Справа № 642/7050/23
Провадження № 1-кс/642/512/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року м. Харків

Слідчий суддя Холодногірського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, одруженого, з середньою освітою, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється за ч. 4 ст. 18 6, ч. 3 ст. 357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , за погодження прокурора Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження за № 0001380 від 07.09.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 4 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи достеменно обізнаним про введення військового стану, починаючи з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого в подальшому продовжувався та діє на сьогоднішній день, відповідно до Указу Президента № 64/2022 від 24.02.2022 та Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015, вчинив злочин проти власності на території Холодногірського району м. Харкова за наступних обставин.

Так, 07.11.2022 приблизно о 21:00 годині ОСОБА_7 , проходячи навпроти будинку № 8 по вул. Соколовській в м. Харкові, разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, звернули увагу на раніше їм незнайомого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Оцінивши його фізичний стан та відсутність поблизу інших сторонніх осіб, які можуть перешкодити реалізації щойно виниклого злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, тобто як сприятливі обставини для реалізації щойно виниклої мети особистого збагачення за рахунок іншої особи, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, діючи за попередньою змовою з єдиним корисним умислом, що узгоджувався із спільними намірами, в умовах воєнного стану ОСОБА_5 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, підійшов до потерпілого ОСОБА_8 .

При цьому, використовуючи фактор несподіванки, знаходячись у положенні стоячи обличчя до обличчя по обидві сторони по відношенню до потерпілого ОСОБА_8 , особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, зненацька нанесла йому один удар кулаком правої руки в область живота ліворуч, а ОСОБА_5 одночасно один удар кулаком лівої руки в область грудної клітки праворуч, спричинивши при цьому потерпілому фізичний біль.

Після цього, з метою доведення свого умислу до кінця, ОСОБА_5 перебуваючи у положенні стоячи позаду ОСОБА_8 справа лівою ногою наніс один удар по правій гомілці потерпілого, внаслідок чого останній втратив рівновагу та впав на землю обличчям вниз.

В цей час, скориставшись безпорадним станом потерпілого, ОСОБА_9 разом з матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, одночасно нанесли чисельні хаотичні удари ногами з лівої та правої сторони скроневої ділянки голови, вухам, тулубу.

Надалі, ОСОБА_9 підняв ОСОБА_8 з землі тримаючи за праву руку, яку завів за спину потерпілого, та перебуваючи збоку по відношенню до останнього наніс йому один удар кулаком іншої руки у ділянку грудної клітини ліворуч та ОДИН удар ногою по лівій гомілці, внаслідок чого повалив потерпілого на землю обличчям вниз.

При цьому, ОСОБА_9 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, продовжили наносити чисельні хаотичні удари в область голови ОСОБА_8 , яку останній прикривав руками, зокрема по правому та лівому вухах, а також у ділянку носу.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 та особи, матеріали відносної якої виділені в окреме провадження, потерпілому ОСОБА_8 спричинені наступні тілесні ушкодження: синець на спинці носу, практично на всьому протязі, розповсюдженням на праву та ліву навколоочні ділянки, з наявністю на його тілі садна у середній третині спинки носу, синці у ділянці проекції правої гілки нижньої щелепи, у правій завушній ділянці, з розповсюдженням на задню поверхню правої вушної раковини, на задній поверхні лівої вушної раковини, множинні садна у ділянці проекції п?ястково-фалангових суглобів правої та лівої кисті, які утворилися за механізмом ударів та згідно висновків експерта № 09-1281/2022 від 10.11.2022 та № 09-1218/2023 від 18.08.2023 € легкими тілесними ушкодженнями з незначними скороминущими наслідками, тривалість яких не перевищує 6 діб.

Після цього, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, дістала із правої кишені одягнених на ОСОБА_8 штанів мобільний телефон «Xiaomi» моделі «Redmi 9», на 32 Gb, 3 Gb RAM (IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ) в корпусі сірого кольору, вартістю 3 333 (три тисячі триста тридцять три) гривні 33 (тридцять три) копійки згідно висновку експерта № 61 1М від 30.11.2022, а ОСОБА_5 зняв з правого плеча потерпілого належну йому сумку (матеріальної цінності для потерпілого не представляє) з особистими речами та документами, а саме: паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 03.01.2001 Ленінським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області та карткою платника податків, виданою ДПІ у Ленінському районі м. Харкова про одержання ідентифікаційного номеру № НОМЕР_4 на ім?я потерпілого, блокнотом та ключами від будинку (матеріальної цінності для потерпілого не представляють).

Надалі, виконавши усі дії, які вважали ОСОБА_5 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, за необхідне для досягнення спільної злочинної мети, спрямованої на відкрите викрадення чужого майна, останні втекли з вищевказаного місця, таким чином покинули місце злочину, звернувши на свою користь викрадене майно та розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд. спричинивши потерпілому матеріальний збиток на 3 333 (три тисячі триста тридцять три) гривні 33 (тридцять три) копійки.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров?я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Крім цього, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи за попередньою змовою та в групі з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з єдиним корисним умислом, що узгоджувався із спільними намірами, 07.11.2022 приблизно о 21:00 годині, знаходячись неподалік будинку № 8 по вул. Соколовській в м. Харкові під час відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для його життя чи здоров?я, зокрема відкритого викрадення ОСОБА_5 сумки потерпілого шляхом зняття її з правого плеча останнього, разом переглянули її вміст.

Виявивши, що в середині сумки знаходяться паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 03.01.2001 Ленінським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області та картка платника податків, видана ДПІ у Ленінському районі м. Харкова про одержання ідентифікаційного номеру № НОМЕР_4 , які персоніфіковані на ім?я потерпілого, є офіційними важливими документами, оскільки містять зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видані повноважними особами юридичної особи з дотриманням визначеної Законом форми та містить передбачені Законом реквізити, втрата яких істотно ускладнює реалізацію особою своїх прав, свобод та законних інтересів, ОСОБА_10 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, втекли з вищевказаного місця, таким чином покинули місце злочину, залишили при собі паспорт та картку платника податків потерпілого, розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд, за невстановлених в ході досудового розслідування обставин.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, тобто незаконному заволодінні будь - яким способом паспортом та іншим важливим особистим документом.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання та зазначила, що ОСОБА_5 було відомо про підозру, однак він переховувався від органу досудового розслідування та знаходився у розшуку. Підозрюваний офіційно не працевлаштований. Також додала про наявність ризиків передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування від органів досудового розслідування чи суду, оскільки ОСОБА_5 підозрюється в тяжкому злочині, знаходився у розшуку, та був затриманий співробітниками поліції. Також підозрюваний може вчиняти тиск на потерпілого, змусити останнього змінити покази, оскільки йому відомо адресу проживання. Крім того, ОСОБА_5 може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки ніде не працює, законних джерел заробітку не має. Оскільки, одне з кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_5 є насильницьким злочину, тому просила не визначати розмір застави. Вирок щодо іншої особи, щодо якої виділено в окреме провадження, набрав законної сили.

Прокурор додала, що ступінь тяжкості тілесних ушкоджень не впливає на кваліфікацію інкримінованого кримінального правопорушення.

Підозрюваний та захисник заперечували проти задоволення клопотання, вважали ризики недоведеними, підозру необґрунтованою, а запобіжний захід про обрання якого просить прокурор занадто суворим. Тяжкість кримінального правопорушення не є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Будь-якого впливу на свідків підозрюваний не має, та таких відомостей прокурором не надано, оскільки вказані свідки допитані на досудовому розслідуванні, а його брат вже засуджений за вказану подію. ОСОБА_5 не наносив ударів потерпілому, в нього є донька, 2020 року народження, він одружений в 2021 році, раніше не судимий, тому вважали за можливе застосування запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі чи визначення застави в мінімальному розмірі.

Захисник також додав, що у потерпілого легкі тілесні пошкодження, які не тривали більше 6-ти діб і не спричинили будь-яких тяжких наслідків.

Підозрюваний ОСОБА_5 доповнив, що ударів потерпілому не наносив, його речей не брав, а також знав про його розшук і 31.03.2026 його було затримано вдома. Будь-яких дій щодо звернення до слідчого під час розшуку він не здійснював.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України. Відповідно до ст. 12 КК України кримініальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 186 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до положень ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

При цьому стандарт доказування «обґрунтованої підозри» є нижчим, ніж доведеність «поза розумним сумнівом», яким керується суд під час судового розгляду кримінального провадження по суті та ухвалення вироку.

На переконання слідчого судді, незалежно від подальшої доведеності підозри чи правової кваліфікації інкримінованих ОСОБА_5 діянь, сукупність досліджених в судовому засіданні доказів свідчить, що він може бути причетним до цього кримінального правопорушення.

Підозра висунута ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001176 від 08.11.2022 за ч. 4 ст. 186 КК України; заявою ОСОБА_8 про кримінальне правопорушення від 07.11.2022; електронний рапорт від 08.11.2022 (ЄО № 12238 від 07.11.2022); протокол огляду місця події від 07.11.2022; фототаблиця до протоколу огляду місця події від 07.11.2022; електронний рапорт від 08.11.2022 (ЄО № 12241 від 08.11.2022); протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 від 08.11.2022; висновок експерта № 09-1281/2022 від 10.11.2022; заява ОСОБА_11 від 10.11.2022; протокол огляду місця події від 10.11.2022; ілюстративний матеріал до протоколу огляду місця події від 10.11.2022; пояснення ОСОБА_11 від 10.11.2022; пояснення ОСОБА_5 від 10.11.2022; протокол пред`явлення для впізнання за участю ОСОБА_11 від 10.11.2022; фототаблиця до протоколу пред`явлення для впізнання за участю ОСОБА_11 ; протокол пред`явлення для впізнання за участю ОСОБА_5 від 10.11.2022; фототаблиця до протоколу пред`явлення для впізнання за участю ОСОБА_5 ; протокол огляду предмета (мобільного телефону «Xiaomi Redmi 9», 32 Gb, 3 Gb RAM, сірий, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ) від 10.11.2022; постанова про визнання речових доказів (мобільного телефону «Xiaomi Redmi 9») від 10.11.2022; копія ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_12 від 17.11.2022 (справа № 552/8714/22); постанова про зняття показань технічних засобів від 17.11.2022; відповідь на постанову від 17.11.2022; протокол огляду DVD-R диска з відеозаписом від 17.11.2022 (фасад магазину «МакМаркет», 07.11.2022) ; ілюстративний матеріал (фото стоп-кадрів з відеозапису магазину «МакМаркет»); постанова про визнання речових доказів (DVD-R «МакМаркет») від 17.11.2022; диск DVD-R з відеозаписом магазину «МакМаркет» ; протокол огляду DVD-R диска з відеозаписами фасаду будинку № 17 по вул. Соколовськійу м. Харкові від 17.11.2022; ілюстративний матеріал (фото стоп-кадрів з камер будинку № 17 по вул. Соколовській у м. Харкові); постанова про визнання речових доказів (DVD-R «Соколовська, 17») від 17.11.2022; диск DVD-R з відеозаписами фасаду будинку № 17 по вул. Соколовській у м. Харкові; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 21.11.2022; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 22.11.2022; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 21.11.2022; протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 21.11.2022; висновок експерта № 611М від 30.11.2022 ; протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 04.12.2022; протокол додаткового допиту потерпілого ОСОБА_8 від 06.12.2022; відеозапис та стенограма додаткового допиту ОСОБА_8 від 05.12.2022 (DVD-R), а також іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

21.11.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України в рамках кримінального провадження №0001176 від 08.11.2022 згідно положень ст. 135 та ст. 278 КПК України.

05.12.2022 досудове розслідування у провадженні зупинено, а підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук.

06.08.2023 досудове розслідування у провадженні відновлено.

07.09.2023 з кримінального провадження №0001176 від 08.11.2022 матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_5 виділено в окреме кримінальне провадження під № 0001380 від 07.09.2026.

16.10.2023 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України в рамках кримінального провадження № 0001380 від 07.09.2023 згідно положень ст. 135 та ст. 278 КПК України.

Органом досудового розслідування неодноразово, останній раз 14.01.2026, слідчому судді подавались клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке 14.01.2026 задоволено.

16.01.2026 у задоволенні клопотання про застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено у зв`язку з недоставлянням підозрюваного до суду через те, що місце знаходження останнього на час розгляду клопотання встановити не виявилось за можливе.

В ході досудового розслідування здійснювались неодноразові спроби викликати ОСОБА_5 шляхом направлення повісток за місцем проживання. Однак, за викликами (повістками) останній до органу досудового розслідування не прибував, про місце свого перебування не повідомляв, будь - яких підтверджень наявності поважних причин неприбуття на виклик до органу досудового розслідування не надавав.

31.03.2026 ОСОБА_5 затримано на підставі ухвали слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харкова від 14.01.2026 про надання дозволу на затримання з метою приводу до суду, складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, у порядку ст. 191 КПК України.

31.03.2026 досудове розслідування у провадженні відновлено.

Вирішуючи питання про доведеність існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з такого.

Згідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу зобов`язаний розглянути можливість застосування заходів, які меншою мірою обмежують права особи (підозрюваного), ніж тримання під вартою («Амбрушкевич проти Польщі», § 32).

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень та наявність ризиків, врахованих при обранні вказаного запобіжного заходу, які на даний час дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість: переховуватися від органу досудового розслідування, прокурора або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні, в тому числі, тяжкого кримінального правопорушення, за яке Законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, переховувався від органів досудового розслідування, законні джерела отримання заробітку відсутні. Підозрюваний усвідомлюючи незворотність настання покарання може, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за вчинене, знову покинути місце проживання. У зв?язку з наведеним є ґрунтовні підстави вважати, що він, перебуваючи на волі покине місце проживання та територію міста, тобто він переховуватиметься від органів досудового розслідування/суду, таким чином намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, тобто існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування/суду.

Крім того, маючи процесуальний статус підозрюваного, останньому відоме місце мешкання потерпілої особи у вказаному кримінальному провадженні, тому наявні підстави вважати, що ОСОБА_5 може умовлянням чи погрозами вчинити протиправний тиск на свідка та/або потерпілу особу з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів.

Також, ризик вчинення нових кримінальних правопорушень, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 законних джерел доходів не має.

Зазначене свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки такі заходи не зможуть сприяти здійсненню завдань кримінального провадження щодо здійснення захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження (у тому числі свідків), а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином на підставі сукупності ризиків, які можуть виникнути в ході досудового розслідування, до підозрюваного ОСОБА_5 не може бути застосовано інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Слідчий суддя зазначає, що для досягнення мети застосування запобіжних заходів, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, на початковій стадії досудового розслідування, що зумовлює необхідність в проведенні низки слідчих та процесуальних дій, а також враховуючи інші фактичні обставини даного конкретного кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним.

Щодо визначення розміру застави, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Крім того, у п.48 рішення «Чеботар проти Молдови» №35615/06 від 13.11.2007 Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

За таких обставин слідчий суддя з урахуванням особи підозрюваного, відсутності законних джерел доходів, враховуючи конкретні обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, зокрема, із застосуванням насильства, яке є небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, у якому він підозрюється, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати підозрюваному ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Враховуючи викладене, клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, а саме до 29 травня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 31 березня 2026 року.

Строк дії ухвали до 29 травня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено 01.04.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1