Справа № 204/3323/26
Провадження № 1-в/204/382/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2026 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представників установи ОСОБА_5 ,

особи, щодо якої розглядається заява ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Дніпро заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Чечелівського районного суду міста Дніпра знаходиться справа за заявою представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом відносно ОСОБА_6 на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2024 року, відносно ОСОБА_6 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2025 року, відносно ОСОБА_6 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, змінено примусові заходи медичного характеру і для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру переведено його до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів №343 від 24.03.2026 року, зазначено, що психічний стан пацієнта стабільний, що виражається в відсутності психопродуктивної симптоматики, ємоційно-вольових порушень. Настрій рівний. В поведінці спокійний, впорядкований. Емоційні реакції контрольовані пацієнтом за силою та частотою. Призначене лікування приймає без заперечень, погоджується з його необхідністю. Усвідомлює наявність у себе хронічного психічного захворювання. Виказує стійкі настанови на прийом підтримуючої терапії в майбутньому, спостереження у лікаря психіатра. Будує реальні плани на майбутнє. Враховуючи вище вказане пацієнт значної небезпеки для оточуючих не становить. Таким чином, за своїм психічним станом на даний час, продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психічної допомоги з посиленим наглядом не потребує. Потребує, застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психічної допомоги у примусовому порядку.

.В судовому засіданні представник установи підтримав вказану заяву, просив задовольнити, посилаючись на висновок комісії лікарів-психіатрів №343 від 24.03.2026 року. Вказаний висновок підтримав, вказував на те що він є законним та обґрунтованим та до ОСОБА_6 слід застосувати примусові заходу медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Захисник в судовому засіданні підтримав заяву про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 і просив задовольнити.

Пацієнт ОСОБА_6 в судовому засіданні просив задовольнити заяву лікаря-психіатра. Зазначив, що він себе добре почуває, підтримує зв`язок з батьками, шкодує про вчинене та має намір продовжити лікування.

Прокурор в судовому засіданні, заперечував проти задоволення заяви про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 . Зазначав, що висновок комісії лікарів-психіатрів №343 від 24.03.2026 року є необґрунтованим, передчасними та таким, що не може слугувати підставою для зміни примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , оскільки викликає об`єктивні сумніви у його правильності, оскільки він суперечить висновку експерта №49-к від 20.02.2026 року за результатами судово-психіатричної експертизи, який прокурор долучив в судовому засіданні, а тому не може слугувати підставою для задоволення заяви, у зв`язку з чим, у задоволені заяви слід відмовити.

Вислухавши думку учасників процесу, ознайомившись з матеріалами справи та доданими до неї документів, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 4 ст. 94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду..

У відповідності до ч.2 ст.514 КПК України, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Згідно ч.3 ст.514 КПК України, розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17.04.2025 року, відносно ОСОБА_6 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, змінено примусові заходи медичного характеру і для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру переведено його до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом. ОСОБА_6 знаходиться на лікуванні з 17.11.2023 року по теперішній час. Діагноз: Параноїдна шизофренія.

В обґрунтування необхідності зміни ОСОБА_6 виду примусових заходів медичного характеру у висновку комісії лікарів-психіатрів №343 від 24.03.2026 року зазначено, що психічний стан пацієнта стабільний, що виражається в відсутності психопродуктивної симптоматики, ємоційно-вольових порушень. Настрій рівний. В поведінці спокійний, впорядкований. Емоційні реакції контрольовані пацієнтом за силою та частотою. Призначене лікування приймає без заперечень, погоджується з його необхідністю. Усвідомлює наявність у себе хронічного психічного захворювання. Виказує стійкі настанови на прийом підтримуючої терапії в майбутньому, спостереження у лікаря психіатра. Будує реальні плани на майбутнє. Враховуючи вище вказане пацієнт значної небезпеки для оточуючих не становить. Таким чином, за своїм психічним станом на даний час, продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психічної допомоги з посиленим наглядом не потребує. Потребує, застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психічної допомоги у примусовому порядку.

Суд звертає увагу на пояснення ОСОБА_6 , які останній надав під час судового розгляду, а саме на те, що ОСОБА_6 почуває себе добре, підтримує зв`язок з батьками, шкодує про вчинене, будує плани на майбутнє, має намір продовжити лікування та розуміє необхідність цього лікування.

Обговоривши заяву, заслухавши думку учасників процесу і перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що психічний стан пацієнта стабільний, настрій рівний, в поведінці спокійний, впорядкований, емоційні реакції контрольовані, призначене лікування приймає без заперечень, погоджується з його необхідністю, будує реальні плани на майбутнє, небезпеки для оточуючих не становить. Висновок експерта № 49-к від 20.02.2026 року, за результатами проведення судово-психіатричної експертизи суд розцінює критично та до уваг не бере, оскільки даний висновок складено 20.02.2026 року та з цього часу та до висновку комісії лікарів-психіатрів № 343 від 24.03.2026 року минуло більше місяця, та психічний стан пацієнта змінився. Підстав недовіряти висновку комісії лікарів-психіатрів № 343 від 24.03.2026 року у суду немає.

Приймаючи до уваги висновок комісії лікарів психіатрів, пояснення сторін наданими в судовому засіданні, заперечення прокурора, який наполягав на відмові у задоволені заяви, суд вважає, що заява про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 95 КК України, ст.ст.369-372, ст.ст.512, 514 КПК України, ст.19,22 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Змінити примусові заходи медичного характеру, призначені ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2025 року, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру перевести його на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра.

Суддя ОСОБА_1