н/п 1-кс/953/1385/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2026 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001379 від 06.12.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 307 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2026 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001379 від 06.12.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 307 КК України, в якому просить накласти арешт на майно, що було вилучено 25.02.2026 в ході проведеного обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001379 від 06.12.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч., 1, 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

25.02.2026 у період часу з у часу з 17 год 50 хв по 21 год 12 хв за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19.02.2026, проведено обшук, в ході якого вилучено:

1) прозорий полімерний пакет в середині із речовиною зеленого кольору рослинного походження в не подрібненому виді, зовні схожа на канабіс -1 шт.;

2) електронні ваги з маркуванням «СВ-400» в кількості 1 шт.;

3) електронний пристрій для вакуумного упакування ТМ «Silver Criest» - 1 шт.;

4) рулон для вакуумного пакування з полімерного матеріалу - 2 шт.;

5) мобільний телефон марки «Iphone» моделі «12 pro max» у корпусі чорного кольору, зовні із видимим слідами експлуатації, захищений логічною системою безпеки у вигляді цифрового паролю, код: НОМЕР_1 , із наявним застосунком «Телеграм» доступ до якого захищений логічною системою безпеки у вигляді цифрового паролю, код: НОМЕР_2 ; imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 в середині із сім картко мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» із номером мобільного телефону НОМЕР_5 - всього 1шт.;

6) мобільний телефон марки «Iphone» моделі «8+» у корпусі білого кольору, зовні із видимим слідами експлуатації, ; imei1: НОМЕР_6 , в середині із сім картко мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» із номером мобільного телефону НОМЕР_7 , всього 1шт.;

7) мобільний телефон марки «Samsung» у корпусі чорного кольору, із видимими слідами експлуатації, стан працездатності якого неможливо достовірно встановити на час проведення огляду.

26.02.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Вилучені в ході проведення обшуку електронні ваги з маркуванням, пристрій для вакуумного пакування, рулон для вакуумного пакування з полімерного матеріалу використовувались підозрюваним для вимірювання наркотичних засобів з метою подальшого їх фасування для незаконного збуту.

Мобільні телефони, вилучені під час обшуку, могли використовуватися підозрюваним для спілкування під час здійснення протиправної діяльності, у тому числі для спілкування з особами, яким він незаконно збував наркотичні засоби, а також для ідентифікації у застосунку ТОВ «Нова пошта» для подальшого пересилання з метою збуту наркотичних засобів.

Слідча зазначає, що тимчасово вилучене майно є засобом вчинення кримінального правопорушення, могло зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також містити відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, з метою збереження речових доказів відповідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України виникла необхідність у арешті вищенаведених речей.

В судове засідання слідча ОСОБА_3 не з`явилася, через систему «Електронний суд» подала заяву про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, до матеріалів справи долучено заяву ОСОБА_5 про розгляд справи без його участі, зазначив, що заперечує проти арешту телефонів.

Неприбуття в судове засідання власника майна, слідчого, прокурора відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ст. 107 ч. 4 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного.

Клопотання про арешт тимчасового вилученого майна під час обшуку, подано до канцелярії суду 12 березня 2026 року.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_11 від 06.03.2026 клопотання про арешт майна повернуто прокурору для усунення недоліків. Вказана ухвала отримана 10.03.2026, що підтверджується розпискою.

Відповідно до вимог ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, у зв`язку з чим слідча суддя вважає, що процесуальний строк на подання вказаного клопотання не пропущений, тому вважає за можливе розглянути клопотання по суті.

Правовою підставою арешту майна є кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001379 від 06.12.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 307 КК України.

19 лютого 2026 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_12 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем реєстрації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

25 лютого 2026 року в період часу з 17:50 до 21:12 слідчим, на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 19.02.2026, в присутності понятих проведено обшук, в результаті якого було виявлено та вилучено речі зазначені в клопотанні.

Постановою слідчого СУ ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 від 26.02.2026 виявлені та вилучені під час обшуку речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

26 лютого 2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститись у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна.

Згідно положень ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у виді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що тимчасово вилучене майно, на яке слідча просить накласти арешт, може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, зберегло або може зберігати на собі сліди його вчинення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Отже відповідно до ст. 91 КПК України вказане майно, на яке слідча просить накласти арешт, має важливе доказове значення в рамках цього кримінального провадження.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчою суддею не встановлено. Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчої судді не виникає.

Беручи до уваги те, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню та встановленню істини в ході досудового розслідування по ньому, з метою збереження речових доказів, майна, що має доказове значення в даному кримінальному провадженні, та для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, суд вважає клопотання законним та обґрунтованим, а відтак таким, що підлягає задоволенню.

Крім того, слідча суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні цього заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Питання щодо місця зберігання речових доказів вирішується слідчим у кримінальному провадженні на підставі вимог ст.100 КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року №1104.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.131, 132, 170-173, 309, 369, 370, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001379 від 06.12.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 307 КК України про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на вилучене 25.02.2026 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

1) прозорий полімерний пакет в середині із речовиною зеленого кольору рослинного походження в не подрібненому виді, зовні схожа на канабіс -1 шт.;

2) електронні ваги з маркуванням «СВ-400» в кількості 1 шт.;

3) електронний пристрій для вакуумного упакування ТМ «Silver Criest» - 1 шт.;

4) рулон для вакуумного пакування з полімерного матеріалу - 2 шт.;

5) мобільний телефон марки «Iphone» моделі «12 pro max» у корпусі чорного кольору, зовні із видимим слідами експлуатації, захищений логічною системою безпеки у вигляді цифрового паролю, код: НОМЕР_1 , із наявним застосунком «Телеграм» доступ до якого захищений логічною системою безпеки у вигляді цифрового паролю, код: НОМЕР_2 ; imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 в середині із сім картко мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» із номером мобільного телефону НОМЕР_5 - всього 1шт.;

6) мобільний телефон марки «Iphone» моделі «8+» у корпусі білого кольору, зовні із видимим слідами експлуатації, ; imei1: НОМЕР_6 , в середині із сім картко мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» із номером мобільного телефону НОМЕР_7 , всього 1шт.;

7) мобільний телефон марки «Samsung» у корпусі чорного кольору, із видимими слідами експлуатації.

Майно, на яке накладено арешт зберігати відповідно до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, забезпечити виконання ухвали.

Ухвала про арешт майна виконується слідчим, прокурором негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя

Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1