Номер справи 175/7859/25
Номер провадження 1-кп/175/1190/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року селище Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю: секретар судового засідання ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000200 від 12.09.2024, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Дніпро, громадянин України, пенсіонер, зареєстрований та фактично проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 по всій території Україні введено воєнний стан.

Також, збройна агресія РФ спричинила значний попит на легкові автомобілі, які необхідні для підрозділів ЗСУ та інших військових формувань створених у відповідності до законів, з метою належного виконання бойових задач для надання відсічі країна-агресору.

У зв`язку з цим, поширеним явищем стало придбання за особисті кошти громадянами, підприємствами та організаціями автомобілів в іноземних країнах, в тому числі країнах Європейського союзу, з подальшим перевезенням автомобілів через державний кордон та передачі їх до військових підрозділів ЗСУ та/або інших військових формувань створених у відповідності до законів.

Так, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном - грошовими коштами, шляхом обману (шахрайство), діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, з метою покращення свого матеріального стану, в умовах воєнного стану, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше грудня 2023 року, під час спілкування за допомогою телефонних дзвінків повідомив потерпілій ОСОБА_6 , яка мала намір придбати автомобілі для військових підрозділів за власні кошти, про можливість отримання безкоштовно ним транспортних засобів в Іспанії для потреб військовослужбовців Збройних Сил України, які знаходяться в зоні безпосереднього бойового зіткнення, однак саме транспортування придбаних автомобілів потребує компенсації витрат на таке перевезення, заздалегідь розуміючи про те, що ніякі транспортні засоби він поставляти не буде.

Таким чином, приблизно у грудні 2023 року (точний час та дату досудовим розслідуванням встановити не виявилось можливим), потерпіла ОСОБА_6 , будучи введеною ОСОБА_5 в оману, погодилась співпрацювати із останнім для придбання транспортних засобів для потреб військовослужбовців Збройних Сил України, які знаходяться в зоні безпосереднього бойового зіткнення. Під час спілкування за допомогою текстових повідомлень та телефонних дзвінків ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний прямий умисел, діючи з корисливого мотиву, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужих коштів, шляхом обману (шахрайство), в умовах воєнного стану, повідомив потерпілу ОСОБА_6 про необхідність надання йому грошових коштів з метою компенсації витрат пов`язаних з придбанням та транспортування обумовлених транспортних засобів, у розмірі 180 000 гривень.

Погодившись на пропозицію ОСОБА_5 та будучи введеною в оману останнім, потерпіла ОСОБА_6 з рахунку НОМЕР_1 , емітованого в АТ «Універсал Банк», оформленого на ім`я ОСОБА_6 здійснила перекази грошових коштів чотирма транзакціями:

- 27.12.2023 о 11:31 годині на суму 50 000 гривень;

- 27.12.2023 о 17:39 годині на суму 30 000 гривень;

- 27.12.2023 о 17:52 годині на суму 5 000 гривень;

- 30.12.2023 о 21:10 годині на суму 42 000 гривень,

на банківську картку яку їй надав ОСОБА_5 , а саме: № НОМЕР_2 , емітовану в АТ «Райффайзен банк», оформлену на ім`я ОСОБА_7 (брат ОСОБА_5 ), доступ до рахунку якої контролював останній.

Крім того, за проханням потерпілої ОСОБА_6 28.12.2023 о 17:20 годині, з банківської картки № НОМЕР_3 , емітована в АТ КБ «Приват Банк», оформлена на ім`я ОСОБА_8 було здійснено переказ грошових коштів однією транзакцією на банківську картку № НОМЕР_2 , емітована в АТ «Райффайзен банк», оформлена на ім`я ОСОБА_7 у розмірі 10 000 гривень.

В подальшому, за проханням потерпілої ОСОБА_6 01.01.2024 о 12:05 годині було також перераховано грошові кошти однієї транзакцією з рахунку НОМЕР_4 , емітований в АТ «Універсал Банк», оформлений на ім`я ОСОБА_9 на банківську картку № НОМЕР_2 , емітована в АТ «Райффайзен банк», оформлена на ім`я ОСОБА_7 у розмірі 43 000 гривень.

