КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/217/26 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 405/574/26 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
Категорія - ст. 392 ч. 2 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2026 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

суддів у складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі :

прокурорки ОСОБА_6 ,

адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_15 , адвоката ОСОБА_9 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_13 , адвоката ОСОБА_11 , яка здійснює захист обвинуваченої ОСОБА_14 , обвинуваченої ОСОБА_16 , адвоката ОСОБА_8 , який здійснює захист обвинуваченої ОСОБА_16 , адвоката ОСОБА_10 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_17 , ухвалу Подільського районного суду м. Кропивницького від 04.02.2026 про продовження стосовно обвинувачених ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюна 60 днів до 04.04.2024 включно, без визначення застави, продовження стосовно обвинуваченої ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арештуна два місяці до 04.04.2026,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Подільського районного суду м. Кропивницького перебуває судова справа (обвинувальний акт) по обвинуваченню ОСОБА_15 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_13 , ОСОБА_17 ,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_14 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України /ЄУН 405/574/26, кримінальне провадження № 0002995 від 26.11.2024/.

У межах даного кримінального провадження, за клопотанням прокурора ОСОБА_18 , судом першої інстанції у порядку ст. 331 КПК України, розглянуто питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , та клопотання про продовження строк дії обвинуваченій ОСОБА_14 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Судом встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не перестали існувати і не зменшились у тому обсязі, як їх раніше встановлено: можливість обвинувачених переховуватись від суду, вчинити нове кримінальне правопорушення.

Враховано судом тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вони обвинувачуються, які є тяжкими та особливо тяжкими, міцність соціальних зв`язків обвинувачених.

Також зважено й на особи обвинувачених:

ОСОБА_15 одружений, не має утриманців, безробітний, тобто не має сталого джерела доходу, раніше неодноразово судимий. Окрім того, в провадженні Подільського районного суду м. Кропивницького на розгляді перебуває кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_15

ОСОБА_12 не заміжня, не має утриманців (діти вилучені соціальною службою), що свідчить відсутність стійких соціальних зв`язків, не працює, тобто не має постійного джерела доходу.

ОСОБА_13 не одружений, не має утриманців, не працює, тобто не має сталого джерела доходу, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків. В силу ст. 89 КК України є особою, що не має судимості.

ОСОБА_17 не має міцних соціальних зв`язків, безробітний, тобто не має сталого джерела доходу. Раніше судимий за вчинення умисного злочину.

Також зазначено, що обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 вчинили кримінальні правопорушення за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, поєднані із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Отже, суд прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, можливість обвинувачених, у разі застосування до них запобіжних заходів, не пов`язаного із триманням під вартою, переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення.

ОСОБА_14 незаміжня, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, що свідчить про відсутність сталого джерела доходу, раніше не судима.

Стосовно ОСОБА_14 застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого продовжений.

В апеляційних скаргах особи, які їх подали, висувають наступні вимоги.

Адвокат ОСОБА_7 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_15 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову, якою застосувати стосовно ОСОБА_15 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, у вигляді особистого зобов`язання або цілодобового домашнього арешту з покладенням певних процесуальних обов`язків чи застави.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом не враховано міцність соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_15 .

Прокурором не доведено наявність ризиків для продовження обвинуваченому ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також не вказано переконливих доводів та не долучено беззастережних доказів недостатності застосування більш м`яких видів запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

Крім того, відповідно до довідки філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Черкаській та Кіровоградській областях у серпні та листопаді 2025 року ОСОБА_15 були проведені медичні обстеження, на теперішній час ОСОБА_15 має ряд хронічних захворювань, я зв`язку з чим потребує подальшого спостереження та лікування, яке не може отримати знаходячись під вартою у ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор».

Адвокат ОСОБА_9 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_22 просить змінити ухвалу суду першої інстанції, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора, застосувати стосовно ОСОБА_13 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням певних процесуальних обов`язків.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вказала, що судом першої інстанції не враховано що ОСОБА_13 є особою, яка не має судимостей, має постійне місце проживання, активно сприяє розкриттю злочинів.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що більш м`якіший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст.177 КПК України.

