В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.05.2026 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні угоду про визнання винуватості від 31 березня 2026 року та обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000234 від 18.02.2026 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Новогродівка, Донецької області, українця, громадянина України, неодруженого, з вищою освітою, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який не є адвокатом, депутатом, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

встановив:

відповідно до угоди про визнання винуватості 31 березня 2026 року, укладеної між прокурором ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000234 від 18.02.2026, з однієї сторони, та обвинуваченим у цьому ж провадженні ОСОБА_4 , з іншої сторони, за участю захисника ОСОБА_5 , а також згідно обвинувального акту у наведеному кримінальному провадженні, ОСОБА_4 обвинувачується та визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Згідно обвинувального акту та угоди, ОСОБА_4 обвинувачується і визнає себе винним у наступних протиправних діях наведених у формулюванні інкримінованого обвинувачення.

ОСОБА_4 , 18.02.2026 р. о 00:05 годин, перебуваючи біля будинку № 9 по вул. Дорошенка у м. Львові, із протилежної сторони даної вулиці, навпроти магазину «Looko», що знаходиться по вул. Дорошенка, 6 у м. Львові, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи існуючи в суспільстві елементарні правила поведінки та моралі, вчинив хуліганські дії, які за своїм змістом відзначалися особливою зухвалістю.

Так, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що перебуває у громадському місці, тобто біля будинку № 9 по вулиці Дорошенка у м. Львові, під час словесної перепалки з знайомою ОСОБА_7 , умисно, без причинно, виражаючи явну неповагу до суспільства, виявляючи зневагу до елементарних правил поведінки у громадському місці, загальноприйнятих норм моралі та добропристойності, почав поводити себе неадекватно, після чого заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень зовні схожий на вогнепальну зброю із маркуванням «CZ P-10 C» - «H 119301», калібр 9х19, здійснив з нього три постріли, де куля одного з вказаних пострілів влучила в склопакет вітрини магазину «Looko», що знаходиться по вул. Дорошенка, 6 у м. Львові, чим вчинив грубе порушення громадського порядку та створив реальну загрозу для життя чи здоров`я перехожих осіб, які в цей час проходили неподалік вказаного місця, після чого втік з місця події.

Отже, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні хуліганства, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням вогнепальної зброї, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Відповідно статті 468 КПК України, у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод:

1) угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим;

2) угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 2, 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:

1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією);

2) корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи (осіб) у вчиненні будь-якого корупційного кримінального правопорушення чи кримінального правопорушення, пов`язаного з корупцією, та якщо інформація щодо вчинення такою особою (особами) кримінального правопорушення буде підтверджена доказами, і за умови повного або часткового (з урахуванням характеру та ступеня участі особи у вчиненні злочину) відшкодування підозрюваним або обвинуваченим завданого збитку або заподіяної шкоди (якщо такі збитки або шкода були завдані);

2-1) корупційних кримінальних проступків, нетяжких або тяжких корупційних злочинів, а також кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, у разі відсутності ознак вчинення цих кримінальних правопорушень у співучасті, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, і за умови повного відшкодування підозрюваним або обвинуваченим завданого збитку або заподіяної шкоди (якщо таких збитків або шкоди було завдано);

3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим, який є організатором злочину, не може бути укладена у кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за винятком випадку укладання угоди на підставі пункту 2 цієї частини та за умови викриття ним іншого організатора корупційного кримінального правопорушення або кримінального правопорушення, пов`язаного з корупцією.

В угоді про визнання винуватості враховано наступні обставини та умови, передбачені ст. 469, 470 КПК України, а саме:

- повне визнання ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, його активна поведінка під час досудового розслідування, яка полягала у сприянні досудовому розслідуванню;

- характер та тяжкість висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, яке характеризується вчиненням тяжкого злочину;

- наявність суспільного інтересу у забезпеченні швидкого судового провадження, якому буде сприяти розгляд та вирішення кримінального провадження без виклику всіх учасників кримінального провадження та дослідження всіх доказів, вказане слугуватиме безумовному додержанню розумних строків судового провадження, які відносяться до загальних засад кримінального провадження відповідно до ст.7 КПК України;

- наявність суспільного інтересу у запобіганні більшій кількості кримінальних правопорушень та інших більш тяжких кримінальних правопорушень шляхом застосування механізму загальної та спеціальної превенції.

ОСОБА_4 повністю і беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, згідно пред`явленого обвинувачення, в межах кримінального провадження №0000234 від 18.02.2026.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно з ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку і усунення заподіяної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно з ст. 67 КК України, не встановлено.

