Справа № 183/1186/26
№ 1-кс/183/212/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Самар

Слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора-стажиста на посаді прокурора Самарівського відділу Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , погоджене начальником Самарівського відділу Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000029, від 12 лютого 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

в с т а н о в и в:

До суду надійшло вищезазначене клопотання, в якому прокурор просить накласти арешт на вилучене 11 лютого 2026 року «посвідчення водія» серії НОМЕР_1 категорії «В», «С» на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з обов`язковою забороною розпорядження та користування, та визначити місце зберігання в матеріалах кримінального провадження №0000029, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, підтримавши його.

Користувач майна в судове засідання не з`явився, неприбуття його у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Відповідно до клопотання та долучених до нього матеріалів: 11 лютого 2026 року о 15 годині 10 хвилин надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 11 лютого 2026 року на блокпосту, розташованому на 203 км. траси М-18 Харків-Сімферополь поблизу с. Піщанка, Самарівський район, Дніпропетровська область, працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 . Під час перевірки документів у водія було виявлено, що водійське посвідчення серії НОМЕР_1 категорії «В», «С» на ім`я ОСОБА_5 , яке він пред`явив працівникові поліції та яке має ознаки підробки. На місце пригоди було направлено слідчо-оперативну групу.

11 лютого 2026 року старшим дізнавачем СД проведено огляд місця події, під час якого посвідчення водія серії НОМЕР_1 категорії «В», «С» на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час огляду вилучено та опечатане у спец. пакет № PSP3036261 та вилучений до Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області.

12 лютого 2026 року дізнавачем СД Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області вищевказані вилучені речі визнані речовими доказами по кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Згідно п.1 ч.2, п.4 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов). У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як передбачено ч. 2 п. 7 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Слідчий суддя вважає, що прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що «посвідчення водія» серії НОМЕР_1 категорії ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке вилучено 11 лютого 2026 року, відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки щодо даного майна існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що тимчасово вилучене майно є доказом кримінального правопорушення і його арешт із забороною розпорядження та користування, як захід забезпечення кримінального провадження, необхідний для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, оскільки фактично є речовим доказом і зберегло на собі сліди кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні клопотання про арешт майна з вказаною метою слідчий суддя має врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. При цьому, одним із загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до ст. 132 КПК України є те, що певний захід забезпечення може застосовуватись тоді, коли потреби досудового розслідування виправдовують подібне втручання у права і свободи особи.

Оскільки «посвідчення водія» серії НОМЕР_1 категорії «В», «С» на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є основним об`єктом кримінального правопорушення, з метою забезпечення збереження речових доказів арешт даних речей є необхідним.

За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю. Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Також з врахуванням визначеної ст. 3 КПК України ролі слідчого судді в кримінальному провадженні щодо здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів у кримінальному провадженні та врахуванням визначених ст. 173 КПК України обставин, які мають враховуватись слідчим суддею при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя має оцінити чи виправдовують потреби досудового розслідування такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні про арешт майна, та чи розумні і співрозмірні запропоновані в клопотанні обмеження прав власника завданням кримінального провадження.

Вилучене «посвідчення водія» серії ВХН номер 903922 категорії «В», «С» на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано дізнавачем 12 лютого 2026 року в якості речового доказу у цьому кримінальному провадженні, а тому клопотання в частині арешту майна підлягає задоволенню. При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що визначення місця зберігання речового доказу (в тому числі на який накладається арешт) не відноситься до компетенції слідчого судді.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора-стажиста на посаді прокурора Самарівського відділу Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна, задовольнити частково.

Накласти арешт на «посвідчення водія» серії НОМЕР_1 категорії «В», «С» на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони розпорядження та користування, з метою забезпечення збереження речових доказів.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1