Також прокурором не наведено наявність реальних ризиків для застосування запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою.

Адвокат ОСОБА_10 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_17 просить поновити строки на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову, якою застосувати стосовно ОСОБА_17 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, у вигляді особистого зобов`язання або цілодобового домашнього арешту з покладенням певних процесуальних обов`язків.

В обґрунтування клопотання про поновлення строків на апеляційнеоскарження зазначив, що він перебував на лікарняному, а тому пропустив строки на апеляційне оскарження.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом не надано належної оцінки характеризуючим даним особи, не оцінив соціальні зв`язки обвинуваченого, наявність постійного місця проживання, сім`ї, виховання малолітньої дитини 2018 р.н. Крім того, за місцем проживання, скарг до виконкому міської ради на дії підзахисного не надходило.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`якший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст.. 177 КПК України.

Доводи слідчого про те, що перебуваючи на свободі існує ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, знищення, ховання або спотворення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин справи, вплив на свідків не підтверджено доказами доданими до клопотання.

Адвокат ОСОБА_8 , який здійснює захист обвинувачена ОСОБА_23 просить поновити строки на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову, якою застосувати стосовно ОСОБА_12 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з покладенням певних процесуальних обов`язків.

В обґрунтування клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження зазначив, що ухвалу він отримав на електрону адресу 11.02.2026, а дата доставки до електронного суду інформації про документ 10.02.2026, тобто після спливу строку на апеляційне оскарження

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що в матеріалах клопотання жодний ризик передбачений статтею 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений.

Також вказав про відсутність доказів причетності його підзахисної до скоєння кримінальних правопорушень.

Обвинувачена ОСОБА_12 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову, якою застосувати стосовно неї запобіжний західу вигляді домашнього арешту у нічний час доби з покладенням певних процесуальних обов`язків.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що в матеріалах клопотання жодний ризик передбачений статтею 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений.

Також вказала, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`якший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.

Адвокат ОСОБА_11 , яка здійснює захист обвинуваченої ОСОБА_14 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову, якою застосувати стосовно ОСОБА_14 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції під час постановлення оскарженої ухвали не розглянув жодного з альтернативних запобіжних заходів, передбачених КПК України, та не навів мотивів неможливості їх застосування, чим порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Вказала, що обвинувачена з моменту обрання щодо неї запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту жодного разу не порушила покладені не неї обов`язки, передбачені КПК України, при кожному виклику своєчасно з`являлася до слідчого та всіляко сприяла досудового розслідуванню, не намагалась жодним чином контактувати зі свідками у кримінальному провадженні, не здійснювала на них незаконного впливу та не вчиняла будь-яких інших кримінальних правопорушень, як це формально зазначена прокурором у клопотанні.

Причиною, з якої обвинувачена просить суд змінити запобіжних захід з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічних час, (з 22:00 по 07:00), є те, що вона має реальну можливість та мір працювати, надавати фінансову допомагати своїй матері, з якою вона спільно проживає, та бути соціально корисною для суспільства.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку обвинувачених та їх адвокатів на підтримку поданих апеляційних скарг, думку прокурорки, яка заперечила щодо апеляційних скарг, дослідивши виділені матеріали, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Згідно із ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, ряд інших обставин та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При цьому, у відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини та роз`яснень Пленуму ВСУ (Постанова №4 від 25.04.2003р. «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства»), тримання під вартою направлено на полегшення здійснення правосуддя та забезпечення громадського порядку та обирається як запобіжний захід при наявності підстав вважати, що інші (більш м`які) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним (обвинуваченим) обов`язків та його належної поведінки.

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Врахування тяжкості злочину має раціональний зміст, оскільки тяжкість свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризики ухилення підозрюваного від слідства, суду (рішення ЄСПЛ «W проти Швейцарії»).