На обвинуваченого ОСОБА_4 не покладаються обов`язки щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою, оскільки він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке скоїв сам. Будь-якої інформації про вчинення злочинів іншими особами у ОСОБА_4 немає.

З врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, наявності обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що його обтяжують та наслідків вчинення злочину, позиції потерпілого щодо відсутності заперечень стосовно затвердження угоди, відшкодування завданого збитку і усунення заподіяної шкоди, сторони угоди вважають, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без реального відбування покарання, а тому узгоджують звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, із застосуванням ст. 75 КК України, з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Таким чином, сторони угоди дійшли згоди про призначення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, у вигляді 3 років позбавлення волі.

Сторони угоди, з урахуванням вимог статті 75 КК, узгодили звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

У зв`язку з наведеним сторони дійшли згоди спільно клопотати перед судом про визначення тривалості іспитового строку.

Сторони угоди розуміють, що, у відповідності до вимог ст. 473 КПК України, наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора та обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку, згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 394 та п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України, а для обвинуваченого також відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України. Сторонам відомо і зрозуміло, що обмеженнями, у відповідності до ч. 4 ст. 394 КПК України, є право оскарження вироку суду першої інстанції на підставі даної угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Сторонам відомо і зрозуміло, що обмеженнями у відповідності до ч. 3 ст. 424 КПК України є право оскарження в касаційному порядку вироку суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судового рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги:

засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє зміст положень п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винним, а також вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження цієї угоди судом.

Також, обвинуваченому ОСОБА_4 відомо і зрозуміло, що, у відповідності до вимог ст. 476 КПК України, за наслідком невиконання даної угоди про визнання винуватості прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Прокурор у судовому засіданні угоду підтримав, вказав на її відповідність вимогам КПК, добровільність її укладення, належність кримінального правопорушення до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угод про визнання винуватості, а також, що існують достатні фактичні дані для визнання обвинуваченим своєї винуватості у інкримінованому кримінальному правопорушенні, яка підтверджується сукупністю зібраних під час досудового розслідування доказів. Зазначив, що умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні повідомив, що у повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням зазначеним в угоді, беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаюється, просить суд затвердити угоду. Також, обвинувачений зазначив, що повністю усвідомлює вид та розмір покарання, призначення якого обумовлене угодою. Обвинувачений повідомив, що укладення угоди про визнання винуватості її сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Захисник ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого, у судовому засіданні просила затвердити укладену угоду, вказавши, що її умови відповідають вимогам законодавства, а її укладення є добровільним та відповідає інтересам сторін. Також, просила при вирішенні долі речового доказу, повернути ОСОБА_4 вилучену збою, адже така є нагородною.

Потерпілий ОСОБА_6 проти затвердження угоди в судовому засіданні не заперечив.

Відповідно до наведеного вище та змісту пред`явленого обвинувачення, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України, відноситься до тяжких злочинів..

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

Судом встановлено, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості від 31 березня 2026 року є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Не встановлено обставин, які б могли свідчити, що умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Укладена угода не має преюдиціального значення для кримінальних проваджень щодо будь-яких інших осіб.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства, які полягають у своєчасному розкритті злочинів, а відтак затвердження угоди у даному провадженні забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінальної справи при мінімальних витратах державних ресурсів.

Встановлено, що сторонам угоди відомо та зрозуміло, що, у відповідності до вимог статті 473 КПК України, наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і підозрюваного (обвинуваченого) є обмеження права на оскарження вироку, згідно з положеннями частини 4 статті 394 та частини 3 статті 424 КПК України, а для підозрюваного (обвинуваченого) - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 пункту 1 частини 4 статті 474 КПК України. В угоді сторонами обумовлено також і наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

Суд вважає, що укладена угода відповідає нормам КК України та інтересам суспільства і в частині узгодженого покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, є пропорційним та достатнім, сторони узгодили покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Згідно з частиною 5 статті 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Питання призначення покарання суд вирішує також з урахуванням мети покарання, як такої, що включає не лише кару, а й виправлення засуджених, та запобігання вчиненню злочинів як засудженими, так і іншими особами, відповідно до норм статті 50 КК України.

