Справа №592/4252/26
Провадження №1-кс/592/2009/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянув клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003131 від 16.03.2026 р. підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України

В С Т А Н О В И В:

Слідчий своє клопотання мотивує тим, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 376 (по стройовій частині) від 25.12.2025 р., старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 276 (по стройовій частині) від 19.09.2025, майора ОСОБА_7 призначено на посаду заступника командира батальйону з психологічної підтримки персоналу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби старший солдат ОСОБА_4 , відповідно положень Військової присяги та вимог ст. ст. 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь», і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Однак, старший солдат ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, проходячи її в умовах воєнного стану, у порушення вищезазначених вимог законодавства, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, приблизно о 09 год. 30 хв. 16.03.2026 р. перебуваючи в н.п. Косівщина Сумського району Сумської області, під час доведення бойового розпорядження командира 1 БТГР НОМЕР_3 омбр № 243дек, відповідно до якого старшому солдату ОСОБА_4 наказано з 09 год 00 хв 16.03.2026 р. і до особливого розпорядження, дооблаштувати в інженерному плані позицію відділення «КФС», забезпечити надійну оборону на передових позиціях в межах БРО та не допустити прориву противника, у присутності свідків - військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 відкрито відмовився виконувати наказ начальника у формі вказаного бойового розпорядження, посилаючись на незадовільний стан здоров`я.

Вказане бойове розпорядження доведено до стрільця-помічника гранатометника 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу З механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_4 заступником командира батальйону з психологічної підтримки персоналу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_7 .

Відкрита відмова старшого солдата ОСОБА_4 виконати письмовий наказ - бойове розпорядження командира 1 БТГР 22 омбр № 243дск, потягла за собою підрив дисципліни підрозділу, зниження рівня бойової готовності, невиконання завдань за призначенням.

16.03.2026 р. ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

17.03.2026 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України

Слідчий зазначає, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги сукупність вищевикладених фактів, а також тяжкість вчиненого злочину ОСОБА_4 , аналізуючи особу останнього, вбачається, що перебуваючи на свободі він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжувати злочинну діяльність, вчинити інші кримінальні правопорушення та перешкоджати слідству шляхом здійснення впливу на свідків, що свідчить про неможливість запобігання ризикам в порядку ст. 177 КПК України шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, а тому тільки один запобіжний захід - тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та забезпечать належну поведінку підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити.

Підозрюваний та захисник заперечували проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_4 не мав можливості виконати бойове розпорядження через проблеми зі здоров`ям.

Слідчий суддя, вислухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри.

З матеріалів клопотання вбачається, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003131 від 16.03.2026 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

17.03.2026 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

За версією сторони обвинувачення ОСОБА_4 підозрюється в тому, що своїми умисними діями, які виразились у непокорі, тобто відкритій відмові виконати письмовий наказ бойове розпорядження командира, вчинений в умовах воєнного стану, вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України.

З поняття "обґрунтована підозра", яке міститься у п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", вбачається, що обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Клопотання та додані до нього матеріали, якими слідчий обґрунтовує свої вимоги, а також обставини підозри викладені у клопотанні мають місце, підозра є обґрунтованою, оскільки дане твердження ґрунтується на доказах, які містяться у матеріалах справи.

Про те, наявні у матеріалах клопотання та дослідженні у судовому засіданні докази не доводять, що пред`явлена підозра ОСОБА_4 досягає такого рівня, який є необхідним для обмеження прав і свобод особи шляхом застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Кримінальне-процесуальне законодавство України не містить жодних положень, за якими обґрунтованість підозри лише в частині унеможливлює подальшу перевірку слідчим суддею наявності ризиків кримінальному провадженню та інших обставин, що мають враховуватися при обранні запобіжного заходу та сама по собі свідчить про відсутність підстав для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя зазначає, що висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами аналізу фактичних обставин кримінального правопорушення та особистих даних підозрюваного (характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців тощо), його поведінки під час досудового розслідування (наявність або відсутність спроб ухилитись від органів влади, способу життя, способу самозабезпечення тощо). При цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Чинний КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

На думку слідчого судді слідчим та прокурором не доведено наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також можливість їх існування в майбутньому.

Щодо ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування повідомлення про підозру за ч. 4 ст. 402 КК України сторона обвинувачення зазначає, що солдат ОСОБА_4 відкрито відмовився виконати письмовий наказ-бойове розпорядження командира 1 БТГР 22 омбр № 243дск, що потягло за собою підрив дисципліни підрозділу, зниження рівня бойової готовності, невиконання завдань за призначенням.

Вказані дії підозрюваного ОСОБА_4 сторона обвинувачення розцінює, як наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Проте, на думку слідчого судді вказаний ризик прокурором не доведений виходячи з наступного.

З матеріалів клопотання вбачається, що підозрюваний ОСОБА_4 повідомляв командування про свій незадовільний стан здоров`я, який унеможливлював виконання ним службових обов`язків, не зважаючи на те, що він придатний до військової служби, від проходження якої він не ухилявся.

Крім того, навіть після пред`явлення підозри ОСОБА_4 продовжує перебувати на військовій службі НОМЕР_1 .

Щодо ризиків передбачених п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказані ризики на даній стадії кримінального провадження стороною обвинувачення не доведені.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Таким чином, оскільки стороною обвинувачення не доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий та прокурор у клопотанні, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з вказаних підстав.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 196, 197 КПК України, суд, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003131 від 16.03.2026 р. відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України відмовити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти у залі суду.

На ухвалу прокурором може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її проголошення, а іншими особами з дня отримання копії ухвали безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_14