ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/21184/25

Провадження № 11-кп/820/230/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002089 та № 0003216 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою його захисника, адвоката ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 грудня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Донецької області, Краматорського р-ну, м. Слов`янськ, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, утриманців не має, зареєстрованого як внутрішньо переміщена особа, що фактично проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Краматорського міського суду Донецької області від 30 травня 2018 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту;

- вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 квітня 2019 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки;

- вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 червня 2021 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК та призначено йому покарання у виді 5 років 5 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк призначеного ОСОБА_6 покарання строк його попереднього ув`язнення з 14 листопада 2025 року до дня набрання вироком законної сили включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_6 , у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, ухвалено продовжити до набрання вироком законної сили.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 3565 грн. 60 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Цивільний позов «ТОВ «Мережа магазинів «Дніпро-М» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь «ТОВ «Мережа магазинів «Дніпро-М» майнову шкоду у розмірі 3644 грн.

За вироком суду, 28 червня 2025 року, близько 17 год 45 хв, ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні магазину «Дніпро-М», який розташований за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівського підпілля, 113, прийняв рішення про викрадання чужого майна з метою власного збагачення.

Тоді ж, розуміючи, що в країні діє воєнний стан, введений Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», та який на час вчинення кримінального правопорушення продовжено Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 235/2025 від 15 квітня 2025 року, затвердженого Законом України № 4356-ІХ від 16 квітня 2025 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строком на 90 діб, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне викрадання чужого майна, перебуваючи у приміщенні вказаного магазину, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, пересвідчившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб та працівники магазину не спостерігає, підійшов до стелажу розташованого праворуч від входу, де знаходилися електроінструменти, після чого, з метою особистого збагачення, викрав мережевий реноватор Dnipro-М MF-42SEQ, серійний номер 83226000JMT1, вартістю 3644 грн, який заховав у належну йому кофту-худі чорно-білого кольору та не розрахувавшись за товар, покинув приміщення вказаного магазину.

В подальшому ОСОБА_6 розпорядився викраденим на власний розсуд, здавши його до ломбарду.

Вказаними умисними протиправними діями останній заподіяв ТОВ «МЕРЕЖА МАГАЗИНІВ «Дніпро-М» майнову шкоду на загальну суму 3644 грн.

Крім цього, 15 жовтня 2025 року о 17 год 32 хв, ОСОБА_6 , достовірно знаючи і розуміючи, що в країні діє воєнний стан, введений Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІX, та який на час вчинення кримінального правопорушення продовжений Указом Президента України № 478/2025 від 14 липня 2025 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 4524-1Х від 15 липня 2025 року строком на 90 діб, перебуваючи в приміщенні автозаправної станції «WOG», власником якої є ТОВ «Петрол Контракт», що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Віницька, 2/2, помітив на полицях стелажів складні ножі Gerber Paraframe 1 FE BL тa Gerber Paraframe I SE BL, а також ніж загального призначення K40 TM Fiskars, та прийняв рішення про вчинення крадіжки чужого майна з метою власного збагачення.

Тоді ж, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою особистого збагачення, розуміючи та усвідомлюючи, що в країні діє воєнний стан, перебуваючи в приміщенні автозаправної станції «WOG», що розташовується за адресою: м. Хмельницький, вул. Вінницька, 2/2, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з полиці стелажів, приміщення автозаправної станції «WOG», викрав складний ніж Gerber Paraframe I FE BL, в кількості 1 штука, вартістю 1504 грн та складний ніж Gerber Paraframe I SE BL, в кількості 1 штука, вартістю 1504 грн, а також ніж загального призначення K40 TM Fiskars, в кількості 1 штука, вартістю 699 грн, що належать юридичній особі ТОВ «Петрол Контракт», загальною вартістю 3707 грн, які в подальшому таємно виніс із території автозаправної станції «WOG», не розрахувавшись за вищевказані речі, таким чином покинувши місце вчинення кримінального правопорушення.

В подальшому ОСОБА_6 викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Вищевказаними умисними протиправними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілій юридичній особі ТОВ «Петрол Контракт» майнову шкоду на загальну суму 3707 грн.

За таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 4 ст. 185 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, його захисник, адвокат ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просила вирок у вказаній частині змінити та призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Призначене обвинуваченому покарання вважає надто суворим, таким, що не відповідає особі обвинуваченого.

Стверджує, що місцевий суд не врахував думку представника потерпілого ТОВ «Мережа магазинів «Дніпро-М», який до обвинуваченого жодних претензій не має та просив не призначати останньому покарання, пов`язане із позбавленням волі.

Крім того, призначаючи ОСОБА_6 покарання суд не врахував, що обвинувачений визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, та безпідставно не визнав такі обставини пом`якшуючими.

Поза увагою суду залишився й стан здоров`я ОСОБА_6 , а саме те, що останній перебуває під спостереженням лікаря-нарколога та проходить лікування у КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється у відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в межах поданої апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку та правильність кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 185 КК України, в поданій апеляційній скарзі сторонами не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Доводи сторони захисту про суворість призначеного ОСОБА_6 покарання не знайшли свого підтвердження під час перегляду вироку апеляційним судом.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самим засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи ОСОБА_6 вид та міру покарання, місцевий суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховано, що кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, є тяжким корисливим злочином.

ОСОБА_6 раніше судимий, неодружений, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, натомість перебуває на обліку лікаря-нарколога.

Разом з тим, обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень проти власності. Однак, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, продовжив вчиняти кримінальні правопорушення проти власності.

Місцевий суд правильно урахував й те, що хоча обвинувачений є особою працездатного віку із освітою технічного спрямування, однак ніде не працює, що в сукупності із неодноразовими судимостями за злочини проти власності, свідчить про те, що джерелом отримання доходів ОСОБА_6 обрав протиправну діяльність.

Обставиною, що пом`якшує обвинуваченому покарання, правильно визнано активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують йому покарання судом не встановлено.

Отже, місцевий суд обґрунтовано, із врахуванням норм чинного законодавства, призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у межах санкції статті, наближених до мінімальних.

Таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Твердження апелянтки про те, що суд першої інстанції не врахував думку представника потерпілого ТОВ «Мережа магазинів «Дніпро-М», спростовується даними оскаржуваного вироку.

Так, із мотивувальної частини вироку вбачається, що обираючи ОСОБА_6 вид та міру покарання місцевий суд урахував як думку представника ТОВ «Мережа магазинів «Дніпро-М» ОСОБА_8 , який не наполягав на призначенні обвинуваченому суворого покарання, так і думку представника ТОВ «Петрол Контракт» ОСОБА_9 , яка поклалась на розсуд суду.

Згідно із висновком, викладеним у постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 02 жовтня 2018 року (справа № 752/8309/16-к, провадження № 51-284км18), думка потерпілого може враховуватись судом при призначенні покарання, однак не є вирішальною.

Тобто, думка потерпілого оцінюється в сукупності із іншими обставинами справи та не має визначального значення під час призначення обвинуваченому покарання.

Таким чином місцевий суд, врахувавши усі обставини справи в сукупності, зокрема, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також думку представників потерпілих, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання в розмірі, визначеному санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, наближеному до мінімального.

Посилання сторони захисту на наявність таких пом`якшуючих обставин як визнання вини та щире каяття, колегія суддів вважає необґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до постанови колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 вересня 2019 року (справа № 166/1065/18, провадження № 51-3392 км19) розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.

Натомість, у матеріалах кримінального провадження відсутні дані на підтвердження того, що ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчинених правопорушеннях.

Так, із встановлених місцевим судом обставин вбачається, що хоча ОСОБА_6 формально визнав свою винуватість у скоєному, однак під час розгляду справи судом за епізодом вчинення 28 червня 2025 року крадіжки у ТОВ «МЕРЕЖА МАГАЗИНІВ «Дніпро-М», 15 жовтня 2025 року вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 184 КК України, а саме викрав ножі, належні ТОВ «Петрол Контракт».

Тобто, ОСОБА_6 , будучи неодноразово судимим за злочини проти власності, усвідомлюючи, що щодо нього судом розглядається кримінальне провадження, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, продовжив свою кримінально протиправну поведінку.

Крім того, обвинувачений не відшкодував потерпілому ТОВ «МЕРЕЖА МАГАЗИНІВ «Дніпро-М» завданої шкоди.

На переконання апеляційного суду, визнання ОСОБА_6 вини, з урахуванням вищезазначених обставин, свідчить про його бажання отримати мінімальне покарання, та не є щирим каяттям.

А тому, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про те, що обвинувачений не бажає змінити свою поведінку та визнання ним вини не є щирим, свідомим бар`єром від здійснення протиправних дій у майбутньому і не тотожне із щирим каяттям.

За таких обставин, підстав для визнання обставинами, що пом`якшують ОСОБА_6 покарання щирого каяття та визнання ним вини, апеляційний суд не вбачає, оскільки сама по собі згода із пред`явленим обвинувачення без реального розкаяння, критичної оцінки своєї поведінки та прагнення виправити завдану шкоду не свідчить про те, що обвинувачений насправді щиро кається та визнає свою винуватість у скоєному.

Що ж стосується активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, то суд першої інстанції обґрунтовано визнав її, як таку, що пом`якшує ОСОБА_6 покарання, а тому доводи апелянтки про неврахування цією обставини є безпідставними.

Посилання сторони захисту на необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України не заслуговують на увагу суду, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 4421 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Так, місцевим судом встановлено лише одну обставину, яка пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Разом з тим, вказана обставина не є такою, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

Окрім того, обвинувачений, будучи неодноразово судимим за вчинення злочинів проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову під час дії воєнного стану вчинив два епізоди крадіжки.

Отже, з урахуванням конкретних обставини справи, особи обвинуваченого ОСОБА_6 , підстав для призначення йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України не встановлено.

Доводи захисника про те, що суд призначаючи ОСОБА_6 покарання, не врахував незадовільний стан його здоров`я, а саме те, що останній перебуває під спостереженням лікаря-нарколога та проходить лікування у КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради, апеляційний суд до уваги не бере, враховуючи наступне.

Так, визначаючи ОСОБА_6 вид та розмір покарання, місцевий суд врахував, що відповідно до довідки КНП «ХОМЦПЗ» №2624 від 08 липня 2025 року та № 4352 від 29 жовтня 2025 року останній перебуває під спостереженням лікаря нарколога та згідно з консультативним висновком спеціаліста КНП «Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я» від 14 листопада 2025 року, ОСОБА_6 приймає метадон з 2018 року, перебуває на програмі замісної терапії з 2024 року з синдромом залежності. Однак, вказані обставини не є безумовною підставою для пом`якшення обвинуваченому покарання.

Разом з тим, відповідно до абзацу першого частини першої статті 107 КВК України засуджені, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, мають право в порядку, встановленому цим Кодексом і нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України отримувати медичну допомогу і лікування, у тому числі платні медичні послуги за рахунок особистих грошових коштів чи коштів рідних та близьких в закладах охорони здоров`я, які мають ліцензію Міністерства охорони здоров`я України та не віднесені до відання центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань;

Частиною четвертою статті 116 КВК України визначено, що порядок надання особам, які позбавлені волі, медичної допомоги, організації і проведення санітарного нагляду, використання лікувально-профілактичних і санітарно-профілактичних установ охорони здоров`я і залучення з цією метою їхнього медичного персоналу визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України і центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Порядок організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затверджений 15 серпня 2014 року спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/57, визначає основні засади організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі та механізм взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України (далі - заклади охорони здоров`я ДКВС) із іншими закладами охорони здоров`я, які не належать до сфери управління Міністерства юстиції України (далі - інші заклади охорони здоров`я), міжрегіональними територіальними органами Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань, установами виконання покарань (далі - УВП), слідчими ізоляторами з питань надання медичної допомоги засудженим.

Відповідно до пунктів 3, 4 Розділу І цього Порядку медичне обслуговування (амбулаторне, стаціонарне лікування, реабілітація), контроль та аналіз стану здоров`я засуджених організовуються і проводяться медичними працівниками відповідно до законодавства про охорону здоров`я, системи стандартів у сфері охорони здоров`я, клінічних протоколів в порядку, передбаченому законодавством.

У закладах охорони здоров`я ДКВС надаються медична допомога при невідкладних станах, первинна медична допомога, спеціалізована та паліативна допомога, медична реабілітація, здійснюється санітарно-епідеміологічний нагляд, проводяться санітарно-гігієнічні та протиепідемічні заходи, у тому числі із впровадження превентивної медицини (пропаганда здорового способу життя, зокрема з питань дотримання особистої гігієни, запобігання інфекційним захворюванням, алкоголізму та наркоманії, попередження самогубств, гігієнічне навчання), організовується цілодобове чергування медичних працівників, забезпечення засуджених лікарськими засобами, медичними виробами, допоміжними засобами реабілітації (технічними та іншими засобами реабілітації), проводиться реабілітація та лікування після захворювань і травм.

Згідно з пунктами 10, 11 Розділу І Порядку засуджений має право на вільний вибір лікаря, закладу охорони здоров`я та вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій.

У разі звернення засудженого до лікаря закладу охорони здоров`я ДКВС з проханням про допуск обраного ним лікаря лікар відповідного закладу охорони здоров`я ДКВС протягом однієї доби готує медичний висновок та запит до адміністрації УВП про допуск обраного лікаря, який погоджується керівником цього закладу охорони здоров`я ДКВС.

Отже, особи, які відбувають покарання в місцях позбавлення волі та є хворими, можуть отримувати медичну допомогу, проходити лікування. А тому, перешкоди для лікування ОСОБА_6 під час відбування покарання відсутні.

Разом з тим, вказана обставина не є беззаперечною підставою для застосування ст. 69 КК України під час призначення йому покарання.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів уважає, що підстав для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, як того просить захисник у своїй апеляційній скарзі, немає.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень норм закону, які могли б стати підставою для його скасування чи зміни, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418 КПК України , колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 грудня 2025 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника, адвоката ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного Кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуюча ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2