УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

законного представника особи, щодо якої розглядається клопотання - ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимирського міського суду Волинської області клопотання начальника СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 , належним чином погоджене прокурором у кримінальному провадженні Нововолинського відділу окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000319 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Волинської області, м. Володимира-Волинського, не працюючого, не одруженого, з професійно-технічною освітою, пенсіонера, особи з інвалідністю ІІ групи, громадянина України, українця, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2025, близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив дії, що згідно п. 17 ч. 11 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 являються фізичним насильством - формою домашнього насильства, а саме, під час конфлікту із матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в стані неосудності, тобто не усвідомлюючи свої дії та не маючи можливості ними керувати внаслідок хронічного психічного захворювання, наніс один удар ногою по правій руці ОСОБА_7 , в результаті чого заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді синця правого передпліччя, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані неосудності, тобто не усвідомлюючи свої дії та не маючи можливості ними керувати внаслідок хронічного психічного захворювання, вчинив суспільно - небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Згідно з висновку судово-психіатричного експерта № 37 від 09.02.2026 у ОСОБА_4 виявлялися в період, що відноситься до часу вчинення інкримінованого йому правопорушення ознаки хронічного психічного розладу у формі параноїдної шизофренії з вираженим психотичним та дефектним рівнем порушень, які позбавляли його можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. У ОСОБА_4 виявляються в даний час ознаки хронічного психічного розладу у формі параноїдної шизофренії з вираженим психотичним та дефектним рівнем порушень, які позбавляють його можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. За своїм психічним станом в даний час, а також, враховуючи правопорушення проти особистості ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціалізованого закладу з наданням психіатричної допомоги, яке йому не протипоказане.

В судовому засіданні ОСОБА_4 заперечив свою причетність до вчинення суспільно-небезпеченого діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, а також заперечив щодо задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що оскільки її підзахисний ОСОБА_4 не може нести відповідальність за вчинене суспільно-небезпечне діяння на загальних підставах, оскільки його неосудність повністю підтверджено дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а його винуватість у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України доведено повністю, з метою захисту прав та інтересів її підзахисного, захисту прав та інтересів інших осіб та запобіганню вчиненню її підзахисним нових суспільно-небезпечних діянь, вважає за доцільне застосувати відносно ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

В судовому засіданні законний представник ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_7 просили застосувати примусові заходи медичного характеру відносно ОСОБА_4 .

Причетність ОСОБА_4 до вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, обставина вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України підтверджується наступними перевіреними судом доказами.

Допитом потерпілої ОСОБА_7 , яка являється матір`ю ОСОБА_4 , яка пояснила суду, що 23 вересня 2025, близько 15 год. 00 хв. її син ОСОБА_4 , який страждає на психічні розлади прийшов додому за адресою : АДРЕСА_1 , при цьому перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння почав вимагати у неї гроші, вчинив сварку, почав шарпати її за руки а потім наніс їй один удар ногою по правій руці в результаті чого заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді синця правого передпліччя. Після цього вона вибігла на вулицю та почала кликати на допомогу, на що прибіг її сусід ОСОБА_9 , почав сварити ОСОБА_4 , після чого її син втік.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000319 від 23.09.2025, з якого вбачається, що 23 вересня 2025, близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив дії, що згідно п. 17 ч. 11 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 являються фізичним насильством - формою домашнього насильства, а саме, під час конфлікту із матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в стані неосудності, тобто не усвідомлюючи свої дії та не маючи можливості ними керувати внаслідок хронічного психічного захворювання, наніс один удар ногою по правій руці ОСОБА_7 , в результаті чого заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді синця правого передпліччя, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 23.09.2025 з якого вбачається, що 23.09.2025 близько 15 год. 00 хв. син заявниці ОСОБА_7 ОСОБА_4 за місцем їх проживання наніс їй тілесні ушкодження, а саме: ногою вдарив її у праву руку.

Висновком експерта № 103 від 23.09.2025, з якого вбачається, що на тілі ОСОБА_7 на момент огляду виявлено тілесні ушкодження: синець правого передпліччя. Дане тілесне ушкодження могло утворитися внаслідок не менше як одного контакту з тупим твердим предметом з обмеженою контактною поверхнею, не виключено в час та при обставинах, вказаних в описовій частині постанови та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 20.01.2026 та відеозаписом до нього, на якому потерпіла чітко показала як, та при яких обставинах 23.09.2025 її син ОСОБА_4 за місцем їх проживання наніс їй удар ногою в праву руку та втік з місця події.

Показаннями свідка ОСОБА_10 , який суду показав, що ОСОБА_4 являється його зведеним братом, який вже досить довгий період страждає на психічні захворювання та неодноразово проходив лікування, у зв`язку з чим у 2012 році за рішенням Володимир-Волинського міського суду він був визнаний недієздатним та було призначено йому опікуном їх матір ОСОБА_7 . Йому відомо, що через систематичні вживання алкоголю ОСОБА_4 неодноразово вчиняв дії насильницького характеру відносно матері ОСОБА_7 . У вересні 2025 року у післяобідню пору йому зателефонувала мати ОСОБА_7 та повідомила, що ОСОБА_4 прийшов додому у нетверезому стані і почав вимагати у неї гроші, почав скандалити і при цьому вдарив її ногою в руку. Коли мати дала ОСОБА_4 телефон щоб він з ним поговорив та заспокоїв, ОСОБА_11 почав до нього кричати нецензурною лайкою, кинув телефон та втік з місця події.

Таким чином, перевіркою доказів в судовому засіданні, встановлено, що мало місце суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України та вчинене воно ОСОБА_4 .

Згідно з висновку судово-психіатричного експерта № 37 від 09.02.2026 у ОСОБА_4 вияявлялися в період, що відноситься до часу вчинення інкримінованого йому правопорушення ознаки хронічного психічного розладу у формі параноїдної шизофренії з вираженим психотичним та дефектним рівнем порушень, які позбавляли його можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. У ОСОБА_4 виявляються в даний час ознаки хронічного психічного розладу у формі параноїчної шизофренії з вираженим психотичним та дефектним рівнем порушень, які позбавляють його можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. За своїм психічним станом в даний час, а також, враховуючи правопорушення проти особистості ОСОБА_4 потребує примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціалізованого закладу з наданням психіатричної допомоги, яке йому не протипоказане.

За таких обставин, враховуючи висновок судово-психіатричної експертизи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності, оскільки під час вчинення суспільно небезпечного діяння, так і на даний час, страждає на безперервну параноїдну шизофренію з вираженим психотичним та дефектним рівнем порушень, яка позбавляла і позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії/бездіяльність/ та керувати ними, тому згідно з ч. 2 ст. 19 КК України ОСОБА_4 не підлягає кримінальній відповідальності за це діяння.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру, тяжкості захворювання та тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом, або ж, не застосовувати їх та передати психічнохворого на піклування родичам.

Згідно з ч. 5 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

За роз`ясненнями, що містяться у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування" від 03 червня 2005 року слідує, що для визначення, відповідно до ч. ч. 3-5 ст. 94 КК України типу психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру, вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч. 1 ст. 94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

Обираючи вид примусових заходів медичного характеру суд бере до уваги характер та тяжкість захворювання ОСОБА_4 , тяжкість вчиненого ним діяння, а саме, що ОСОБА_4 заподіяв тілесні ушкодження своїй матері тобто кримінальне правопорушення проти особистості, а також висновок судово-психіатричного експерта, відповідно до якого ОСОБА_4 за своїм психічним станом потребує примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціалізованого закладу з надання психіатричної допомоги, тому суд дійшов висновку, що відносно ОСОБА_4 слід застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Запобіжний захід до набрання ухвалою суду законної сили залишити попередньо обраний у вигляді поміщення до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги особі, що виключають її небезпечну поведінку.

Речові докази та судові витрати по справі - відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.19, 93, 94 КК України, ст. 513 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Визнати, що ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, у стані неосудності.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Запобіжний захід у вигляді поміщення до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги особі, що виключають її небезпечну поведінку, продовжити до набрання ухвалою суду законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 09 год. 00 хв. 20.02.2026.

Суддя: ОСОБА_12