1Справа № 335/3025/26 1-кс/335/962/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю представника заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_3 на бездіяльність керівника органу досудового розслідування СВ ВП №3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у не розгляді клопотань у кримінальному провадженні №0000165,

ВСТАНОВИВ:

23.03.2026 року до слідчого судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя надійшла вказана скарга в порядку ст. 303 КПК України, в якій оскаржується бездіяльність керівника органу досудового розслідування СВ ВП №3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у не розгляді клопотань у кримінальному провадженні №0000165.

В обгрунтування скарги заявник зазначає, що 17.03.2026 заявником на адресу керівника органу досудового розслідування СВ ВП №3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області було направлено клопотання щодо організації контролю за дотриманням розумних строків та усунення триваючої бездіяльності слідчого в частині непризначення комісійної судово-медичної експертизи. У вказаному клопотанні ставилося питання про вжиття заходів відомчого контролю, передбачених ст. 39 КПК України, для забезпечення оперативності розслідування. Вказане клопотання від 17.03.2026 було направлено на офіційну електронну адресу ВП №3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області () з використанням електронного цифрового підпису (ЕЦП) адвоката. Факт відправлення підтверджується доданим до скарги скріншотом з офіційної електронної пошти захисника. Станом на 23.03.2026 жодної відповіді на вищезазначене клопотання отримана не було. Враховуючи дату направлення звернення, встановлений законом триденний строк для його розгляду та надання відповіді закінчився, проте керівником органу досудового розслідування не вжито жодних заходів реагування та не повідомлено про результати розгляду у встановлений процесуальний строк. Просив визнати незаконною бездіяльність керівника органу досудового розслідування СВ ВП №3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у нерозгляді клопотання щодо організації контролю та дотримання розумних строків від 17.03.2026 у встановлений законом триденний строк;зобов`язати керівника органу досудового розслідування невідкладно розглянути зазначене клопотання відповідно до вимог ст. 220 КПК України та прийняти належне процесуальне рішення.

Провадження з розгляду скарги було відкрите 24.03.2026 розгляд скарги призначений на 25.03.2026 року.

25.03.2026 року розгляд скарги відкладено через неявку представника особи, бездіяльність якої оскаржується.

В судовому засіданні представник заявника- адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримує і просить задовольнити. Зазначив, що скарга подана ним не у порядку ст.308 КПК України, на підставі бездіяльності допущеної щодо нерозгляду клопотання керівником органу досудового розслідування в порядку ст.220 КПК України.

Представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення заявника, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги з таких підстав.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення в порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до ст. 24 КПК України це право гарантується кожному.

Встановлено, що ВП№3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.03.2024 року за №0000165, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.1.ч.2. ст.115 КК України, потерпілими у якому є ОСОБА_4 .

17.03.2026 представником потерпілого ОСОБА_4 -адвокатом ОСОБА_3 на адресу керівника органу досудового розслідування СВ ВП №3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області було направлено клопотання щодо організації контролю за дотриманням розумних строків та усунення триваючої бездіяльності слідчого в частині непризначення комісійної судово-медичної експертизи. У вказаному клопотанні ставилося питання про вжиття заходів відомчого контролю, передбачених ст. 39 КПК України, для забезпечення оперативності розслідування.

Вказане клопотання від 17.03.2026 було направлено на офіційну електронну адресу ВП №3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області () з використанням електронного цифрового підпису (ЕЦП) адвоката. Факт відправлення підтверджується доданим до скарги скріншотом з офіційної електронної пошти захисника.

Не отримавши відповідне процесуальне рішення заявник звернувся до слідчого судді із вказаною скаргою в порядку ст.220 КПК України.

Положення ст.303 КПК України передбачає, які рішення, дії чи бездіяльність можуть бути предметом оскарження на стадії досудового розслідування, а також суб`єктів, які мають право на їх оскарження.

При цьому скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу (ч. 2 ст. 303 КПК).

Отже, рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, можливість оскарження яких прямо не передбачена одним з пунктів ч.1 ст.303 КПК України, не можуть бути предметом судового контролю з боку слідчого судді.

На обґрунтування можливості оскаржити на стадії досудового розслідування слідчому судді бездіяльність керівника органу досудового розслідування щодо нерозгляду, у порядку ст. 220 КПК України, клопотання, адвокат ОСОБА_3 посилався на п.1 ч.1 ст.303 КПК України.

Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Отже, за змістом п.1 ч.1 ст.303 КПК на досудовому провадженні підлягає оскарженню бездіяльність, яка відповідає таким трьом обов`язковим ознакам: (1) слідчий, дізнавач або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; (2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; (3) відповідна процесуальна дія слідчим, дізнавачем чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Тобто наведена норма дозволяє оскаржити слідчому судді не будь-яку бездіяльність, а лише ту, що стосується обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.

Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання слідчим, дізнавачем, прокурором, які мають процесуальні повноваження у конкретному кримінальному провадженні, вимог ст.220 КПК України, що передбачає правила розгляду клопотань на стадії досудового розслідування.

Так, у відповідності до ч.1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Тобто статтею 220 КПК України закріплено строк і порядок розгляду слідчим, дізнавачем, прокурором на стадії досудового розслідування не будь-яких, а лише тих клопотань, які стосуються ініціювання необхідності виконання певних процесуальних дій у конкретному кримінальному провадженні.

Крім того, незважаючи на те, що нормами КПК України не надано визначення поняття «процесуальна дія». Проте із системного аналізу положень КПК України, вбачається, що під процесуальною дією розуміється передбачена кримінальним процесуальним законом дія, вчинення якої належить до процесуальних повноважень слідчого, дізнавача, прокурора, та яка спричиняє визначені КПК України правові наслідки у вигляді виникнення, зміни чи припинення у межах конкретного кримінального провадження кримінально-процесуальних відносин.

Надаючи оцінку встановленим обставинам, слідчий суддя виходить із того, що положення ст.220 КПК України не поширюються на порядок розгляду керівником органу досудового розслідування звернень, таких як клопотання заявника щодо організації контролю та дотримання розумних строків від 17.03.2026 під час досудового розслідування, яке за своєю суттю є зверненням адміністративного характеру, а не суто процесуальною дією в розумінні ст. 220 КПК України.

Слідчий суддя зазначає, що заходи відомчого контролю, передбачені ст. 39 КПК України, належать до організаційно-розпорядчих повноважень керівника органу досудового розслідування. Це внутрішні адміністративні інструменти, які забезпечують ефективність роботи органу, а не є безпосередньо процесуальними діями, спрямованими на встановлення обставин кримінального провадження. Відтак, вимога вжити заходів контролю не є клопотанням про виконання процесуальної дії в розумінні ст. 220 КПК України, яка зобов`язує сторону обвинувачення розглядати клопотання про виконання процесуальних дій.

У зв`язку з чим і обов`язку у керівника органу досудового розслідування реагувати на таке клопотання саме у порядку ст. 220 КПК України не виникає і оскільки звернення заявника за своїм змістом фактично є скаргою на неефективність розслідування та проханням вжити заходів організаційного характеру, воно не є клопотанням про виконання конкретних процесуальних дій, а тому строк розгляду, передбачений ст. 220 КПК, до цих відносин не застосовується.

Щодо вимог клопотання заявника керівникові органу досудового розслідування про усунення порушення розумних строків, то вказані вимоги регулюється ст. 308 КПК України, яка передбачає право особи звертатися зі скаргою до прокурора вищого рівня, а не подання клопотання керівнику органу досудового розслідування в порядку ст. 220 КПК України.

Також слідчий суддя зазначає, що хоча призначення експертизи щодо якої йшлося у клопотанні заявника від 17.03.2026 року, є процесуальною дією, згідно зі ст. 40, 242 КПК України, це повноваження належить безпосередньо слідчому або прокурору. Керівник органу досудового розслідування, згідно зі ст. 39 КПК України не є самостійним суб`єктом призначення експертиз, якщо він не є учасником слідчої групи. Його втручання в процес призначення експертизи можливе лише шляхом надання вказівок слідчому, що є формою відомчого контролю, а не процесуальною дією як такою.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Крім цього, статтею 307 КПК України передбачено вимоги до рішення слідчого судді за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування.

Відповідно до вимог частини другої статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Слідчий суддя зазначає, що постановлення ухвали слідчого судді про визнання бездіяльності прокурора та/або слідчого або керівника органу досудового розслідування Законом не передбачено.

Отже, враховуючи викладене вище, бездіяльності керівником органу досудового розслідування допущено не було, а заявником подано скаргу на бездіяльність керівника органу досудового розслідування, яка не підлягає оскарженню відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.3,5,24,26,303-309 КПК України,слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_3 на бездіяльність керівника органу досудового розслідування СВ ВП №3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у не розгляді клопотань у кримінальному провадженні №0000165,- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1