ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/149/26 Справа № 182/7815/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг апеляційну скаргу представника заявника адвоката ОСОБА_6 , в інтересах заявника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.12.2025р., якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 13.11.2025р.,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 13.11.2025р.

Ухвалу слідчого судді оскаржено представником заявника адвокатом ОСОБА_6 , в інтересах заявника ОСОБА_7 , який в апеляційній скарзі:

-зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінки правомірності рішень, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування за результатами розгляду заяви, натомість надана оцінка самій заяві, а не діям уповноваженої особи на внесення відомостей до ЄРДР, в порушення вимог ч.1ст.214 КПК України, слідчий суддя фактично не надав оцінки обставинам та мотивам, з яких слідчий дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР;

-прохає поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.12.2025р., ухвалу слідчого судді скасувати та постановити новее рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_7 від 13.11.2025р.

Про дату, час та місце судового розгляду поданої апеляційної скарги адвокат ОСОБА_6 , заявник ОСОБА_7 повідомлені належним чином, до судового засідання не прибули, в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 прохав її розгляд проводити за його відсутності, апеляційну скаргу підтримав, прохав задовольнити.

У поданій апеляційній скарзі представник заявника адвокат ОСОБА_6 , в інтересах заявника ОСОБА_7 прохав поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та в обгрунтування зазначив, що повний текст ухвали було отримано 18.12.2025р. о 22:56год. в кабінет в ЄСІТС, тому перебіг процесуальних строків починається з наступного дня після отримання після доставляння документу до Електронного кабінету, а наступним днем є 19.12.2025р., отже останнім днем є 23.12.2025р.

Суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали кримінального провадження встановив, що оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена 17.12.2025р. без участі сторін. Строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді становить п`ять днів з дня постановлення оскаржуваної ухвали, а для осіб, які не приймали участь у судовому розгляді з дня отримання копії оскаржуваного рішення.

Згідно з процесуальним законодавством України строки обчислюються з наступного дня після отримання копії документа. День вручення (отримання) рішення чи повістки не включається в розрахунок строку.

Під час подання апеляційної скарги через електронний суд строк починається з дня отримання повідомлення про доставку в кабінет.

Відповідно до матеріалів справи, відсутні відомості про направлення оскаржуваної ухвали заявнику, тільки міститься довідка про доставку електронного листа до електронної скриньки представника заявника ОСОБА_6 (а.с.78), подана ним апеляційна скарга датована 23.12.2025р., у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді не пропущено.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 2 КПК України Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КПК України Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що слідчий суддя відмовляючи у скарзі представника заявника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 зазначив, що представник заявника порушує питання про внесення відомостей до ЄРДР за фактом вчинення кримінального правопорушення, однак зі змісту «заяви про внесення інформації про кримінальне діяння», не встановлено об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність обов`язкових ознак злочинів, що підтверджують реальність конкретних подій злочину. Крім того, з копії заяви ОСОБА_7 , про внесення інформації про кримінальне діяння, поданої до Нікопольського РУП Дніпропетровської області (№ 45665 від 14.11.2025), взагалі незрозуміло про події якого року йде мова. Також заявник просить «розпочати кримінальне провадження за ст.146 КК України», однак згідно наданої слідчому судді копії Витягу з ЄРДР за заявою ОСОБА_7 13.11.2024 зареєстровано (виділення матеріалів досудового розслідування) кримінальне провадження № 0000090 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 146 КК України, за фактом викрадення колишньою дружиною ОСОБА_8 на початку 2022 року малолітнього ОСОБА_9 , тобто викладені у його заяві від 14.11.2025 обставини вже є предметом досудового розслідування кримінального провадження № 0000090, яке було розпочато на підставі заяви заявника. Крім того слідчий суддя зазначив, що заявник не позбавлений можливості в рамках кримінального провадження № 0000090 від 13.11.2024 з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 146 КК України в порядку статті 220 КПК України звертатися до слідчого або прокурора з клопотаннями, зокрема, з приводу додаткових або нових відомостей, які стосуються цього провадження. Також із заяви незрозуміло, в діях кого саме вбачається службова недбалість (ч. 1 ст. 367 КК України). Також слідчий суддя зазначив, що заява не містить будь-яких відомостей, які на думку заявника можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 146, 149, 150, 367 КК України. З поданої заявником заяви про внесення інформації про кримінальне діяння та її змісту не вбачається зазначення обставин та фактів, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що представник заявника адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 03.12.2025р. звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою від 13.11.2025р., а саме за фактами, які вказують на наявність кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.367, ст.146, ст.149-150 КК України.

(а.с. 1-4 с.п.)

Представник заявника адвокат ОСОБА_6 до скарги долучив відповідь від 24.11.2025р. на його адвокатський запит до Нікопольського РУП про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність крнимінального правопорушення та неможливості у зв`язку з цим внести відповідну інформацію до ЄРДР, матеріали звернень за заявами ОСОБА_7 , а саме ЄО №45665 від 14.11.2025р, ЄО №45666 від 14.11.2025р. були надіслані на реєстрацію в ІТС ІПНП (журналі ЄО) Нікопольського РУП ГУНП для їх розгляду згідно із ЗУ «Про звернення громадян» або КпАП України. В ході здійснених превентивних поліцейських заходів, керуючись ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію», проведено ряд заходів, направлених на встановлення свідків та очевидців даної події і опитуання їх у відповідності до ст.33 ЗУ «Про Національну поліцію», за матеріалами за заявами ОСОБА_7 ЄО №45665 від 14.11.2025р, ЄО №45666 від 14.11.2025р. та надано відповідь у встановлений законом строк. Матеріали звернень розглянуто, та списано до справи Нікопольського РУП Дніпропетровської області.

(а.с. 5-6 с.п.)

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що 13.11.2024р. за заявою ОСОБА_7 згідно копії витягу з ЄРДР, зареєстровано (виділення матеріалів досудового розслідування) кримінальне провадження №0000090 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 146 КК України, за фактом викрадення колишньою дружиною ОСОБА_8 на початку 2022 року малолітнього ОСОБА_9 відповідно до заяви ОСОБА_7

(а.с.19-20 с.п.)

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновки слідчого судді про відмову у задоволенні скарги представника заявника адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 13.11.2025р.є помилковими, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та зроблені без урахування вимог КПК України.

Так судом апеляційної інстанції встановлено, що дійсно 14.11.2025р. №45665 заявником подано до Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області заяву про внесення інформації кримінальне діяння, що підтверджується як матеріалами справи, так і заявою заявника ОСОБА_7 від 14.11.2025р., з якою він звернувся до правоохоронних органів з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 367, ст.146, 149-150 КК України.

Відповідно до положень ч.1 ст. 367 КК України це є службова недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб, карається штрафом від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років

Відповідно до положень ст.146 КК України, це є незаконне позбавлення волі або викрадення людини. 1.Незаконне позбавлення волі або викрадення людини, караються обмеженням волі на строк до трьох років або позбавленням волі на той самий строк. 2. Ті самі діяння, вчинені щодо малолітнього або з корисливих мотивів, щодо двох чи більше осіб або за попередньою змовою групою осіб, або способом, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або таке, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань, або із застосуванням зброї, або здійснюване протягом тривалого часу, караються обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк. 3. Діяння, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені організованою групою, або такі, що спричинили тяжкі наслідки, караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Відповідно до положень ст. 149 КК України торгівля людьми:

1. Торгівля людиною, а так само вербування, переміщення, переховування, передача або одержання людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням примусу, викрадення, обману, шантажу, матеріальної чи іншої залежності потерпілого, його уразливого стану або підкупу третьої особи, яка контролює потерпілого, для отримання згоди на його експлуатацію, караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років.

2.Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені щодо неповнолітнього або щодо кількох осіб, або повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або службовою особою з використанням службового становища, або поєднані з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого чи його близьких, або з погрозою застосування такого насильства, караються позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

3.Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені щодо неповнолітнього його батьками, усиновителями, опікунами чи піклувальниками, або вчинені щодо малолітнього, або організованою групою, або поєднані з насильством, небезпечним для життя або здоров`я потерпілого чи його близьких, або з погрозою застосування такого насильства, або якщо вони спричинили тяжкі наслідки, караються позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Примітка. 1. Під експлуатацією людини в цій статті слід розуміти всі форми сексуальної експлуатації, використання в порнобізнесі, примусову працю або примусове надання послуг, рабство або звичаї, подібні до рабства, підневільний стан, залучення в боргову кабалу, вилучення органів, проведення дослідів над людиною без її згоди, усиновлення (удочеріння) з метою наживи, примусову вагітність або примусове переривання вагітності, примусове одруження, примусове втягнення у зайняття жебрацтвом, втягнення у злочинну діяльність, використання у збройних конфліктах тощо.

