Справа № 201/2970/26
Провадження № 1-кс/201/798/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника відділу опіки та піклування управління-служби у справах дітей ОСОБА_6 ,

психолога ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра в м. Дніпрі клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу слідчого управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_4 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001023, внесеному до ЄРДР 03.11.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС 1 відділу слідчого управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_4 звернувся до Соборного районного суду міста Дніпра із клопотанням, погодженимпрокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001023, внесеному до ЄРДР 03.11.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, щодосудовим розслідуванням встановлено, що 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Відповідно до ст. ст. 2, 65, 68, 73 Конституції України суверенітет України поширюється на всю її територію. Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Виключно всеукраїнським референдумом вирішується питання про зміну території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст. ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Рішенням Конституційного Суду України від 11.07.1997 № 3-зп зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України - Конституції України.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам Президент Російської Федерації (далі РФ) ОСОБА_9 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил РФ (далі по тексту - ЗС РФ) на територію України.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

До участі у військовій агресії РФ проти України керівництвом окупаційної адміністрації РФ задіяно створені на тимчасово окуповані території Донецької області не передбачені законом збройні формування.

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військової агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, який неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Так, громадянин України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, знаходячись на території Покровського району Донецької області (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), використовуючи власний мобільний телефон, за допомогою встановленого додаткового програмного забезпечення, використовуючи акаунт месенджеру «Telegram» зареєстрований за номером мобільного зв`язку НОМЕР_1 , під час особистого листування з не встановленою під час досудового розслідування особою, шляхом надсилання текстових та графічних повідомлень на її особистий аккаунт у месенджері «Telegram», з іменем користувача - « ОСОБА_10 », який зареєстрований за номером мобільного зв`язку НОМЕР_2 , не санкціоновано поширив відомості щодо місць розташування особового складу та військової техніки підрозділів ЗС України, інших Сил оборони України, зокрема:

08.08.2024 о 11 год. 05 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи на території Покровського району Донецької області (більш точне місце в ході досудового розслідування не встановлено), діючи умисно, всупереч інтересам держави України, в умовах воєнного стану, з особистих мотивів, використовуючи профіль месенджера «Telegram», зареєстрований за номером мобільного зв`язку НОМЕР_1 , під час особистого листування з не встановленою під час досудового розслідування особою, шляхом надсилання текстових та графічних повідомлень на її особистий аккаунт у месенджері «Telegram», з іменем користувача - « ОСОБА_10 », який зареєстрований за номером мобільного зв`язку НОМЕР_2 шляхом надсилання текстових повідомлення та графічного зображення з позначенням на карті місцевості 5 місць розташування військової техніки та військовослужбовців ЗС України, підтвердив місцезнаходження військової техніки та військовослужбовців ЗС України.

Далі, 15.01.2025 о 19 год. 01 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи на території Покровського району Донецької області (більш точне місце в ході досудового розслідування не встановлено), діючи умисно, всупереч інтересам держави України, в умовах воєнного стану, з особистих мотивів, використовуючи профіль месенджера «Telegram», зареєстрований за номером мобільного зв`язку НОМЕР_1 , під час особистого листування з не встановленою під час досудового розслідування особою, шляхом надсилання текстових та графічних повідомлень на її особистий аккаунт у месенджері «Telegram», з іменем користувача - « ОСОБА_10 », який зареєстрований за номером мобільного зв`язку НОМЕР_2 , шляхом надсилання графічного зображення з позначенням на карті 5 місць розташування військової техніки, військовослужбовців ЗС України (т.зв. опорні пункти) та 6 місць розташування оборонних (фортифікаційних) споруд, підтвердив місцезнаходження військової техніки, військовослужбовців ЗС України та оборонних споруд.

В подальшому, 20.02.2025 о 11 год. 48 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи на території Покровського району Донецької області (більш точне місце в ході досудового розслідування не встановлено), діючи умисно, всупереч інтересам держави України, в умовах воєнного стану, з особистих мотивів, використовуючи профіль месенджера «Telegram», зареєстрований за номером мобільного зв`язку НОМЕР_1 , під час особистого листування з не встановленою під час досудового розслідування особою, шляхом надсилання текстових та графічних повідомлень на її особистий аккаунт у месенджері «Telegram», з іменем користувача - « ОСОБА_10 », який зареєстрований за номером мобільного зв`язку НОМЕР_2 , шляхом надсилання графічного зображення з позначенням розташування оборонних (фортифікаційних) споруд, підтвердив місцезнаходження оборонних споруд на околицях населеного пункту.

В подальшому, 17.06.2025 о 09 год. 28 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи на території Покровського району Донецької області (більш точне місце в ході досудового розслідування не встановлено), діючи умисно, всупереч інтересам держави України, в умовах воєнного стану, з особистих мотивів, використовуючи профіль месенджера «Telegram», зареєстрований за номером мобільного зв`язку НОМЕР_1 , під час особистого листування з не встановленою під час досудового розслідування особою, шляхом надсилання текстових та графічних повідомлень на її особистий аккаунт у месенджері «Telegram», з іменем користувача - « ОСОБА_10 », який зареєстрований за номером мобільного зв`язку НОМЕР_2 , шляхом надсилання текстового повідомлення, підтвердив місцезнаходження військової техніки та військовослужбовців ЗС України.

Вказана інформація, про місця розташування особового складу та техніки ЗС України та інших воєнізованих підрозділів України, не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

Приймаючи до уваги викладене, з метою забезпечення виконання ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи, що зазначена особа обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України, а також обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий просить застосувати до підозрюваного за ч. 2 ст. 114-2 КК України у кримінальному провадженні №0001023 від 03.11.2025 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Прокурор у судовому засіданні підтримала подане клопотання, на його задоволенні наполягала.

Слідчий у судовому засіданні підтримав подане клопотання, на його задоволенні наполягав.

Захисник, адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення поданого клопотання, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Представник відділу опіки та піклування ОСОБА_6 пояснила, що підтримує думку захисника, оскільки підозрюваний ОСОБА_8 є раніше не судимим.

Вислухавши думку учасників, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.177КПК України однією з підстав для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

У судовому засіданні встановлено, що слідчим управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях під процесуальним керівництвом прокурорів Донецької обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001023, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.11.2025 підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 7 ст. 111-1 КК України, за підозрою ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 7 ст. 111-1 КК України, за підозрою ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 7 ст. 111-1 КК України, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

04.03.2026 ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 та п. 6 ч.1 ст. 615 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

04.03.2026 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, що підтверджується: рапортом від 02.03.2026; листом-відповіддю оперативного підрозділу на доручення слідчого від 25.02.2026; листом-відповіддю оперативного підрозділу на доручення слідчого від 27.02.2026; протоколом про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 23.02.2026; протоколом огляду мережі Інтернет від 02.03.2026; листом СіЗ ДВКР СБУ УВ «Схід» від 03.03.2026; протоколом обшуку від 04.03.2026.

Крім того, встановлено, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою отримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Отже, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно такої особи запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою.

При цьому суд звертає увагу, що для повідомлення про підозру не потрібна така ж ступінь доведення як для визнання особи винною, достатньо щоб у стороннього спостерігача склалось враження, що злочин було вчинено і підозрювана особа причетна до його вчинення. Такого ступеню доведення у цій справі було досягнуто. Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, долученими доказами, обґрунтованість підозри щодо вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є підтвердженою.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Суд вважає встановленим наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, тобто ухилення від органу досудового слідства підозрюваним, оскільки враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строквід п`яти до восьми років, тому підозрюваний ОСОБА_8 з метою ухилення від кримінальної відповідальності, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання, яке, відповідно до чинного законодавства, пов`язане із позбавленням волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду шляхом зміни місця свого проживання, у тому числі шляхом виїзду на тимчасово окуповану територію.

Про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_8 спроможний вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Беручи до уваги той факт, що ОСОБА_8 підозрюється у тому, що тривалий час знаходячись на території Донецької області використовуючи власний мобільний телефон, за допомогою встановленого додаткового програмного забезпечення, використовуючи акаунт месенджеру «Telegram» під час особистого листування з не встановленою під час досудового розслідування особою, шляхом надсилання текстових та графічних повідомлень на її особистий аккаунт у месенджері «Telegram», не санкціоновано поширював відомості щодо місць розташування особового складу та військової техніки підрозділів ЗС України. При цьому у разі не обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваний зможе продовжити вчиняти злочин, у якому підозрюється, за допомогою месенджерів та мережі інтернет, що створить передумови для продовження злочину та вчинення нових.

Доходячи до висновку про наявність ризику, суд звертає увагу, що ризик не є фактом, а є ймовірністю вчинення певних дій, а тому має бути доведено в судовому засіданні саме ймовірність того, що підозрюваний може їх вчинити і суд вважає, що така ймовірність є доволі високою.

Інші ризики в судовому засіданні прокурором не доведені.

Таким чином судом встановлено наявність ризиків визначених п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому відносно підозрюваного може бути обрано запобіжний захід.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, тому необхідно взяти до уваги, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, скоєного під час воєнного стану.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2,258-258-5,260,261,437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

Вирішуючи питання про вид запобіжного заходу суд враховує дані про особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України, скоєний у воєнний час. Також суд враховує вид та ступінь встановлених ризиків, тяжкість злочину, обстановку в якій вчинено злочин, а саме, воєнний стан, який продовжується, суспільну небезпечність злочину, які підвищена з огляду на контекст у якому його вчинено, вимоги ч. 6 ст. 176 КПК України, яка передбачає можливість застосування єдиного запобіжного заходу у даному випадку у виді тримання під вартою, що в своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання слідчого та необхідність його задоволення.

Одночасно представлені сторонами документи не свідчать, що вікові та психологічні особливості, стан здоров`я підозрюваного виключають застосування до нього будь-якого виду запобіжного заходу.

За встановлених суддею обставин та інтенсивності ризиків, з урахуванням обґрунтованості підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зможе забезпечити виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризикам.

Таким чином, слідчий суддя доходить висновку, що зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 на даному етапі є найбільш доцільним запобіжним заходом.

Одночасно застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 неможливе, оскільки менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаних ризиків, а тому, у задоволенні клопотання захисника про застосування ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слід відмовити.

У відповідності до ст. 219 КПК України досудове розслідування може бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Згідно з ч. 3 ст. 115 КПК України при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку. Відповідно до ч. 5 ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою.

Згідно до ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2,258-258-5,260,261,402-405,407,408,429,437-442КК України.

Оскільки інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення входить до вищевказаного переліку, розмір застави слідчий суддя не визначає, оскільки застосування застави не відповідатиме тяжкості та характеру вчиненого злочину.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 369-372, 376, 395, 615 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу слідчого управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_4 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001023, внесеному до ЄРДР 03.11.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 02 травня 2026 року.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, під вартою є 02 травня 2026 року.

У задоволенні клопотання захисника про застосування ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, - відмовити.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Повний текст ухвали суду складений і оголошений о 12.35 годині 10.03.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1