Справа №127/6176/26
Провадження №1-кс/127/2550/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

дізнавача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 23.02.2026, про часткове задоволення клопотання в межах кримінального провадження №0000037 від 12.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_3 зі скаргою на постанову дізнавача сектору дізнання Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 23.02.2026, про часткове задоволення клопотання в межах кримінального провадження №0000037 від 12.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України.

Скарга мотивована тим, що 20 лютого 2026 року ОСОБА_3 подано клопотання про перекваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 1 ст. 182 КК України на ч. 2 ст. 190 КК України у зв`язку з наявністю, на його думку, в розслідуваному кримінальному правопорушенні, ознак шахрайства.

Постановою дізнавача від 23.02.2026 у задоволенні клопотання відмовлено.

Як зазначає заявник скарги, мотиви постанови про відмову зводяться до наступного:

- відсутнє фактичне вибуття грошових коштів із його володіння ;

- власні кошти ним не передавалися;

- кредитне зобов`язання не є беззаперечним підтвердженням заподіяння значної майнової шкоди;

- не встановлене безпосереднього заволодіння його майном;

- обставини відповідають ч. 1 ст. 182 КК України.

Заявник скарги вважає зазначену постанову незаконною та необґрунтованою з наступних підстав.

Як зазначає заявник скарги, дізнавач посилається на примітку до ст.185 КК України та зазначає, що кредитне зобов`язання не підтверджує значної шкоди.

Однак, на думку заявника скарги, до складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, ознака «значної шкоди» не є обов`язковою, тому, застосування критеріїв ст. 285 КК України до питання кваліфікації за ст.190 КК України є юридично помилковим.

Крім того, на думку заявника скарги, дізнавачем зроблено неправильний висновок про відсутність складу наведеного ним кримінального правопрушення, з огляду на наступне.

Як зазначає заявник скарги, у постанові зазначено, що не встановлено безпосереднього заволодіння його майном, водночас сам дізнавач констатує, що кошти перераховані мікрофінансовою організацією на рахунок невстановленої особи.

З огляду на викладене заявник скарги стверджує, що факт отримання коштів сторонньою особою встановлений, обман мав місце та майно фактично вибуло з законного володіння кредитора.

Разом з тим, заявник скарги вказує, що обмеження кваліфікації ч. 1 ст. 182 КК України фактично виключає дослідження фінансової частини злочину (рух коштів, встановлення отримувача, способу легалізації), що суперечить завданням кримінального провадження, визначеним ст. 2 КПУ України.

Враховуючи вище викладене заявник скарги просив суд, скасувати постанову дізнавача від 23.02.2026 року про відмову у задоволенні клопотанні та зобов`язати дізнавача повторно розглянути клопотання з урахуванням правової оцінки наданої судом.

В судовому засіданні ОСОБА_3 , вимоги скарги підтримав з підстав, що у ній наведено.

Дізнавач ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення вимог скарги, оскільки майном чи коштами потерпілого невстановлена особа не заволоділа, крім того кошти належать мікрофінансовій організації ТОВ «СОС КРЕДИТ», а тому підстав для перекваліфікації дізнавач не вбачає.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000037 від 12.02.2026, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора - є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судом встановлено, що у провадженні сектору дізнання Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області перебувають матеріали кримінального провадження №0000037 розпочатого 12.02.2026, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України.

Згідно витягу з ЄРДР №0000037 від 12.02.2026, встановлено, що «Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2026 уповноважену особу зобов`язано внести відомості до ЄРДР за скаргою ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність уповноваженої особи відділення поліції № 1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 23.12.2025 №23965 про вчинення кримінального правопорушення. Скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 звернувся до відділення поліції №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області за фактом незаконного оформлення кредиту без згоди заявника.»

Крім того, як встановлено з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 у вказаному кримінальному провадженні має процесуальний статус потерпілого.

Разом з тим, 20.02.2026 ОСОБА_3 на адресу СД Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, в межах кримінального провадження №0000037 від 12.02.2026, подано клопотання, в якому останній просив: «1. Перекваліфікувати кримінальне правопорушення з ч. 1 ст. 182 КК України на ч. 2 ст. 190 КК України відповідно до положень Кримінального кодексу України.

2. Встановити розмір матеріальної шкоди, завданої злочином, у розмірі 13 000 грн. та включити її до матеріалів кримінального провадження.

3. Провести необхідні слідчі дії для встановлення особи, яка заволоділа коштами, та отримання інформації про рух коштів на банківській картці.

4. Повідомити про прийняте процесуальне рішення у встановлений законом строк.»

23.02.2026 дізнавачем сектору дізнання Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 розглянуто клопотання ОСОБА_3 від 20.02.2026 та винесено постанову, якою у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_3 про перекваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 1 ст.182 КК України на ч. 2 ст. 190 КК України відмовлено, решту вимог поставлених у клопотанні задоволено.

Однак ОСОБА_3 , не погодився з таким рішенням, а тому звернуся до суду з скаргою про скасування вказаної постанови в частині відмови у перекваліфікації кримінального правопорушення з ч. 1 ст.182 КК України на ч.2 ст.190 КК України в межах кримінального провадження №0000037 від 12.02.2026.

Надаючи оцінку законності та обґрунтованості постанови дізнавача від 23.02.2026 в частині відмови у перекваліфікації кримінального правопорушення з ч. 1 ст. 182 КК України на ч. 2 ст. 190 КК України в межах кримінального провадження №0000037 від 12.02.2026 судом враховується наступне.

Відповідно до положень п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Відповідно до частини 1 статті 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Разом з тим, частиною 4 статті 40-1 КПК України передбачено, що дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

Вирішуючи вимоги скарги, суд констатує, що ОСОБА_3 просив суд скасувати постанову дізнавача сектору дізнання Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 23.02.2026, про часткове задоволення клопотання в межах кримінального провадження №0000037 від 12.02.2026, оскільки вважає, що дізнавачем неправоміно відмовлено йому в задоволенні клопотання про перекваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 1 ст. 182 КК України на ч. 2 ст. 190 КК України в межах кримінального провадження №0000037 від 12.02.2026.

Натомість суд констатує, що визначення кваліфікації кримінального правопорушення за конкретною статтею Кримінального кодексу України відноситься до повноважень слідчого (дізнавача) та прокурора, кваліфікація кримінального правопорушення, яка здійснюється при внесенні відомостей до ЄРДР є попередньою та здійснюється слідчим (дізнавачем) або прокурором за результатами опрацювання заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, закон не зобов`язує слідчого (дізнавача) на етапі внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення здійснити остаточну та повну кваліфікацію дій особи (осіб), щодо обставин викладених у заяві про вчинення злочину. Такі дії (кваліфікація) здійснюється за результатами повного з`ясування обставин провадження у ході досудового розслідування.

З огляду на вище викладене суд приходить до висновку, що визначення кваліфікації кримінального правопорушення відноситься до дискреційних повноважень слідчого (дізнавача) та прокурора, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя, не може переймати на себе функції слідства.

Враховуючи зазначене вище, судом не встановлено підстав для скасування постанови дізнавача сектору дізнання Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 23.02.2026, про часткове задоволення клопотання в межах кримінального провадження №0000037 від 12.02.2026.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ч. 1 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляє ухвалу згідно з правилами цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скарги.

Керуючись ст.ст. 220, 303, 304, 305, 306, 307, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 23.02.2026, про часткове задоволення клопотання в межах кримінального провадження №0000037 від 12.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню.

Слідчий суддя: