Справа № 344/3650/26
Провадження № 1-кс/344/1787/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № № 0000457 від 21.07.2025, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000457 від 21.07.2025 та просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 19 грудня 2025 року у справі №344/22574/25 на грошові кошти в сумі в сумі 210 000 гривень, 15 300 доларів США, що перебуває у власності та користуванні ОСОБА_4 . В обґрунтування доводів клопотання зазначив, що при накладенні арешту стороною обвинувачення не наведено жодного аргументу щодо відповідності арештованого вимогам ст. 98 КПК України та необхідності його утримання задля забезпечення цілей досудового розслідування. Самі по собі вищевказані грошові кошти не відповідають критеріям речових доказів, визначеним положеннями ст. 98 КПК України, доказового значення у кримінальному провадженні не мають. Вважає, що стороною обвинувачення в порушення вимог ст. ст. 2, 7, 16, 132, 170-174 КПК України, впродовж двох місяців накладено арешт на майно, яке не містить ознак речового доказу, так як не мають жодного відношення до предмету досудового розслідування та не може бути застосований в якості спеціальної конфіскації. Продовження дії арешту за відсутності належного обґрунтування, конкретних доказів зв`язку майна з кримінальним правопорушенням та доведених ризиків суперечить стандартам, сформульованим Верховним Судом. Крім того зауважує, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту майна, накладеного без передбачених законом підстав, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор подав заяву в якій заперечив проти поданого клопотання та просив відмовити в його задоволенні.

Заслухавши адвоката, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Відповідно до приписів статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 2 ст. 174 КПК України).

Так, слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області за процесуального керівництва Івано-Франківської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000457 від 21.07.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

11.12.2025 було проведено санкціонований обшук по місцю проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено мобільні пристрої, комп`ютерну техніку, банківські картки, сім-карти, а також грошові кошти в сумі 210 000 гривень та 15 300 доларів США.

Постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо важливих злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області від 12.12.2025 року грошові кошти в сумі 210 000 гривень, 15 300 доларів США та автомобіль марки «BMW X5» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , які вилучені у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000457 від 21.07.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.12.2025 року накладено арешт на автомобіль марки «BMW X5» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , шляхом заборони на його відчуження, розпорядження та користування до його скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Накладено арешт на грошові кошти в сумі 210 000 гривень, 15 300 доларів США шляхом заборони на їх відчуження, розпорядження та користування до його скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Ч. 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст.100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із ст.ст. 171-174 цього Кодексу.

Правовою підставою для накладення арешту на грошові кошти зазначено, що такі могли бути предметом кримінального правопорушення, можуть підлягати спеціальній конфіскації та відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Оцінюючи доводи заявника щодо доцільності скасування арешту майна, враховую час з моменту їх вилучення, що з огляду на обставини кримінального провадження, не можна вважати «тривалим» або «надмірно тривалим».

У рішеннях Європейського суду з прав людини Суд неодноразово доходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (рішення у справах Смірнов (Smirnov), п. 57, та «East West Alliance Limited», п. 188). При цьому, має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи (рішення у справі «Едвардс проти Мальти» (Edwards v. Malta), № 17647/04, п. 69, від 24 жовтня 2006 року, з подальшими посиланнями, та вищезгадане рішення у справі Смірнов (Smirnov).

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання виходить з того, що втручання у право власності повинно не лише бути законним і переслідувати за фактами та у принципі «законну мету» «відповідно до загальних інтересів», але також має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між вжитими заходами та метою, яку прагнули досягти будь-якими заходами, застосованими державою, у тому числі заходами, спрямованими на здійснення контролю за користуванням майном фізичної особи. Ця вимога виражена у понятті «справедливий баланс», який має бути встановлений між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Подія яка розслідується, свідчать про те, що на даний час і на даному етапі досудового розслідування таке втручання у право власності особи є справедливим, правомірним та пропорційним.

Водночас, на даному етапі досудового розслідування враховуючи обставини кримінального правопорушення є потреба у арешті зазначеного майна з метою встановлення його набуття.

Таким чином, слідчий суддя не може прийняти до уваги посилання заявника про те, арешт накладено необґрунтовано або відпала потреба у арешті майна, оскільки досудове розслідування триває та арешт майна застосований з метою збереження речових доказів.

В даному випадку, слідчий суддя вважає, що скасування арешту майна може зашкодити кримінальному провадженню, відтак підстав для задоволення клопотання не має.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1