Провадження № 1-кс/932/1251/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_4 від 14.02.2026 року, про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000475 від 04.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра 27 лютого 2026 року надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій він просить скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_4 від 14.02.2026 року, про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000475 від 04.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, як така, що є незаконною, зобов`язати слідчого провести його допит в якості потерпілого з наданням можливості надати (додаткові) докази фальсифікації слідчої Краматорського РУП ОСОБА_5 та зобов`язати слідчого забезпечити ефективне розслідування кримінального провадження.

Згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 03 березня 2026 року скарга передана на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування скарги зазначає, що 19.02.2026 року від слідчого ТУ ДБР ОСОБА_6 отримав постанову про відмову в задоволенні клопотання, про визнання його потерпілим в кримінальному провадженні № 0000475 від 04.07.2025 року ч.1 ст. 366 КК України. Слідчим ТУ ДБР Краматорська ОСОБА_4 , не проводиться розслідування даного злочину в кримінальному провадженні 0000475 від 04.07.2025 року ч. 1 ст. 366 КК України. Тому слідчий «не бачить доказів » завдання йому моральної та матеріальної шкоди. Які були в матеріалах справи, а також він може додатково надати слідчому докази завдання йому моральної та матеріальної шкоди. За фактично рік «розслідування» даного злочину, (а саме бездіяльності слідчого) слідчий навіть не спромігся вивчити і виконати норми КПК України ст. 224 Допит. Він не отримував від слідчого повістку про допит його як заявника згідно КПК України ст. 60 та потерпілого згідно КПК ст. 55 Якби слідчій ТУ ДБР ОСОБА_4 вчив КПК України ст.55 він би знав: «статус потерпілого виникає з моменту подання заяви про злочин». Слідчій не має права якщо злочин завдав їй «вирішувати» чи визнавати людину потерпілою шкоди. Відмова у визнанні його потерпілим це грубе порушення слідчим КПК України ст.55. Так як згідно з ч. 2 ст. 55 КПК України, права потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення кримінального правопорушення. Відмова слідчого є незаконною та обмежує його доступ до правосуддя. Слідчій порушив КПК України ст. 2 (завдання кримінального провадження розслідування) статтю 28 КПК України (розумні строки) Непроведення допиту протягом року, свідчить про затягування справи, приховування злочину (КК України ст. 396 Приховування злочину), умисне затягування розгляду справи та неефективність слідства.

В судове засідання скаржник ОСОБА_3 , не з`явився. Про розгляд скарги був повідомлений належним чином, зазначив в прохальній частині про розгляд скарги за його відсутності.

ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську, явку представника в судове засідання не забезпечив.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду скарги слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали скарги, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Стаття 2 КПК України встановлює, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтями 8, 9 КПК України передбачено кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають змісті спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Разом з тим, у разі встановлення факту неможливості визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення особа, яка приймає відповідне процесуальне рішення у будь-якому випадку має сформувати свої висновки у такий спосіб, що б вони кореспондували нормам ч. 5 ст. 55 КПК України, оскільки таке процесуальне рішення є кінцевим фактично для особи у кримінальному провадженні, відповідно має бути вмотивованим та зрозумілим, тобто відповідати критеріям законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Так, слідчим суддею встановлено, що у слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження № 0000475 від 04.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

19.02.2026 року від слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_4 , ОСОБА_3 було отримано відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню у вигляді постанови від 14.02.2026 року.

Постанову ОСОБА_3 отримав 19.02.2026 року послугами Укрпошта про що міститься відповідна відмітка.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди; права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого; потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення; за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Враховуючи, що у постанові слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_4 від 14.02.2026 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 слідчий не вказав обставини за яких він дійшов висновку про відсутність таких підстав та не вказав чому він не приймає до уваги доводи заявника, що викладені у заявах про визнання потерпілим, слідчий суддя вважає, що постанови слідчого підлягає скасуванню, як такі, що не відповідають нормам кримінального процесуального закону.

Проте, у задоволенні скарги в іншій частині слід відмовити, оскільки визнання протиправною бездіяльності слідчого, не входить до повноважень слідчого судді, передбачених ст. 307 КПК України.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що вищевказана скарга, підлягає частковому задоволенню та скасуванню постанови.

Керуючись ст. ст. 303, 305-307 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_4 від 14.02.2026 року, про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000475 від 04.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України задовольнити частково.

Постанову слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_4 від 14.02.2026 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000475 від 04.07.2025 року скасувати.

В іншій частині відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1