Справа №127/6317/26
Провадження №1-кс/127/2602/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0000113 від 25.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000113 від 25.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що водій ОСОБА_7 , 25.02.2026, близько 00 години 40 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz», моделі «С300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вулиці Юзвинська, що в межах м. Вінниці, зі сторони автодороги«О-02-03-01», сполученням «Вінниця - Гнівань - Сутиски - Тиврів», в напрямку перехрестя нерівнозначних доріг вул. Юзвинська та автодороги «М-21», сполученням «Виступовичі - Житомир - Могилів-Подільський», під час вибору безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого втратив змогу контролювати рух керованого транспортного засобу, на вищевказаному перехресті нерівнозначних доріг виїхав за межі проїзної частини на ліве узбіччя автодороги «М-21», по ходу руху у напрямку м. Вінниці, де з необережності допустив зіткнення із перешкодою - дерев`яним стовпом.

Відповідно до довідки КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», в пасажира автомобіля марки «Mercedes-Benz», моделі «С300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 виявлено тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ліктьової кістки в с/3 зі зміщенням.

В даній дорожньо-транспортній ситуації, в діях водія автомобіля марки «Mercedes-Benz», моделі «С300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , вбачається невідповідність вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_7 , за вищевикладених обставин, порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.9 а), 12.1, Правил дорожнього руху України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001), згідного яких:

?п. 1.3 - «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;

?п. 1.5 - «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

?п. 2.9 а) - «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»;

?п. 12.1 - «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вінниця, Вінницької області, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

25 лютого 2026 року о 10:30 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

25 лютого 2026 року водію ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вина ОСОБА_7 , повністю підтверджується зібраними доказами, а саме:

?протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.02.2026;

?довідкою КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» від 25.02.2026;

?тестуванням на алкоголь ОСОБА_7 від 25.02.2026;

?показами потерпілого ОСОБА_8 від 25.02.2026;

?іншими матеріалами кримінального провадження.

У вказаному кримінальному провадженні існують ризики передбачені частиною 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема:

1) переховування від органу досудового розслідування та суду, оскільки знаючи про тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні кримінального правопорушення, а саме позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років, з метою уникнення відповідальності за вчинене ним кримінального правопорушення може переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

2) незаконного впливу на потерпілого та свідків кримінального провадження, оскільки згідно статті 23 Кримінального процесуального кодексу України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки у кримінальному провадженні на даний час тривають експертизи та не проведені всі слідчі (розшукові) дії.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

1) особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, обставини вчинення злочину;

2) особиста порука, оскільки у ОСОБА_7 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до органу досудового розслідування та в суд на першу вимогу;

3) застава, оскільки підозрюваний в разі сплати застави зможе впливати на свідків, потерпілих чи переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

4) домашній арешт, враховуючи складність контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу, що не дасть можливість запобігти вказаним вище ризикам.

Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам.

В зв`язку із цим, існує необхідність застосування до підозрюваного найбільш суворого забіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, тому слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав.

Адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, оскільки підозра не обґрунтована, ризики не доведені, просили застосувати домашній арешт у нічну пору доби або визначити мінімальний розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні по суті клопотання підтримав думку адвокатів.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, характеризуючі дані підозрюваного, прийшов до наступного висновку.

Слідчим відділенням відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000113 від 25.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК України.

В рамках вказаного провадження 25.02.2026 ОСОБА_7 повідомлено про підозру вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК України.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до висновку, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого правопорушення достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання та доведена прокурором при розгляді даного клопотання.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зокрема, при встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4ст.95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи, що підозрюваному відомі персональні дані свідків та потерпілої у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до переконання, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на вказаних осіб, шляхом проведення зустрічей з ними, спонуканням до зміни показів з метою надання останніми показань, які є вигідними саме для підозрюваного, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що кримінальне провадження перебуває на початковій стадії, продовжується відшукання речових доказів, без застосування дієвого запобіжного заходу, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та доведення вини останнього, а також перешкоджати здійсненню належного досудового розслідування.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, раніше не судимий. Разом з тим, це не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини на даний час не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.

Крім того, суд звертає увагу на обставини події, а саме перебування підозрюваного за кермом, в стані алкогольного сп`яніння, в комендантську годину, в період воєнного стану, з перевищенням допустимої швидкості, що призвело до завдання тілесних ушкоджень потерпілій та матеріальних збитків.

За змістом ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження. Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, які вказані слідчим та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним.

Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В силу ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При вирішенні питання щодо розміру застави, судом враховуються обставини та тяжкість правопорушення, а також характеризуючі дані підозрюваного, який раніше не судимий, надає покази, має постійне місце проживання, а також його матеріальний стан.

Крім того, слід враховувати, що запобіжний захід не є мірою покарання, а спрямований на забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи вищевикладені норми законодавства, а також обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість, характеризуючі дані підозрюваного, його матеріальний стан, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що такий запобіжний захід як тримання під вартою, з альтернативою внесення застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з дня фактичного затримання особи, тобто з 25.02.2026 по 25.04.2026 року.

Одночасно визначити заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 133 120 (сто тридцять три тисячі сто двадцять) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

?прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

?не відлучатись із населеного пункту в якому проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

?повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи/навчання;

?здати на відповідальне зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя