У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2026 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного в межах досудового розслідування кримінального провадження ЄРДР №0001086 від 21.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27.02.2026 року до Франківського районного суду м.Львова надійшло клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування накладеного арешту у кримінальному провадженні №0001086 від 21.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України на квартиру АДРЕСА_1 . Заяву мотивує тим, що внаслідок накладеного арешту власниця квартири ОСОБА_3 , фактично позбавлена можливості повноцінно користуватися та розпоряджатися власним майном, що порушує її права та інтереси. Вказує, що дана квартира є єдиною її власністю та неповнолітнього сина, в якій вони зареєстровані та яка являється єдиним їхнім місцем проживання. Вважає, що немає підстав для застосування такого заходу забезпечення як арешт майна.

Враховуючи вищевикладене, просить скасувати арешт, накладений на квартиру по АДРЕСА_2 .

Учасники справи в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи містяться клопотання клопотання слідчої про розгляд клопотання без її участі.

Відповідно до положень ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши матеріали клопотання та надані докази, суд приходить до висновку, що дане клопотання необхідно задоволити, з наступних підстав.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали поданого клопотання та матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників, приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 22.07.2025 року у справі №465/4636/24 накладено арешт на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , власниками якої згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №436167581 від 21.07.2025 є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ; газовий водонагрівач фірми «TermaQ» (Термет 19-01).

Разом з тим, слідчою долучену постанову про доручення проведення експертиз з безпеки життєдіяльності, згідної якої експертам Львівського НДЕКЦ МВС України поставлені на вирішення питання які пов`язані із квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідно до супровідного листа вказана постанова та меріали кримінального провадження отримані Львівським НДЕКЦ МВС отримані 16.03.2026 року.

Відповідно до ст.41 Конституції України передбачено ,що кожен має правоволодіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Як зазначено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається, в тому числі, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що в межах даного кримінального провадження не проведено усіх необхідних експертиз.

А тому, підстав для скасування раніше накладеного арешту на майно ОСОБА_3 на даний момент немає. При цьому, слідчий суддя звертає увагу заявнику на те, що арешт майна, застосований як захід забезпечення кримінального провадження, у зв`язку проведенням досудового розслідування по факту вчинення кримінального правопорушення публічного обвинувачення не може вважатися невиправданим втручанням у право особи на власність, адже переслідує легітимну мету встановлення істини у кримінальному провадженні.

Крім цього, за змістом ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Оскільки для арешту майна ОСОБА_3 , яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, наявна відповідна правова підстава і накладений арешт переслідує легітимну мету, не можна вважати, що на ОСОБА_3 покладено надмірний тягар.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 22.07.2025 року, в межах досудового розслідування кримінального провадження ЄРДР № №0001086 від 21.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.303, 305, 306,307, 309 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного в межах досудового розслідування кримінального провадження ЄРДР №0001086 від 21.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1