Справа № 276/525/26
Провадження по справі 1-кс/276/130/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2026 року селище Хорошів

Слідчий суддя Хорошівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №3 Житомирського районного управління поліції №2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000055 від 26.03.2026 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лутайка Прилуцького району Чернігівської області, українця, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, інших осіб на утриманні не має, раніше судимого вироком Прилуцького міськрайонного суду Житомирської області за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці, звільненого з установи відбуття покарання 25.03.2026,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Слідчий слідчого відділу відділення поліції №3 Житомирського районного управління поліції №2 ГУНП в Житомирській області за погодженням з прокурором Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури звернувся до слідчого судді Хорошівського районного суду Житомирської області з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 26.03.2026 близько 18 год. 00 хв. у ОСОБА_5 , який перебував поблизу домоволодіння по АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , тобто в умисному вбивстві останнього.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді настання смерті ОСОБА_8 , та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 , у вказаний день та місці, близько 18 год. 00 хв, йдучи по АДРЕСА_2 висловлював погрози в протиправному заподіянні смерті ОСОБА_9 , який у вказаний час рухався на зустріч ОСОБА_5 .

В подальшому, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вбивство потерпілого, наніс один удар ножем в область лобної ділянки голові ОСОБА_8 , від отримання якого останній втратив рівновагу та впав на землю. Не припиняючи своїх злочинних дій направлених на умисне заподіяння смерті потерпілому, ОСОБА_5 без розриву в часі намагався нанести удар вказаним ножем ОСОБА_8 , однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі, так, як його дії було зупинено матір`ю потерпілого ОСОБА_10 .

На переконання слідчого, своїми умисними діями, які виразились у незакінченому замаху на умисне вбивство ОСОБА_8 , ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

В клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, визначених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Мотивуючи наявність ризику того, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, є те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Останній 25.03.2026 тільки звільнився з ДУ «Коростенська ВК (№ 71)» після відбування покарання у виді позбавлення волі. Міцних соціальних зв`язків за місцем проживання не має. Тому, з метою уникнення покарання, ОСОБА_5 матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду шляхом зміни місця свого проживання. Вік підозрюваного, його соціальні зв`язки, майновий стан та стан здоров`я дозволяють останньому переховуватись від органів досудового розслідування.

Доказом існування ризику того, що ОСОБА_5 може впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні є те, що останній перебуваючи на волі, з метою уникнення відповідальності, матиме реальну можливість, шляхом застосування фізичного насильства або погрози його застосування, шантажем, психічним впливом, умовлянням або підкупом, для зміни останніми показів, які є джерелом доказу в кримінальному провадженні, з метою побудови власної версії, зможе незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Доказом існування ризику того, що ОСОБА_5 може вчиняти інші кримінальні правопорушення є те, що ОСОБА_5 раніше судимий, судимість в нього не знята та не погашена. Крім того, останній раніше судимий вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10.03.2022 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці. 25.03.2026 останній звільнений від відбування покарання з ДУ «Коростенська ВК (№ 71)», і вже 26.03.2026 вчинив новий злочин, що підтверджує, що він на шлях виправлення не став та може і буде в подальшому вчиняти нові злочини.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задовольнити, з підстав зазначених у ньому.

Захисник ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказав що оголошена підозра у вчиненні злочину необгрунтована належним чином, ризики не підтверджені в повній мірі, а запобіжний західу виді тримання під вартою є надто суворим, тому просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що буде запобігати зазначеним прокурорам ризикам.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника та просив обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, слідчого, захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною першою статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (ст. 178 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №3 Житомирського районного управління поліції №2 ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за №0000055 від 26.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

У ході розслідування 27.03.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Так як положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа можливо вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування обґрунтована підозра не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Факт можливої причетності ОСОБА_5 до злочину, вчинення якого йому інкримінуються, підтверджується сукупністю доданих до клопотання доказів, які були досліджені в судовому засіданні, зокрема: рапортами реєстрації повідомлення про кримінальне правопорушення в ІТС ІПНП за № 1829 та № 1828 від 26.03.2026; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 26.03.2026 від ОСОБА_8 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 27.03.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 27.03.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 27.03.2026; протоколами огляду місця події від 26.02.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 27.03.2026.

Однак, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Дослідження вказаних доказів дає підстави вважати, що висновки органу досудового розслідування щодо причетності ОСОБА_5 до вчинення злочину, який йому інкримінується, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими. Виходячи з наявних матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин, та вказане може бути підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

При вирішення питання про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя зазначає таке.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини Бессієв проти Молдови вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Слідчим суддею встановлено достатньо підстав вважати, що прокурором доведені ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Існування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду пов`язане, у першу чергу, із можливістю призначення підозрюваному за інкримінований йому злочин покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років та відсутністю міцних соціальних зв`язків у підозрюваного. Отже, гіпотетична імовірність постановлення суворого вироку може мати значення та може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На думку слідчого судді, обставинами, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини є вчинене підозрюваним посягання на життя і здоров`я потерпілого ОСОБА_8 , а відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя та здоров`я є найвищими соціальними цінностями.

Щодо ризику незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні

При встановленні наявності цього ризику слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто, ризик впливу на потерпілого і свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Окрім того, слідчий суддя також приймає до уваги, що з урахуванням характеру інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, пов`язаного із застосуванням насильства, підозрюваний може незаконно впливати на свідків, зокрема, на свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 27.03.2026, які є безпосередніми очевидцями подій, оскільки вони проживають в одному населеному пункті, шляхом застосування фізичного насильства або погрози його застосування, шантажем, психічним впливом або підкупом, для зміни останніми показів, які є джерелом доказів в кримінальному провадженні.

Крім того, ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення також продовжує існувати, оскільки ОСОБА_5 раніше судимий, судимість в нього не знята та не погашена, що підтверджує, що він на шлях виправлення не став та може і буде в подальшому вчиняти нові злочини.

Слідчий суддя не погоджується з доводами захисту про те, що відсутні підстави для обрання найсуворішого запобіжного заходу, через те, що підозрюваний має постійне місце проживання, оскільки вказані обставини не спростовують наведені прокурором ризики та не стримали підозрюваного від вчення умисних насильницьких дій, спрямованих на посягання на життя і здоров`я людини, що характеризується підвищеною суспільною небезпекою.

Вирішуючи питання про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України слідчий суддя враховує також початкову стадію досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000055, розпочатого лише 26.03.2026, необхідність проведення першочергових слідчих дій по виявленню слідів злочину і речових доказів, проведення судово-медичних та криміналістичних експертиз, суть та характер кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 Кримінального кодексу України, що відноситься до особливо тяжкого злочину, вчиненого проти життя і здоров`я особи.

Таким чином слідчий суддя вважає, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж у вигляді тримання під вартою, на вказаній початковій стадії досудового розслідування не зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам, а тому незважаючи на презумпцію свободи та невинуватості, наявні ризики, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, виправдовують необхідність застосування доОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи тяжкість злочину у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , а також те, що злочин вчинено із застосуванням насильства, слідчий суддя, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вважає за можливе не визначати розмір застави.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обставин, передбачених частиною 1 статті 194 КПК України та вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування строком на 60 діб з моменту затримання підозрюваного.

Керуючись ст.176 - 178, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, без визначення розміру застави.

Рахувати строк тримання під вартою з моменту фактичного затримання - з 21 год. 20 хв. 26.03.2026 року.

Строк дії ухвали та запобіжного заходу встановити до 21 год. 20 хв. 25 травня 2026 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 30.03.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1