УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2026 Справа №607/5077/26 Провадження №1-кс/607/1912/2026

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000151 від 04.11.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 246 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Спеціалізованої екологічної прокуратури Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000151 від 04.11.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.246 КК України, про накладення арешту на майно, яке було вилучене 04.03.2026 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Redmi» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

Подане клопотання мотивоване тим, що слідчими СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000151 від 04.11.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 246 КК України.

Встановлено, що працівники природного заповідника за попередньою змовою з місцевими жителями без наявності дозвільних документів (лісорубних квитків) проводять незаконні порубки лісу на території об?єкту природно-заповідного фонду, з метою заготівлі лісопродукції та подальшого збуту за грошові кошти суб?єктам підприємницької діяльності Тернопільської області, чим спричиняють тяжкі наслідки довкіллю.

В ході проведення огляду місця події було виявлено пні незаконно зрубаних дерев вищевказаними особами у загальні кількості 16 одиниць та встановлено, що розмір шкоди, заподіяної лісу, внаслідок незаконної порубки дерев (без наявності у кореневій лапі клейма відводу, фарби та затіски) на територіях лісових насаджень ПЗ «Медобори» (лісовий масив поблизу сіл Паївка, Красне, Монастериха, Зелене, Вікно, Остап?є, Саджівка Вікнянське ПНДВ Природного заповідника «Медобори») становить 1 953 359 гривень.

Одним із причетних до незаконної порубки дерев на територіях ПЗ «Медобори» можу бути причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, 04.03.2026 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Redmi» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 .

Вказане майно 04.03.2026 визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Ініціатор клопотання зазначає про наявність підстав для накладення арешту на майно вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме таке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відтак з метою його збереження, як речового доказу у даному кримінальному провадженні та необхідністю у проведенні ряду судових експертиз та інших слідчих дій, просить клопотання задовольнити.

У судове засідання не з`явилися прокурор та власник майна, хоча були повідомлені належним чином про день та час розгляду клопотання, заяв та клопотань не надходило.

У відповідності до ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розгляд клопотання слід здійснювати без участі осіб, які не з`явилися.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Також у відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У відповідності до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені із законного обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Частиною другою цієї статті визначено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних прийшов до висновку, що надані суду матеріали є достатніми для застосування у даному кримінальному провадженні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000151 від 04.11.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 246 КК України.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 березня 2026 року (Справа №607/4648/26) надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: с ОСОБА_4 , в ході якого 04.03.2026, було вилучено: мобільний телефон марки «Redmi» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 .

У клопотанні прокурора наведено відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, які в сукупності з доданими матеріалами кримінального провадження дають слідчому судді підстави дійти висновку, про вчинення вказаного кримінального правопорушення, що підтверджується долученими до клопотання доказами та матеріалами.

Як вбачається із клопотання, прокурор просить накласти арешт на майно, яке було вилучено під час санкціонованого обшуку 04.03.2026 за місцем проживання ОСОБА_4 ,з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні та проведення усіх необхідних експертиз, інших слідчих дій.

04 березня 2026 року постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 вищевказане майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч.2 ст.170 КПК України.

Правилами ч.3 ст.170 КПК України передбачено, що в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У статті 98 КПК України визначені такі критерії щодо речових доказів: матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони місять ознаки, зазначені у частині першій цієї статті.

Стороною кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, доведено наявність достатніх підстав вважати, що зазначене у клопотанні майно є речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки було знаряддям вчинення кримінального правопорушення та могло зберегти на собі його сліди, тощо.

Враховуючи, що вилучене під час проведення обшуку майно, належить до категорії майна, що має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, відповідає критеріям зазначеним у ч.1 ст.98, п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України, а тому є необхідність у накладені арешту на таке,з метою збереження речових доказів до з`ясування всіх обставин кримінального провадження.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини під поняттям необхідності слід розуміти, що втручання відповідає нагальній суспільній необхідності та що воно пропорційне з правомірною метою, яку планується досягти (п.67 справи «ОЛССОН (OLSSON) проти Швеції», п.44 справи «Камензинд проти Швейцарії»).

Негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна слідчим суддею не встановлено. Отже, накладення арешту на вилучене під час обшуку майно, відповідає співвідношенню критерію розумності та співрозмірності обмеження права власності та завдань кримінального провадження, з огляду на те, що вказані речі та документи можуть бути використані, як доказ для встановлення обставин у кримінальному провадженні, зокрема задля проведення усіх необхідних експертиз, інших слідчих дій, для встановлення усіх обставин справи.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вилучене під час обшуку майно.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000151 від 04.11.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 246 КК України задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження на вилучене 04.03.2026 під час проведення обшуку майно, а саме: мобільний телефон марки «Redmi» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Копію ухвали надіслати власнику майна.

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, особи, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1