Провадження № 1-кп/761/2036/2026
У Х В А Л А

03 березня 2026 року м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , в приміщенні суду під час судового розгляду у кримінальному провадженні №0000907 від 29.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

У С Т А Н О В И В :

Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд у наведеному кримінальному провадженні, при цьому в судовому засіданні прокурор заявив клопотання щодо продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, посилаючись на те, що ризики поведінки останнього, яка може зашкодити кримінальному провадженню, своєї актуальності не втратили, зокрема щодо переховування від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілу, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Захисник заперечував з приводу задоволення клопотання прокурора, при цьому звернувся із клопотанням про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу в частині визначення розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, слід дійти такого висновку.

При вирішенні даного клопотання, суд як і раніше зауважує, що питання розумності продовження строку подальшого утримання обвинуваченого в умовах несвободи, необхідно враховувати особливості конкретної справи, у якій необхідне тривале утримання особи під вартою, оскільки у деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дає змогу гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості, характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання.

Так, «особливими випадками» відповідно до позицій ЄСПЛ є справи, у яких існують конкретні вказівки на справжні інтереси суспільства, які попри презумпцію невинуватості переважують правила поваги до особистої свободи та виправдовують тримання особи під вартою.

Для цього суд має вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи.

Отже, вирішуючи питання щодо реальності зазначених стороною обвинувачення ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_4 , суд має керуватись наявністю підстав, які свідчать про необхідність подальшого ізолювання особи від суспільства з метою забезпечення інтересів невизначеного кола громадян.

Першою такою підставою ЄСПЛ визначив ймовірність нез`явлення обвинуваченого до суду, тобто прийняття останнім заходів, спрямованих на переховування від суду з метою уникнення покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих дій.

Оцінюючи реальність існування ризику переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, суд має врахувати також складності обставин справи і судового розгляду.

Крім того, суд зважає на відомості, які характеризують особу ОСОБА_4 , і хоча останній є раніше не судимим, однак є фігурантом іншого кримінального провадження, на даний час обвинувачуються у вчиненні умисного особливо тяжкого корисливого злочину, поєднаного із проникненням у інше приміщення та погрозою застосування насильства відносно особи, що зазнала нападу, що свідчить про істотно високий ступінь суспільної небезпеки таких дій, зазначене в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження, на переконання суду, створює реальні ризики щодо можливості обвинуваченого, перебуваючи в умовах менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

При цьому, зважаючи, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, а отже не має стабільного джерела прибутків, обвинувачується у вчиненні корисливого правопорушення, на переконання суду, не виключається ризик вчинення ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень, зокрема аналогічних.

Отже сукупність всіх цих обставин вказує на необхідність продовження відносно ОСОБА_4 строку тримання під вартою.

Крім того, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає за можливе при постановленні ухвали про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства.

В контексті клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу в частині визначення розміру застави, суд звертає увагу, що встановлені в судовому засіданні обставини про наявність відповідних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, свідчать про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 будь-якого іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки менш суворий запобіжний захід не буде достатнім для запобігання даних ризиків. Отже клопотання захисника про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 177, 183, 331, 383 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу в частині визначення розміру застави - відмовити.

Клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 до 01 травня 2026 року.

Оголошення повного тексту ухвали відбудеться 05 березня 2026 року о 09 годині 15 хвилин.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1