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (справи «Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України.

Вимог закону місцевий суд дотримався.

Суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Як вбачається з матеріалів, судом першої інстанції здійснюється судове слідство у межах кримінального провадження №0002995 від 26.11.2024 по обвинуваченню ОСОБА_15 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_14 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , обвинувачуються у вчиненні умисних корисливих тяжких кримінальних правопорушень, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, поєднані із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, які караються позбавленням волі на строк до п`ятнадцяти років.

У межах даного кримінального провадження ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

Загальний строк тримання обвинувачених під вартою не перевищує меж розумного. У кримінальному провадженні триває судове слідство, проведені судові засідання.

ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні умисного корисливого тяжкого кримінального правопорушення, в умовах воєнного стану, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років; щодо ОСОБА_14 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Як вимагається положеннями ст. 178 КПК України, враховуються наступні обставини.

Обвинувачений ОСОБА_15 одружений, не має утриманців, не працює, тобто не має сталого джерела доходу, раніше неодноразово судимий. Окрім того, в провадженні Подільського районного суду м. Кропивницького на розгляді перебуває кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_15 .

Наведені обставини свідчать про схильність обвинуваченого ОСОБА_15 до протиправних вчинків, нехтування законними правами (як право власності, законного володіння майном), небажання стати на шлях виправлення, соціалізації у суспільстві, неприйняття ним необхідності дотримання законослухняної поведінки, а в цілому про соціальну небезпечність обвинуваченого.

ОСОБА_12 не заміжня, не має утриманців (діти вилучені соціальною службою), що свідчить відсутність стійких соціальних зв`язків, не працює, тобто не має постійного джерела доходу.

ОСОБА_13 неодружений, не має утриманців, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, не працює, тобто не має сталого джерела доходу. В силу ст.89 КК України є особою, що не має судимості.

ОСОБА_17 не має міцних соціальних зв`язків, не працює, тобто не має сталого джерела доходу. Раніше судимий за умисний злочин.

ОСОБА_14 незаміжня, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, що свідчить про відсутність сталого джерела доходу, раніше не судима.

Таким чином, можливо стверджувати, що обвинувачені не мають досить міцних соціальних зв`язків.

Беручи до уваги наведені обставини, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не перестали існувати.

З огляду на тяжкість інкримінованого злочину, суворість можливого покарання, враховуючи відсутність міцних соціальних зв`язків, обвинувачені можуть вчинити спроби переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинення злочину, в тому числі на тимчасово окупованих територіях.

Зважаючи на відсутність стабільного джерела доходу до існування, є об`єктивні підстави вважати наявним ризику вчинення обвинуваченими нового (аналогічного) кримінального правопорушення у разі застосування стосовно них більш м`яких запобіжних заходів.

При вирішенні питання продовження строку дії стосовно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та цілодобового домашнього арешту, судом першої інстанції достатньою мірою взято до уваги всі обставини і можливі ризики.

З огляду на зазначене вище, більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, ніж ті, що застосовані щодо обвинувачених, не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченими ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 та ОСОБА_14 процесуальних обов`язків, також запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Доводи апелянтів з приводу можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, спростовуються наведеним вище.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін як законна та обґрунтована.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити адвокатам ОСОБА_8 та ОСОБА_10 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Кропивницького від 04 лютого 2026 року.

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_15 , адвоката ОСОБА_9 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_13 , адвоката ОСОБА_11 , яка здійснює захист обвинуваченої ОСОБА_14 , обвинуваченої ОСОБА_16 , адвоката ОСОБА_8 , який здійснює захист обвинуваченої ОСОБА_16 , адвоката ОСОБА_10 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_17 залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду м. Кропивницького від 04лютого 2026 року про продовження стосовно обвинувачених ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 04.04.2024 включно, без визначення застави, продовження стосовно обвинуваченої ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на два місяці до 04.04.2026, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3