В подальшому, з банківської картки № НОМЕР_2 , емітована в АТ«Райффайзен банк», оформлена на ім`я ОСОБА_7 , який є рідним братом ОСОБА_5 та який має у власному користуванні зазначену банківську картку, вищевказані грошові кошти були перераховані на дві банківські картки № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 , емітовані в АТ «Державний ощадний банк України» та які оформлені на ім`я ОСОБА_5 та використані останнім на власний розсуд.

Отримавши таким чином від потерпілої ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 180 000 гривень ОСОБА_5 заволодів даним майном потерпілої, шляхом обману, вчинене в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілій, яким розпорядився в подальшому на власний розсуд.

Крім того, при отриманні кінцевої суми грошових коштів за вказівкою потерпілої ОСОБА_6 , ОСОБА_5 знаходився в районі вулиці Тепличної біля буд.23 смт.Слобожанське.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_6 заподіяно майнову шкоду у розмірі 180 000 гривень.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.3 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілій.

Обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 вказаного вище кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України.

В зв`язку з тим, що обвинувачений повністю визнав свою вину та погодився з кваліфікацією вчиненого ним злочину, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і під час судового розгляду обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів щодо обставин, які характеризують особистість обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, а дослідження інших доказів у провадженні не здійснювалось. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння зазначеними вище учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, визнав повністю та пояснив, що познайомився з потерпілою ОСОБА_10 і запропонував їй пригнати автомобілі з Іспанії, для чого треба було отримати передплату на "пригон". Повідомив, що треба гроші заплатити водіям, які везтимуть автомобілі, за саме транспортування. Але автомобілі не пригнали, тому що їх "списали" у Іспанії, і тому не вдалось би перетнути кордон. Про ці автомобілі знає від знайомого із Іспанії, якого не назвав, вказав, що той "пропав". Стверджує, що отримані гроші витратив на дрони для армії. Жодних документальних підтверджень щодо повідомлених обставин не має. Інкриміновані обставини не оспорює. Гроші повернув і шкоду відшкодував, про що надав квитанції. Шкодує про вчинене, просив суворо не карати.

Згідно наданої потерпілою ОСОБА_6 розписки обвинувачений відшкодував їй збитки в сумі 180 000 грн, претензій до останнього вона не має.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 на обліку у лікарів психіатра не перебуває, відшкодував завдані збитки потерпілій, раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Щодо стверджуваного стороною захисту щирого каяття обвинуваченого суд зауважує наступне.

Згідно послідовної практики Верховного Суду (наприклад, справа № 199/6365/19) розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У цій справі обвинувачений ОСОБА_5 хоча і здійснив відшкодування завданого потерпілій збитку, однак зробив це вже із спливом більш ніж двох років війни, будучи притягнутим до кримінальної відповідальності, вже в ході судового розгляду, який тривав 11 засідань. Їх значна кількість у цій нескладній справі була викликана саме поведінкою сторони захисту, яка неодноразово подавала клопотання про відкладення справи з різних причин, а інколи ігнорувала засідання без поважних причин, за що було застосовано штраф до обвинуваченого.

Визнаючи вину і не оспорюючи встановлені стороною обвинувачення обставини, ОСОБА_5 продовжував у своїх показаннях подавати свою поведінку під тим кутом, щоб вона мала ознаки правомірної, намагаючись зменшити її небезпечний характер, заявляючи про реальний характер своїх початкових позитивних намірів, перекладаючи вину на обставини, що склались несприятливим до нього чином. При цьому на досудовому слідстві також не було встановлено такої пом`якшуючої обставини як щире каяття.

Щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди. У цій справі поведінка ОСОБА_5 не свідчила про бажання розкриття усіх обставин справи, правдиве повідомлення усіх деталей своєї злочинної поведінки. Обвинувачений не предемонстрував належного усвідомлення протиправного характеру своїх злочинних дій.

