ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/482/26 Справа № 183/7067/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

12 лютого 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_5 від 20 січня 2026 року у кримінальному провадженні № 0000250, про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харків, громадянина України, з вищою освітою, працюючого гільотінщиком на ЦКС «Трубний завод», розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 114-2, ч. 1 ст. 110 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

в режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

На адресу апеляційного суду надійшло клопотання прокурора відділу з нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Обґрунтовуючи клопотання про продовження строків тримання обвинуваченого під вартою, прокурор зазначає про необхідність продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, у зв?язку з чим метою застосування вказаного запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов?язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, тощо. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, може здійснити вищезазначені дії а також тим, що інший, більш м?який запобіжний захід не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Заслухавши прокурора, який підтримав та просив задовольнити своє клопотання, захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення клопотання прокурора, обговоривши доводи клопотання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Вирішуючи питання обґрунтованості клопотання прокурора про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Так, статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів у відповідності до ст. 178 КПК України, враховує ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, які відносяться до категорії особливо тяжких, вчинених під час дії військового стану проти основ національної безпеки України, суворість покарання, що їм загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні цих злочинів, що в сукупності дає підстави вважати, що останні усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує, в разі визнання винуватим, останній може переховуватися від суду.

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

При цьому, враховується громадська позиція ОСОБА_6 , яка спрямована на підтримку збройної агресії проти України, у зв`язку з чим ризик переховування і на окупованих територіях також існує.

Оцінюючи вищевказані обставини, також приймається до уваги практика ЄСПЛ, відповідно до якої, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також враховується, що обвинувачений перебуваючи на свободі може продовжити протиправну діяльність та вчинити аналогічні злочини.

Про вагомість зазначених ризиків свідчить також не тільки тяжкість скоєних злочинів, також їх характер, так як обвинуваченому інкримінується вчинення протиправних дій на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності, обороноздатності України, а тому самі по собі такі дії ОСОБА_6 свідчить про відсутність громадської позиції, підтримки української державності та схильність до протиправної поведінки.

Крім того, ОСОБА_6 хоча раніше не судимий, однак інкриміновані злочини вчинені проти основ національної безпеки, які мають значний суспільний інтересі, окрім того останній міцних соціальних зв`язків та утриманців не має, що свідчить про відсутність соціально-стримуючих факторів у попередженні заявлених ризиків.

Враховується, що ОСОБА_6 будучи професійним військовим та маючи спеціальну підготовку, перебуваючи на свободі може продовжити протиправну діяльність.

З огляду на викладене, вказані ризики не зменшилися та не є нівельованимим.

Разом з цим, апеляційний суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Отже, колегія суддів, враховуючи вищенаведене, а також, що апеляційне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не закінчено, вважає, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, тому доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою є обґрунтованими, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

При цьому також враховується, що відповідно до вимог ч. 6 ст. 183 КПК України альтернативний запобіжний захід у вигляді застави може не встановлюється щодо осіб, які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 110, 114-2 КК України.

Крім того, матеріали провадження не містять переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційному суду такі відомості не доведені.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає наявними підстави для продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і неможливим на цей час застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 401, 403, 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 від 20 січня 2026 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 11 квітня 2026 року включно, без визначення застави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4