УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 березня 2026 року

м. Київ

справа № 539/205/26

провадження № 51-890 впс 26

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

(у режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Полтавського апеляційного суду про направлення кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 2 ст. 369?2 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,

установив:

До Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, у порядку ст. 34 КПК України, надійшло подання Полтавського апеляційного суду про направлення обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000408 стосовно ОСОБА_6 , з Лубенського міськрайонного суду Полтавської області до іншого суду в межах юрисдикції Чернігівського апеляційного суду.

У поданні зазначено, що інкриміноване обвинуваченому більш тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, вчинене на території селища Гончарівське Чернігівського району Чернігівської області, у зв`язку з чим провадження надійшло до Лубенського міськрайонного суду з порушенням правил територіальної підсудності.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, яка не підтримала подання, дослідивши додані матеріали та перевіривши наведені у поданні доводи, колегія суддів Касаційного кримінального суду дійшла висновку, що підстав для задоволення подання немає, з огляду на таке.

Згідно з ч. 9 ст. 615 КПК України, під час дії воєнного стану обвинувальні акти скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2 та ч. 5 ст. 407 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України є більшим тяжким. За змістом обвинувального акта дії ОСОБА_6 кваліфіковано як - нез'явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Вказане кримінальне правопорушення є триваючим та його склад вважається закінченим з моменту припинення або переривання злочинного стану особи.

З матеріалів провадження вбачається, що після нез`явлення на військову службу до військової частини у селище Гончарівське Чернігівської області без поважних причин, ОСОБА_6 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України по вул. Київській у с. Вили Лубенського району Полтавської області.

Саме вказана подія припинила триваючий злочин. Таким чином, більш тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, було закінчено на території Лубенського району Полтавської області, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Отже, обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 скеровано прокурором до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області відповідно до вимог кримінального процесуального закону, тому підстав для задоволення подання апеляційного суду немає.

Керуючись вимогами ст. 34 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у задоволенні подання Полтавського апеляційного суду про направлення кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 2 ст. 369?2 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3