ст.ст. 261, 262, 274 КПК України, а саме огляд та виїмку кореспонденції, яка надходила на акаунт, яким користувалась ОСОБА_4 , у ході якого виявлено речовину схожу на психотропну речовину, із якої зроблено відбір зразка;

4. Висновком експерта, де зазначено, що речовинна у відібраному зразку з поштового відправлення є психотропною речовиною амфетаміном вагою 0,1247 г;

5. Протоколом за результатами проведення НСРД візуальне спостереження за ОСОБА_4 , де зазначено, що остання приїздила до поштомату ТОВ «Нова Пошта» під час отримання поштового відправлення, із якого відібрано зразок, та вказане поштове відправлення із психотропною речовиною перевезла до приміщення квартири за місцем свого проживання;

6. Протоколом обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено 18 полімерних згортків «закладок» та у 5 полімерних пакетиків із речовиною схожою на психотропну, а також засоби для фасування та зважування;

7. Висновком експерта щодо одного полімерного пакету з психотропною речовиною, вилученого під час обшуку, де зазначено що речовина у пакеті містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої забороно - PVP, вагою 21,4961 г.

Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_4 , оскільки оцінка достатності доказів на обґрунтування підозри особи у вчиненні злочину на стадії досудового розслідування має менший стандарт доведеності у порівнянні з доведеністю винуватості особи у вчиненні злочину поза розумним сумнівом за результатами судового розгляду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Фактичні дані, які містяться у наданих стороною обвинувачення доказах, на думку слідчого судді, здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 , могла вчинити інкриміноване їй кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, що є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, з матеріалів клопотання та обставин кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за яке передбачено покарання на строк до восьми років ( ч.1 ст. 307 КК України), та на строк до дванадцяти років ( ч.3 ст. 307 КК України), може переховуватися від органів досудового розслідування, у тому числі за межами країни чи на непідконтрольній на даний час Україні території.

ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному проваджені, оскільки підозрювана, не маючи обмежень у пересуванні, буде мати можливість особисто або через спільників, схиляти свідків, яким відомі обставини зазначеного кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують її, чим перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляти до відмови давати свідчення, чи їх спотворення на свою користь, а також свідків протиправної діяльності, які на даний час в повному колі невстановлені; ОСОБА_4 , може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється у сфері обігу наркотичних речовин, оскільки, підозрювана, перебуваючи на свободі, з метою отримання незаконного прибутку вчинила особливо тяжке кримінальне правопорушення, яке фактично припинено співробітниками правоохоронних органів.

Разом з цим слідчий суддя приходить до переконання, що слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні не доведено існування ризику передбаченого п.4 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує дані про особу підозрюваної, яка заміжня, раніше не судима, на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 307 КК України, справа перебуває у судді.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Відповідно до пункту 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Враховуючи вище зазначені обставини, саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою, на стійке переконання слідчого судді, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, та зможе запобігти ризикам наявним та доведеним під час розгляду клопотання.

Також, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції»

Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту щодо можливості запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Отже застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, на думку слідчого судді є необґрунтованим та невиправданим.

Відповідно до п.5 ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи вимоги зазначеної статті, дані про особу підозрюваної, яка зокрема притягується до кримінальної відповідальності, та підозрюється у вчиненні тяжкого і особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, слідчий суддя вважає можливим не визначати підозрюваній ОСОБА_4 розмір застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 3 ст. 307 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 14.04.2026 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 20.02.2026 о 14.15 год.

Слідчий суддя : ОСОБА_1