Справа № 201/3895/26
Провадження № 1-кс/201/1076/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2026 року м. Дніпро

Слідча суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000060 від 22 березня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Прокурор звернулася до суду із клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що 21 березня 2026 року до відділу поліції № 2 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшли матеріали правоохоронних органів про те, що 21 березня 2026 року, за адресою: м. Дніпро, вул. Запорізьке Шосе, біля будинку № 51 було зупинено транспортний засіб марки"Audi" з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на законну вимогу співробітників поліції надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке має явні ознаки підробки.

22 березня 2026 року відомості за даним фактом зареєстровано до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000060 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

21 березня 2026 року під час огляду за адресою: м. Дніпро, Запорізьке шосе, біля будинку № 51, проведеного в порядку ст. 237 КПК України, було вилучено:

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , ТЗ марки Audi, моделі A6, д.н.з. НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 .

Власником тимчасово вилученого майна - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , ТЗ марки Audi, моделі A6, д.н.з. НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , ТЗ марки Audi, моделі A6, д.н.з. НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 , було виявлено, що шрифт на документі виконаний не по технології, розмір тексту в документі не відповідає встановленому зразку та серія/номер свідоцтва про реєстрацію не відповідає серії/номеру згідно бази МВС.

Таким чином, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , ТЗ марки Audi, моделі A6, д.н.з. НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 , який було вилучено у гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано речовим доказом, оскільки перелічене майно є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, прокурор просить задовольнити подане клопотання про накладення арешту на зазначене майно.

У судовому засіданні власник майна ОСОБА_3 просив не накладати арешт на вилучене майно.

Прокурор ОСОБА_4 у судове засідання для розгляду клопотання не з`явилася, про час та місце його розгляду повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна за її відсутності.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності особи, що не з`явилася.

Заслухавши доводи власника майна, дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя дійшла висновку про таке.

Так, відповідно до протоколу огляду місця події від 21 березня 2026 року, в період часу з 18 години 58 хвилин до 19 години 29 хвилин слідчим слідчого відділення Відділу поліції №2 Дніпровського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 проведено огляд за адресою: м. Дніпро, Запорізьке шосе, біля буд. 51, автомобіля марки Audi, моделі A6, загальний універсал, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , VIN-код: НОМЕР_4 , в ході якого виявлено та вилучено:

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки Audi, моделі A6, д.н.з. НОМЕР_3 , серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_5 , вилучене у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою дізнавача сектору дізнання ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 від 22 березня 2026 року вилучений документ визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000060 від 22 березня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України.

Частиною 1 статті 237 КПК України визначено, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

На підставі вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктові 1 частини другої статті 170 цього Кодексу): 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно зі статтею 98 КПК України, речові докази - це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оцінка доказів із точки зору їх допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті. Під час здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, вказане питання не входить до повноважень як слідчого судді.

Натомість, під час розгляду клопотання про арешт майна на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчий суддя уповноважений оцінити можливість використання майна, на яке слідчий, прокурор бажає накласти арешт, як доказу у кримінальному провадженні.

У даному випадку вилучену під час огляду річ постановою дізнавача від 22 березня 2026 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, як таку, що містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З урахуванням досліджених обставин кримінального провадження, слідчою суддею встановлено, що стороною обвинувачення доведено можливість доказового значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні вилучена під час огляду річ.

Отже, оскільки зазначене у клопотанні прокурора майно цілком відповідає критеріям зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України та ст. 98 КПК України, а тому існують достатні правові підстави для накладення арешту на це майно, з метою його збереження задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженню, оскільки незастосування арешту може призвести до його знищення чи приховування.

Слідча суддя також зазначає, що відповідно до ч. 2, 9 ст. 100 КПК України речовий доказ зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ, зобов`язана зберігати його у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Питання про долю речових доказів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Спеціальні положення про збереження речових доказів та вирішення питання про них одночасно з постановленням судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, базується на засаді безпосередності дослідження показань, речей і документів (стаття 23 КПК України), відповідно до якої суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в речах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, вилучене в ході проведеного огляду майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Оскільки існують ризики приховування, знищення вилученого майна, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та накласти арешт на зазначене в клопотанні майно.

На підставі викладеного керуючись вимогами ст. ст. 2, 7, п. 18 ч. 1 ст. 3, ст. ст. 168-169, 170-173, 372, 376 КПК України, слідча суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 21 березня 2026 року в ході огляду за адресою: м. Дніпро, Запорізьке шосе, біля буд. 51 автомобіля марки Audi, моделі A6, загальний універсал, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , VIN-код: НОМЕР_4 , а саме:

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки Audi, моделі A6, д.н.з. НОМЕР_3 , серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_5 , вилучене у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заборонити розпорядження, користування та відчуження вищевказаним майном на час досудового розслідування та судового розгляду у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала виконується негайно прокурором і слідчим.

Строк дії ухвали встановити до настання подій, вказаних у частині 4 статті 174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 26 березня 2026 року.

Слідча суддя ОСОБА_1