Житомирський апеляційний суд
Справа №295/1223/26 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/116/26
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

представника власника майна ОСОБА_8 ,

представника третьої особи

ПП«ВЖРЕП №4» ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження №295/1223/26 в межах кримінального провадження №0000050 від 23.01.2026 за апеляційною скаргою прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 27.01.2026,

в с т а н о в и в:

зазначеною ухвалою частково задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_11 . Накладено арешт на автомобіль марки «MAN», д.р.н. НОМЕР_1 , вилучений під час проведення огляду місця події 23.01.2026, який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 , який перебуває в користуванні ПП«ВЖРЕП №4» на підставі договору оренди транспортного засобу від 01.02.2025, тимчасово позбавивши власника майна і третіх осіб права відчужувати його та розпоряджатись ним. В задоволенні клопотання в частині накладання арешту шляхом заборони володіння та користування транспортним засобом відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_10 просить скасувати вище зазначену ухвалу слідчого судді, як незаконну, постановивши нову ухвалу, якою задовольнити в повному обсязі клопотання слідчого СВ ВП №1 Житомирського РУН №1 ГУНГІ в Житомирській області про накладення арешту на майно, яке вилучено в ході огляду місця події 23.01.2026 за адресою: с.Сонячне, вул.Чкалова, 1А, Оліївської територіальної громади, Житомирського району, Житомирської області, автомобіль марки «MAN», д.р.н. НОМЕР_1 , синього кольору на якому наявний напис «ПП «ВЖРЕП №4», з метою збереження речових доказів, та позбавити володільця права на відчуження, розпорядження та користування майном. При цьому, наголошує, що вилучений автомобіль є речовим доказом та зберігає на собі сліди кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ у даному кримінальному провадженні та можливо використовувався як засіб вчинення кримінального правопорушення, тому з метою збереження вилученого майна як речового доказу є необхідність у накладення арешту для проведення повного, об`єктивного розслідування, для з`ясування всіх обставин події та встановленням істини в провадженні. Вважає, що в наданих слідчому судді матеріалах до клопотання про арешт майна були достатні підставі вважати, що вилучений предмет підлягає арешту в порядку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, оскільки визнаний речовим доказам та може володіти ознакою знаряддя та засобу вчинення кримінального правопорушення. Рахує, що слідчим суддею не враховано, що вказане майно може бути здобуте внаслідок злочинної діяльності та може володіти ознакою знаряддя та засобу вчинення кримінального правопорушення. Наголошує, що слідчий суддя, постановляючи ухвалу про часткове задоволення клопотання про арешт майна, допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що зазначена ухвала є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню, в частині незадоволених вимог клопотання слідчого про накладення арешту на майно в частині користування вказаним майном. Наголошує, що повернення речових доказів може негативно вплинути на всебічність, повноту та неупередженість проведення досудового розслідування, оскільки власник може вжити заходи, спрямовані на приховування, спотворення або знищення речових доказів з метою перешкоджання органу досудового розслідування у повному встановленні обставин вчинення кримінальних правопорушень. Звертає увагу, що з метою забезпечення збереження речових доказів існує необхідність в накладенні арешту на вищевказане майно в повному обсязі, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора директор ПП «ВЖРЕП №4» ОСОБА_9 просить залишити її без задоволення, як безпідставну, а ухвалу слідчого судді без змін, як законну та обґрунтовану.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити, власника майна ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_8 в заперечення апеляційних доводів прокурора, заперечення директора ПП «ВЖРЕП №4» ОСОБА_9 (представник третьої особи) щодо апеляційних доводів прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

В свою чергу, відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Як встановлено судом апеляційної інстанції за результатами перевірки матеріалів провадження, ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримано.

Відповідно до матеріалів судового провадження №295/1223/26, в провадженні СВ ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000050 від 23.01.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.239 КК України.

Згідно змісту клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що 23.01.2026 близько 11:00 год. на лінію «102» до чергової частини ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області надійшло звернення про те, що невідомими особами здійснюється розвантаження сміття на відкритій ділянці місцевості неподалік будинку №1 по вулиці Чкалова у с.Сонячне, Олїївської ОТГ, Житомирського району, Житомирської області.

В період часу з 14 год. 16 хв. по 14 год. 35 хв. 23.01.2026 проведено огляд місця події на відкритій ділянці, що являє собою під`їзну дорогу, що фіксується за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході огляду на вищевказаній земельній ділянці розташований автомобіль марки «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, на якому наявний напис «ПП ««ВЖРЕП №4», що відповідно до свідоцтва про реєстрацію т/з належить ОСОБА_7 . Вказаний транспортний засіб вилучений до майданчику тимчасового утримання транспортних засобів.