Відповідно до положень ст. 150 КК України експлуатація дитини, яка не досягла віку, з якого законодавством дозволяється працевлаштування, шляхом використання її праці, карається арештом на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

2. Ті самі дії, вчинені щодо кількох дітей або якщо вони спричинили істотну шкоду для здоров`я, фізичного розвитку або освітнього рівня дитини, або поєднані з використанням дитячої праці в шкідливому виробництві, караються позбавленням волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

3. Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені організованою групою, караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Враховуючи диспозиції зазначених статей матеріального закону, фактичні обставини справи, надмірну тривалість досудового розслідування кримінального правопорушення, ієрархічність нормативно правових актів в кримінально-процесуальному законодавстві України, де найвищу дію має КПК України, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними висновки слідчого судді з посиланням на ст. 214 КПК України, Постанову ВС від 30.01.2019р. у справі № 818/1526/18 про те, що у межах процедури оскарження бездіяльності, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Так судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно копії Витягу з ЄРДР, за заявою ОСОБА_7 13.11.2024р. зареєстровано (виділення матеріалів досудового розслідування) кримінальне провадження № 0000090 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 146 КК України, за фактом викрадення колишньою дружиною ОСОБА_8 на початку 2022 року малолітнього ОСОБА_9 відповідно до заяви ОСОБА_7 . Заявник ОСОБА_7 є потерпілим у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 146 КК України, досудове розслідування розпочато, триває до сих пір, при цьому не встановлена особа підозрюваного (обвинуваченого), що свідчить про порушення розумних строків проведення досудового розслідування, про неякість слідства та пасивність прокурорів.

Всі визначені вище чинники внаслідок порушення законних прав та інтересів потерпілого спонукали його звернутись до слідчого із заявою 13.11.2024р. саме за фактом викрадення колишньою дружиною ОСОБА_8 на початку 2022 року малолітнього ОСОБА_9 із кваліфікацією за ст.146 ч.2 КК України, так із заявою від 14.11.2025р. про внесення інформації про кримінальне діяння за ч.1 ст.367, ст.146, ст.149-150 КК України, та це є його невід`ємним правом відповідно до засад кримінального провадження, а відповідно до ст. 214 КПК України обов`язком слідчого, дізнавача, прокурора є невідкладне внесення відомостей, але не пізніше 24 годин після подання заяви, до ЄРДР. Іншого законодавцем не встановлено.

Таким чином, у слідчого, дізнавача, прокурора був імперативний обов`язок внести відомості до ЄРДР протягом доби з моменту отримання заяви заявника ОСОБА_7 . При цьому, ані слідчий, ані дізнавач, ані прокурор не повинні були занурюватись у зміст заяви, аналізувати наявність чи відсутність складу злочину, вирішувати чи завдана шкода заявнику, констатувати, що є заява заявника з тих же підстав.

Крім того суд апеляційної інстанції вважає, що при отриманні заяви заявника ОСОБА_10 на бездіяльність уповноважених осіб Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 13.11. 2025р., слідчий суддя повинен був встановити тільки факт звернення із заявою та факт невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення за за ч.1 ст.367, ст.146, ст.149-150 КК України, після чого зобов`язаний був задовольнити скаргу, оскільки відмова в цьому є неправомірною. При цьому слідчий суддя не повинен вдаватись до оцінки фактичних обставин, викладених в заяві про злочин, та робити інші висновки.

Враховуючи наведене ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою визнати бездіяльність посадових осіб Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 від 13.2025р., а доводи апеляційної скарги з цього приводу є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України колегій суддів -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника заявника адвоката ОСОБА_6 , в інтересах заявника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.12.2025р., якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 13.11.2025р. задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.12.2025р., якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 13.11.2025р. скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 13.11.2025р. задовольнити.

Зобов`язати уповноважених осіб Нікопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 від 13.11.2025р. про вчинення кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.1 ст.367, ст.149-150 КК україни.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною, набирає законної сили після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді