Справа №: 398/898/26
провадження №: 1-кп/398/352/26
УХВАЛА

Іменем України

"26" лютого 2026 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001707 від 03.10.2025 року стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Червона Кам`янка Олександрійського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою,неодруженого, має на утриманні малолітню дитину, осіб похилого віку на утриманні немає, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

26.02.2026 року до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України.

Ухвалою суду від 26.02.2026 року у вказаному провадженні було призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні було заслухано думку учасників судового провадження щодо можливості призначення судового розгляду.

Прокурор просив суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду, вважаючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а підстав для прийняття рішень, передбачених п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, немає.

Обвинувачений та його захисники не заперечували проти призначення справи до судового розгляду.

Потерпілий у підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву про проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду кримінального провадження без його участі.

Відповідно до положень ст. 314 КПК України першочерговим завданням підготовчого судового засідання є вирішення питання про можливість призначення судового розгляду, у зв`язку з чим, суд з`ясовує, чи наявні підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 1 ст. 314 КПК України.

Судом було встановлено, що поданий до суду обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки він містить усі відомості, які передбачені п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив і до нього додано усі передбачені кримінальним процесуальним законом додатки.

Крім того, суд, з`ясувавши думку сторін, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, встановив, що кримінальне провадження підсудне Олександрійському міськрайонному суду Кіровоградської області, проти відкритого розгляду справ заперечень немає.

Враховуючи викладене, з огляду на відсутність підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд приходить до висновку про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Також, прокурором ОСОБА_6 до судового засідання подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке прокурор ОСОБА_4 підтримала у судовому засіданні. У клопотання прокурор посилається на вагомість доказів винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, характер та тяжкість кримінального правопорушення, яке інкриміноване обвинуваченому, на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка можу бути до нього застосована у разі ухвалення обвинувального вироку, може безперешкодно виїхати за межі міста Олександрії або Кіровоградської області, оскільки на даний час він є військовослужбовцем, який проходив службу на посаді кулеметника 13-ї парашутно десантної роти 4- го парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 та покинув самовільно територію військової частини, тому за для уникнення відповідальності останній може безперешкодно під приводом проходження служби покинути територію міста та області. Він особисто знайомий зі свідком та свідчення, які останній надав під час досудового розслідування, тож з метою зміни ними показів та уникнення відповідальності може впливати на нього. Вказане свідчить про неможливість запобігти ризикам шляхом застосування інших запобіжних заходів відмінних від тримання під вартою.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора про продовження йому строку дії обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не заперечував.

Захисник обвинуваченого у підготовчому судовому засіданні просила застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, посилаючись на те, що обвинувачений самостійно виховує малолітню дитину, яка наразі тимчасово проживає з бабусею ОСОБА_7 .. Обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, не має наміру переховуватись від суду та вливати на свідка.

Дослідивши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, вислухавши думку сторін обвинувачення та захисту, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Під час судового розгляду суд, за наявності клопотань сторони обвинувачення або захисту зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків з метою уникнення покарання за кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується особа.

Згідно зі ст. ст. 7,8,9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, суворість передбаченого покарання, врахування тяжкості злочину, ступеню суспільної небезпечності особи та інтересів суспільства є суттєвими елементами при прогнозуванні та оцінці ймовірної майбутньої поведінки особи.

Наявність обґрунтованого обвинувачення підтверджується фактом направлення обвинувального акту до суду, що може свідчити про те, що сторона обвинувачення зібрала достатньо доказів для того, щоб доводити винуватість особи перед безстороннім судом.

Суд враховує дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність осіб на утриманні. Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненніумисного особливо тяжкого кримінального злочину пов`язаного з настанням насильницької смерті людини, вчинене з особливою жорстокістю, за яке законом передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що на думку суду саме по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Іллійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Вказаний ризик додатково підвищується військовою агресією РФ проти України, та дією на всій території України воєнного стану, і у разі обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, в умовах діючого на теперішній час в Україні воєнного стану, стане неможливо здійснювати належний контроль правоохоронних органів за його поведінкою.

Щодо ризику впливати на свідка у цьому кримінальному провадженні, то ст. 23 КПК України встановлює принцип безпосередності дослідження показань, за змістом якого суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Тобто доказове значення у кримінальному провадженні матимуть саме ті показання свідка, які будуть надані останнім безпосередньо під час судового розгляду у судовому засіданні, а не надані ним в ході досудового розслідування. Отже заслуговують на увагу доводи прокурора про те, що обвинувачений може вчинити спроби незаконно впливу на свідка, який наразі судом не допитаний.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , однак, як було зазначено прокурором, самовільно покинув територію військової частини, неодружений, має малолітню дочку, яка наразі тимчасово влаштована в родину бабусі, що дає обвинуваченому можливість без перешкод залишити своє місце проживання.

За таких обставин, суд вважає, що існують ризики переховування обвинуваченого від суду та вчинення ним спроб впливу на свідка з метою уникнення кримінальної відповідальності

Суд зазначає, що застосований до ОСОБА_3 запобіжний захід, відповідає чинним підставам, меті його застосування та кореспондується із суспільним інтересом, отже, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку.

Наявність у обвинуваченого соціальних зв`язків, на що посилалася захисник, не може бути беззаперечним стримуючим фактором його подальшої належної процесуальної поведінки та мінімізувати ймовірність вчинення ним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. У зв`язку з чим суд відмовляє у задоволені клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Беручи до уваги встановлені судом ризики, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні злочину, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 та вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді утримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства, а також який спричинив загибель людини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-179, 183, 193, 194, 197, 314-317, 331, 369- 372, 376, 392 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження №0001707 від 03.10.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області (м.Олександрія Кіровоградської області, вул. Поштова,30, на 01.04.2026 року на 15 годину 00 хвилин.

Клопотання прокурора Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто з 27.02.2026 року до 27.04.2026 року, включно.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Копію ухвали направити до Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала суду в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня його проголошення.

У іншій частині ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Повний текст ухвали проголошено 02.03.2026 року о 12:45 год

Головуючий суддя ОСОБА_1