Відтак, суд має призначати покарання конкретній особі за відповідний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання, що є виключно судовою дискрецією у кримінальному судочинстві і охоплює повноваження суду, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Суд також вважає, що встановлені вище обставини справи та дані про особу обвинуваченого, а також наведені вище пом`якшуючі покарання обставини дозволяють застосувати до нього, при призначенні покарання, обумовлені угодою положення ст. 75 КК України.

Судом не встановлено підстав для відмови у затвердженні даної угоди, передбачених частиною 7 статті 474 КПК України, а тому дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, роз`яснивши її та з`ясувавши у обвинуваченого відомості про повне розуміння ним процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, дані про перебування на обліку у лікаря нарколога та психіатра відсутні, за характеристикою з місця проживання, скарг, заяв та претензій від мешканців будинку не надходило, а також наявність наведених вище обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для її затвердження, шляхом ухвалення вироку та призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

При цьому, суд враховує висновок досудової доповіді органу пробації відповідно до якого, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (в тому числі окремих осіб), на думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідно для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Також, виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, вищенаведені обставини справи, зокрема пом`якшуючі обставини, суд приходить до висновку, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання, і відповідно до ст. 75 КК України, вважає за можливе звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, адже така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченого та інтересами держави і суспільства, і буде достатньою для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні у виді домашнього арешту припинив свою дію 18.04.2026 та його продовження прокурором не зініціювалось.

Застосовані в межах даної справи заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту на майно (речові докази), після набрання даним вироком законної сили слід скасувати.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України. Разом з тим, вирішуючи долю речового доказу

Керуючись ст. 374, 468, 469, 472-475 КПК України,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 березня 2026 року, укладеної між прокурором ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000234 від 18.02.2026, з однієї сторони, та обвинуваченим у цьому ж провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншої сторони, за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні щодо обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та призначити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Після набрання вироком законної сили, скасувати арешти накладені ухвалами слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 25.02.2026 (справа № 463/1545/26, провадження № 1-кс/463/2110/26 та №463/1545/26, провадження №1-кс/463/2112/26) на наступні речі та предмети, а саме:

- пістолет з маркуванням CZ P-10 C, H 119301, калібр 9х19, який поміщено в спецпакет «НПУ» номер NYQ-0054138, із нанесенням характеризуючих написів;

- магазин для пістолету з написом 9мм в якому містились 7 (сім) патронів золотистого кольору, які поміщено в конверт «НПУ» номер NPU-4618738, із нанесенням характеризуючих написів;

- три фрагменти з металу сірого та жовтого кольору, які виявлено в приміщенні магазину «Looko» та поміщено в конверт «НПУ» номер NPU-4605542, із нанесенням характеризуючих написів;

- предмет візуально схожий на гільзу з металу жовтого кольору з маркуванням «S&B 25 9/19», який було виявлено на дорозі біля будинку № 11 по вул. Дорошенка та поміщено в конверт «НПУ» номер NPU-4605541, із нанесенням характеризуючих написів;

- два предмети візуально схожі на гільзи з металу жовтого кольору, з маркуванням «S&B 25 9/19», які було виявлено на дорозі біля будинку № 9 по вул. Дорошенка та поміщені в спецпакет «НПУ» номер CRI-1099594, із нанесенням характеризуючих написів.

Після набрання вироком законної сили, речові докази, а саме:

- пістолет з маркуванням CZ P-10 C, H 119301, калібр 9х19, який поміщено в спецпакет «НПУ» номер NYQ-0054138, із нанесенням характеризуючих написів та магазин для пістолету з написом 9 мм в якому містились 7 (сім) патронів золотистого кольору, які поміщено в конверт «НПУ» номер NPU-4618738, із нанесенням характеризуючих написів - повернути ОСОБА_4 за належністю;

- три фрагменти з металу сірого та жовтого кольору, які виявлено в приміщенні магазину «Looko» та поміщено в конверт «НПУ» номер NPU-4605542, із нанесенням характеризуючих написів; предмет візуально схожий на гільзу з металу жовтого кольору з маркуванням «S&B 25 9/19», який було виявлено на дорозі біля будинку № 11 по вул. Дорошенка та поміщено в конверт «НПУ» номер NPU-4605541, із нанесенням характеризуючих написів; два предмети візуально схожі на гільзи з металу жовтого кольору, з маркуванням «S&B 25 9/19», які було виявлено на дорозі біля будинку № 9 по вул. Дорошенка та поміщені в спецпакет «НПУ» номер CRI-1099594, із нанесенням характеризуючих написів залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень, визначених частиною 2 статті 473 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Роз`яснити, що умисне невиконання угоди засудженим є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1