Номер провадження 1-кп/205/5/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про продовження запобіжного заходу

10 березня 2026 року місто Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні, в місті Дніпро клопотання прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Новокодацького районного суду міста Дніпра перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Під час проведення судового засідання прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. В обґрунтування заявленого клопотання посилається на ті обставини, що ризики, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, відносно ОСОБА_4 не зникли, а інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим своїх зобов`язань, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Одночасно прокурор зазначила, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Даний ризик обґрунтовуються тим, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, тобто закінчений замах на умисне вбивство, при цьому зміг виконати усі дії, які він вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак, смерть ОСОБА_5 не настала у зв`язку з наданням своєчасної медичної допомоги. Таким чином, існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може довести до кінця свій злочинний умисел, направлений на вбивство ОСОБА_5 . Також існує ризик переховування обвинуваченого від суду, оскільки під час досудового розслідування обвинувачений намагався переховуватися від слідства у зв`язку з чим його було оголошено у розшук. Враховуючи необхідність допиту додаткових свідків, існує вірогідність впливу на свідків.

Потерпілий ОСОБА_8 та його представник адвокат ОСОБА_6 повністю підтримали заявлене прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання. Просить суд обрати йому більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 заперечував проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою оскільки вважає, що заявлені стороною обвинувачення ризики нічим не підтверджені. Висунуте проти його підзахисного обвинувачення теж не знаходить підтверджень. Просить суд змінити його підзахисному запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки вважає що саме такий запобіжний захід зможе забезпечити його правослухняну поведінку.

Суд, заслухавши думки учасників судового засідання, приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2024 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 діб, який в подальшому було продовжено ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 22 січня 2026 року, строком до 22 березня 2026 року.

Закінчення розгляду справи до цього часу не надається можливим.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд, за наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня його застосування.

Враховуючи неможливість до спливу строку обраного раніше (продовженого) обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення суд, керуючись зазначеними нормами процесуального права, зобов`язаний розглянути та вирішити питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини визначені в зазначеній статті.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до змісту ч.3 ст.199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Так, відповідно до ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Вирішуючи клопотання, суд враховує що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Постійного місця роботи не має. Суд переконаний, що обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлюючи можливість отримання покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін, може переховуватись від суду. Судовий розгляд знаходиться на стадії допиту свідки, які ще не допитані в повному обсязі. На час розгляду справи в суді досі не знайдено знаряддя злочину, у зв`язку з чим обвинувачений може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також суд враховує ті обставини, що наявність у ОСОБА_4 родини, не стала вагомим чинником який здатен утримати обвинуваченого від вчинення кримінального правопорушення, а тривалий термін переховування обвинуваченого під час досудового розслідування свідчить про схильність обвинуваченого до порушення законослухняної поведінки.

Вказане свідчить про наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду. Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

Враховуючи викладене, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, оскільки прокурор довів наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зменшились та у сукупності з іншими встановленими обставинами виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, суд вважає за можливе продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням строку, відповідно до вимог ст. 197 ч.1 КПК України у межах шістдесяти днів.

На підставі ч. 3,4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає за необхідне розмір застави не обирати, оскільки кримінальне правопорушення, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , вчинені проти життя та здоров`я особи.

Керуючись ст.ст. 131, 177, 183, 199, 331 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000865 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Дніпропетровська установа виконання покарань № 4» УДПтСУ в Дніпропетровській області строком на шістдесят діб тобто до 8 травня 2026 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику, потерпілому.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1