Справа №: 630/445/26 Провадження № 1-кс/630/197/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року м. Люботин

Слідчий суддя Люботинського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0002064 від 11.12.2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красний Луч, Луганської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, який є військовослужбовцем в//ч НОМЕР_1 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється за ч.5 ст.407 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з погодженим із прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_5 під час проходження військової служби, 12.07.2023, в умовах воєнного стану без дозволу командування та поважних причин, у вечірній час доби (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений) за відсутності законних підстав та поважних причин самовільно залишив місце зосередження особового складу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 та самовільно залишив місце несення служби, після чого перестав виходити на зв`язок із керівництвом. Таким чином, без відповідних дозволів командирів і начальників, без поважних причин, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 ЗСУ та з 12.07.2023 по 09.04.2026, де перебував поза службою, проводячи час на власний розсуд.

09.04.2026 о 15 год. 40 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затримано в порядку ст. 208 КПК України за адресою: АДРЕСА_3 .

09.04.2026, ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини або місця служби, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Слідчий у клопотанні зазначає, що стосовно ОСОБА_5 встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та посилався на наявність зазначених у клопотанні ризиків. Посилався на те, що у клопотанні є описка щодо прізвища підозрюваного та помилково вказано « ОСОБА_7 », у тексті, де мова йде про наявні ризики.

Захисник проти задоволення клопотання заперечувала та пояснила, що ОСОБА_5 01.02.2023 добровільно уклав контракт на військову службу, та літом 2023 року у зв`язку з тяжкою травмою внаслідок виконання обов`язків військової служби і бойових дій, проходив лікування у стаціонарі. За наслідками лікування йому було продовжено реабілітацію ще на 30 днів. Після він повернувся до військової частини, де йому вказали, що він може повернутися додому і не прийняли на службу. Ніхто йому не пояснив, яким чином можливо повернутися для продовження служби. У подальшому, ОСОБА_5 добровільно звернувся до ВСП з метою поновлення на військовій службі та його було 03.02.2025 зараховано до військової частини НОМЕР_3 , а у подальшому переведено 08.02.2025 до військової частини НОМЕР_1 . У 2025 році ОСОБА_5 знов лікувався від отриманої травми. У зв`язку із викладеним, вважала, що підозра не обгрунтована, а ризики не доведені. Також, вважала, що застава, про яку вказав прокурор, є неможливою для сплати підозрюваним. Просила обрати домашній арешт.

ОСОБА_5 підтримав думку захисника та просив обрати йому домашній арешт. З приводу інших обставин не забажав надати пояснення, користуючись статтею 63 Конституції України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із п.2 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано окрім, як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до положень ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Підозра, пред`явлена ОСОБА_5 обґрунтована наданими до суду копіями матеріалів кримінального провадження, а саме: матеріалами службового розслдіування В/ч НОМЕР_2 ЗСУ, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06.04.2026.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , суспільну небезпеку інкримінованих кримінально протиправних дій, та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

При цьому стандарт доказування «обґрунтованої підозри» є нижчим, ніж доведеність «поза розумним сумнівом», яким керується суд під час судового розгляду кримінального провадження по суті та ухвалення вироку.

Наразі не вирішується наперед процесуальна перспектива судового розгляду обвинувачення, яке може бути пред`явлено ОСОБА_5 після завершення досудового розслідування, а лише надається аналіз обґрунтованості повідомленої підозри, суспільної небезпеки злочинного діяння, у вчинення якого підозрюється ОСОБА_5 .

На переконання слідчого судді, незалежно від подальшої доведеності підозри чи правової кваліфікації інкримінованого ОСОБА_5 діяння, сукупність досліджених в судовому засіданні доказів свідчить, що він може бути причетним до цього злочину.

Дослідженням особи ОСОБА_5 встановлено, що він одружений, має зареєстроване місце мешкання, інвалідність у нього відсутня, станом на час розгляду клопотання у органу досудового розслідування відсутні відомості про його судимості, він обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а також, що судом не отримано відомостей, що він за станом свого здоров`я не може перебувати в умовах слідчого ізолятору.

Вирішуючи питання про доведеність існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

З огляду на тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , та суворість можливого покарання, яке може бути призначено у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, так і обставини, як за національним законодавством, так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці даного ризику, підозрювана особа може переховуватись від органу досудового розслідування.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Cлідчий суддя бере до уваги тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, і що негативні наслідки застосування такого покарання підсилюються безумовним застосуванням конфіскації майна і законодавчими обмеженнями у можливості звільнення від відбування покарання.

Саме від моменту повідомлення про підозру особа притягується до кримінальної відповідальності і отримує інформацію про кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, та його правову кваліфікацію. В свою чергу це дає можливість підозрюваному спрогнозувати негативні для себе наслідки у вигляді певного покарання, яке може бути йому в майбутньому призначене, та його розмір. Від так тяжкість покарання, яке може загрожувати особі, підсилює ризик її втечі і переховування від органу досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя приймає до уваги, що в даному випадку суворість покарання, передбаченого за злочин, в якому підозрюється ОСОБА_5 , а також те, що фактично він самовільно залишив військову частину на тривалий час, у сукупності з іншими обставинами кримінального правопорушення, є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику його переховування. Також, суд бере до уваги й те, що на даний час у органу досудового розслідування є відомості про самовільне залишення ОСОБА_5 іншої військової частини в//ч НОМЕР_1 у травні 2025 року.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України органом досудового розслідування не доведений.

Суд вважає доведеним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 може вчинити нове кримінальне правопорушення, пов`язане із несенням воєнної служби.

Наявність обгрунтованої підозри та вказаних ризиків є достатньою підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу. За приписами ч.8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тобто тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя, із врахуванням всіх обставин справи, наявних доказів та того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, дійшов висновку про доведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховуючи всі обставини справи, ставлення підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення, вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За таких обставин слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкості кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 вважає за необхідне визначити йому заставу в розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 199680,00 грн., оскільки застава в такому розмірі зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є завідомо непомірною для нього.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, є необхідним покласти на нього обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установі «Харківській слідчий ізолятор»строком на 60 днів до 07 червня 2026 року включно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з 09 квітня 2026 року з моменту його фактичного затримання.

Строк дії ухвали до 07 червня 2026 року включно.

Визначити суму застави у розмірі шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 199680 (сто дев`яносто дев`ять тисячі шістсот вісімдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на Депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки строком до 07 червня 2026 року включно:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з місця перебування/несення служби без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування або несення служби; утримуватися від спілкування із свідками та потерпілим; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон або інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали буде виготовлено 15.04.2026р.

Слідчий суддя ОСОБА_1