Суд не визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, стверджуване стороною захисту щире каяття ОСОБА_5 , оскільки воно відсутнє.

Прокурором в порядку ч.3 ст.88 КПК України представлено суду ряд рішень судів у цивільних справах щодо стягнення з ОСОБА_5 грошових коштів, отриманим ним як передплата за різноманітні види послуг. Докази щодо певної звички або звичайної ділової практики обвинуваченого є допустимими для доведення того, що певне кримінальне правопорушення узгоджувалося із цією звичкою обвинуваченого.

При цьому ОСОБА_5 є пенсіонером, не працює. За встановленими у цій справі обставинами обвинувачений обрав для себе протиправним джерелом доходу вчинення шахрайства щодо особи, яка займається волонтерством.

Так, потерпіла у цій справі є волонтером, тобто людиною, яка не зобов`язана законом допомагати іншим, але робить це за покликом совісті. Волонтери сьогодні виконують надзвичайно важливу місію: вони підтримують тих, хто потребує допомоги, допомагають військовим, цивільним, людям, що опинилися у складних життєвих обставинах. Вони витрачають власний час, власні сили, часто власні кошти, щоб інші могли вистояти. Обвинувачений, усвідомлюючи, що має справу з людиною, яка займається волонтерською діяльністю під час війни, яка допомагає іншим і діє в інтересах суспільства, все ж таки вчинив злочин. Він обрав об`єктом свого посягання не випадкову людину, а того, хто працює заради інших. У цьому і полягає особливий цинізм вчиненого. Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є не просто рядовим шахрайством, це фактично посягання на допомогу, яка могла бути надана іншим людям. Кожна річ, кожна гривня у волонтерській діяльності має значення, адже за цим стоять чиїсь потреби, чиєсь здоров`я, а інколи і чиєсь життя. Отже, наслідки такого злочину є значно ширшими і торкаються тих, кому ця допомога призначалася, а тому суспільна небезпека такого діяння є значно більшою.

За таких обставин для виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню нових злочинів - шахрайств щодо волонтерів під час війни як засудженим, так і іншими особами, ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі на строк, визначений санкцією частини 3 статті 190 КК України, про що обґрунтовано прохав прокурор у дебатах.

Під час досудового розслідування обвинуваченому запобіжний захід суд не визначав, наразі відсутні підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України, ст.ст. 96-1, 96-2 КК України.

Так, відповідно до п.1 ч.9 ст.100 КПК України гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються.

За ч.1 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення (п.4 ч.1 ст.96-2 КК України).

В ході судового розгляду встановлено, що мобільні телефони марок «Xiaomi Redmi Note 11», «Huawei» ОСОБА_5 використовував як засоби вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, а тому ці телефони підлягають спеціальній конфіскації.

Оскільки судом вирішено застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 спеціальну конфіскацію, накладений 18.04.2025 ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська арешт на мобільні телефони марок «Xiaomi Redmi Note 11», «Huawei» на підставі ч.4 ст.174 КПК зберігається.

Питання про долю інших речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, а саме знищити записи та карту, що не мають ніякої цінності для обвинуваченого та інших осіб.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі положень ч. 2 ст. 124 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 96-1, 96-2 КК України та ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання на виконання вироку.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 7131 (сім тисяч сто тридцять одну) гривню 20 копійок.

Речові докази, що знаходяться в камері речових доказів ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області: чорнові записи та банківську картку № НОМЕР_5 , емітована в АТ «Державний ощадний банк» - знищити, як такі, що не мають цінності.

На підставі ст. 96-1, п.4 ч.1 ст.96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію до засобів вчинення злочину, що зберігаються в камері речових доказів ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області, та конфіскувати безоплатно у власність держави мобільні телефони марки «Xiaomi Redmi Note 11», чорного кольору, поміщено до спец пакету № NPU 2043940, «Huawei», чорного кольору, поміщено до спец пакету № NPU 2043949.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з урахуванням положень ст. 394 КПК. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1