Таким чином, 23.01.2026 під час огляду місця події був вилучений автомобіль з написом ПП «ВЖРЕП «4», який згідно з постановою слідчого ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області від 23.01.2026 визнаний речовим доказом в кримінальному провадженні №0000050.

23.01.2026 слідчий ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_11 звернувся до відповідного слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно - автомобіль марки «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, на якому наявний напис «ПП ««ВЖРЕП №4», та позбавити власника майна - ОСОБА_7 , а також третіх осіб можливості користування, відчуження, та розпорядження цим майном.

За результатами судового розгляду цього клопотання слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

На переконання апеляційного суду, в даному випадку слідчим суддею ретельно перевірено доводи слідчого щодо накладання арешту на автомобіль марки «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, на якому наявний напис «ПП ««ВЖРЕП №4», в співвідношенні до матеріалів кримінального провадження №0000050 та зроблено правильний висновок про наявність правових підстав для задоволення клопотання органу досудового розслідування та накладення арешту на це майно.

В даному випадку, як вважає апеляційний суд, слідчий суддя під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, правильно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке слід накласти арешт (автомобіль марки «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, на якому наявний напис «ПП ««ВЖРЕП №4»), відповідає вимогам ст.98, ч.1 ст.170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.

Крім того, слідчим суддею ретельно перевірено майно, на яке орган досудового розслідування просить накласти арешт (автомобіль марки «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, на якому наявний напис «ПП ««ВЖРЕП №4») і його відношення до матеріалів кримінального провадження, та зроблено правильний висновок про наявність правових підстав для часткового задоволення клопотання органу досудового розслідування та накладення арешту на майно, вилучене 23.01.2026 в ході проведення огляду місця події на відкритій ділянці, що являє собою під`їзну дорогу, що фіксується за адресою: с.Сонячне, вул.Чкалова, 1А, Олїївської ОТГ, Житомирського району, Житомирської області, з огляду на фактичні обставини кримінального провадження №0000050 від 23.01.2026, але виключно арешту, котрий полягає в забороні його відчуження та розпорядження.

В свою чергу, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до вимог ч.4 ст.173 КПК України, в разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

В даному випадку, як вірно встановив слідчий суддя за результатами розгляду клопотання слідчого, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, слідчим в клопотанні, як і прокурором не наведено обґрунтовані доводи, які виправдовують заборону користування цим транспортним засобом, зокрема, в частині утримування транспортного засобу органом досудового розслідування на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів, оскільки не доведено, що це майно є об`єктом злочину, як і доказом саме яких фактичних обставин кримінального провадження, які підлягають встановленню і доведенню виключно з використанням на стадії досудового розслідування або судового провадження, може бути зазначений автомобіль, тощо. Потреба органу досудового розслідування в позбавленні права володіння автомобілем марки «MAN» (утримування на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів) не відповідає завданням цього кримінального провадження на даний час.

Крім того, слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

На думку апеляційного суду, слід взяти до уваги те, що транспортний засіб - автомобіль марки «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , використовується в законній господарській діяльності ПП «ВЖРЕП №4» з вивезення побутових відходів на підставі укладених зі споживачами договорів, який є єдиним автомобілем ПП «ВЖРЕП №4» для виконання договірних зобов`язань, тобто заборона користування фактично призведе до повного зупинення господарської діяльності ПП «ВЖРЕП №4».

З огляду на зазначене, як вважає апеляційний суд, висновки слідчого судді про арешт майна (автомобіль марки «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, на якому наявний напис «ПП ««ВЖРЕП №4») саме в частині заборони його відчуження та розпорядження, викладені в оскаржуваному рішенні, цілком доведені матеріалами кримінального провадження та долученими до клопотання про накладення арешту документами на підтвердження того, що саме таке обмеження прав власника співвідносяться із обставинами кримінального провадження.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси як власника майна, так і інших осіб, та є дієвими на даній стадії провадження.

При цьому, в судовому засіданні апеляційного суду прокурором не було надано переконливих доказів на підтвердження необхідності накладення арешту на це майно шляхом заборони користування. На думку апеляційного суду, стороною обвинувачення не доведено правову підставу та мету для накладення арешту на майно в такій формі, як і не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи ПП«ВЖРЕП №4» та власника майна - ОСОБА_7 , про який йдеться в клопотанні.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора, є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження та не спростовують висновків слідчого судді про відсутність правової підстави для арешту майна (тягач, напівпричіп, деревина) в цій частині.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 27.01.2026, якою накладено арешт на автомобіль марки «MAN», д.р.н. НОМЕР_1 , вилучений під час проведення огляду місця події 23.01.2026, який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 , який перебуває в користуванні ПП«ВЖРЕП №4» на підставі договору оренди транспортного засобу від 01.02.2025, тимчасово позбавивши власника майна і третіх осіб права відчужувати його та розпоряджатись ним, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :