1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/1087/26 1-кс/335/589/2026
03 березня 2026 року м. Запоріжжя
ч. 3 ст. 368 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що командир взводу охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , з метою особистого незаконного збагачення організував злочинну схему, спрямовану на вимагання та отримання неправомірної вигоди від підлеглих військовослужбовців, шляхом ініціювання проведення безпідставних службових перевірок відносно підлеглих військовослужбовців за вигаданими порушеннями службової дисципліни, що впливає на розмір отриманого грошового забезпечення військовослужбовцем та шляхом погроз переведення з постійного місця несення служби, для виконання бойових завдань, на першу лінію оборони.
Так, за даною схемою, відносно військовослужбовця ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був сфальсифікований матеріал службової перевірки, щодо порушення військової етики у вигляді неповаги до керівництва взводу, тому, щоб не залишити його без премії та не відправити на інше місце дислокації командир ОСОБА_4 вимагав з ОСОБА_7 надати йому неправомірну вигоду у розмірі 30 тис. гривень.
З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, 09.02.2026 року на підставі ухвали слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя було проведено санкціонований обшук місця мешкання (житла) ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами проведення якого, поміж іншого, було виявлено та вилучено: службові картки у кількості 8 штук, в яких зазначені стягнення, відносно військовослужбовців: солдата ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; солдата ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; рядового ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; сержанта ОСОБА_11 ; старшого сержанта ОСОБА_12 ; єфрейтора ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; рядового ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
На даний час існує сукупність підстав вважати, що зазначене майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та є доказом його вчинення, в зазначених справах наявна інформація про стягнення, які ймовірно були сфальсифікованими та надавали змогу вимагати у подальшому від військовослужбовців неправомірну вигоду, тим самим дане майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та є доказом його вчинення та з метою збереження речового доказу зазначене майно підлягає арешту.
В органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що зазначене майно, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Крім того слід зазначити, що вказане майно визнано речовими доказами в рамках даного кримінального провадження.
На підставі викладеного, слідчий просить накласти арешт на майно, вилучене 09.02.2026 в ході проведення санкціонованого обшуку місця мешкання (житла) ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною його розпорядження, відчуження та користування, а саме: службові картки у кількості 8 штук, в яких зазначені стягнення, відносно військовослужбовців: солдата ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; солдата ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; рядового ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; сержанта ОСОБА_11 ; старшого сержанта ОСОБА_12 ; єфрейтора ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; рядового ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав та просив його задовольнити.
В судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання слідчого заперечувала повністю, зазначила, що клопотання про арешт майна подане з пропуском строку, та вилучене майно ОСОБА_4 не належить.
Заслухавши пояснення прокурора, представника власника майна, розглянувши матеріали клопотання та його доводи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на таке.
09.02.2026 року на підставі ухвали слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 02.02.2026 року було проведено санкціонований обшук місця мешкання (житла) ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами проведення якого, поміж іншого, було виявлено та вилучено: службові картки у кількості 8 штук, в яких зазначені стягнення, відносно військовослужбовців: солдата ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; солдата ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; рядового ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; сержанта ОСОБА_11 ; старшого сержанта ОСОБА_12 ; єфрейтора ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; рядового ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 від 10.02.2026 року вилучено майно визнано речовими доказами.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Обшук проведено 09.02.2026 року, клопотання слідчого про арешт майна надійшло до суду 13.02.2026 року, яке направлено поштою 11.02.2026 року, а відтак слідчим дотримано строки подання клопотання про арешт майна.
Клопотання слідчого про арешт майна відповідає вимогам ст.171 КПК України.
Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Таким чином, вилучені в ході обшуку предмети, є тимчасово вилученим майном, мають доказове значення у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Разом із цим, ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо того, що вище вказані речі і предмети є речовими доказами, в розумінні ст. 98 КПК України, та як вони є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження в сукупності з іншими доказами.
За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та, вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
Водночас слідчий суддя зауважує, що власники майна не позбавлені можливості звернутись в подальшому з клопотанням про зміну або скасування арешту, накладеного на їх майно цією ухвалою.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 170-173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на майно, вилучене 09.02.2026 в ході проведення обшуку місця мешкання (житла) ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною його розпорядження, відчуження та користування, а саме: службові картки у кількості 8 штук, в яких зазначені стягнення, відносно військовослужбовців: солдата ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; солдата ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; рядового ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; сержанта ОСОБА_11 ; старшого сержанта ОСОБА_12 ; єфрейтора ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; рядового ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1