ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2026 р. Справа № 596/2/26

Провадження № 1-кп/596/144/2026

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Гусятинського районного суду Тернопільської області в селищі Гусятин, кримінальне провадження № 0000150, внесене в ЄРДР від 17 грудня 2025 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Майдан, Гусятинського району Тернопільської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, тимчасово не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2024 року постановою Гусятинського районного суду Тернопільської області у справі №596/1886/24 (провадження №3/596/1123/2024), яка набрала законної сили, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.

Незважаючи на зазначену постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18 грудня 2024 року, з якою ОСОБА_4 у встановленому Законом порядку був ознайомлений, маючи реальну можливість їх виконувати в частині позбавлення права керувати транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в порушення ч.1 ст.129 Конституції України та ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, ухилився від виконання постанови суду, що набрала законної сили та продовжував керувати транспортними засобами за наступних обставин.

Так, 17.12.2025, біля 12 години 00 хвилин, ОСОБА_4 керував автомобілем марки «Volkswagen Transporter» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою М-19 «Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече» 383 км., неподалік м. Копичинці, Копичинецької ОТГ, Чортківського району, де був зупинений працівниками УШІ в Тернопільській області ДПП.

Вказаними діями ОСОБА_4 умисно не виконав постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18 грудня 2024 року у справі №596/1886/24 (провадження №3/596/1123/2024), яка набрала законної сили якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України визнав повністю, погодився з усіма доказами, зібраними в справі в ході досудового слідства, які підтверджують його вину згідно пред`явленого обвинувачення і щиро розкаявся у вчиненому, вважав недоцільним досліджувати письмові докази, а також допитувати свідків в кримінальному провадженні.

Суду показав, що дійсно 17 грудня 2025 року біля 12 години на виїзді з м.Копичинці керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter» р.н. НОМЕР_1 . Про те, що позбавлений права керування транспортними засобами за судовим рішенням знав, але був на підзаробітках, то вимушений був сісти за руль і забрати передачу з автобуса, бо не було водія. Тоді його зупинили працівники поліції. Щиро кається у вчиненому, більше такого не повториться.

Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення частини 3 статті 349 КПК України про те, що в разі визнання судом недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оскільки інші учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини провадження, беручи до уваги те, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд, вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення, як таких, що ніким не оспорюються, окрім допиту обвинуваченого та дослідженням характеризуючих особи ОСОБА_4 матеріалів.

Суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 на підставі належних, достатніх даних (доказів) у справі, дії якої підлягають кваліфікації за ч.1 ст.382 КК України за ознаками умисного невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, за медичною допомогою до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога КНП «Копичинецька міська лікарня» Копичинецької міської ради не звертався.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до положень частин другої та п`ятої статті 12 КК України класифікується як нетяжкий злочин (ч.1 ст.382 КК України), особу обвинуваченого, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивну характеристику по місцю проживання, молодий вік, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті обвинувачення за ч.1 ст.382 КК України, а саме у виді штрафу в дохід держави.

Дане покарання обвинуваченому відповідає передбаченій ст.50 КК України меті покарання, зокрема, виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

З матеріалів справи вбачається, що процесуальні витрати та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не застосовувались. У кримінальному провадженні збитки не завдано. Цивільний позов не заявлявся.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 370-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Речові докази після вступу вироку в законну силу:

- оптичні диски із відеозаписами за 17.12.2025 року - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_5