Справа № 953/1652/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2026 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000001 від 06.01.2026 за ч.2 ст.190 КК України про арешт майна,

встановив:

13 лютого 2026 року до суду надійшло направлене 11.02.2026 поштою клопотання прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000001 від 06.01.2026 за ч.2 ст.190 КК України про арешт мобільного телефону ТМ «Motorola», IMEI НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , Мodel XT 2523-3, TYPE: MC43 C, ОСОБА_4 , MFR MOTOROLA MOBILITY, GU 14, 6FE, UK у корпусі зеленого кольору, без сім-карти, із забороною розпорядження, належного ОСОБА_5 , тимчасово вилученого 10.02.2026 під час огляду вказаних предметів.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор посилалась на здійснення ХРУП №1 ГУНП в Харківській області досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000001 від 06.01.2026 за ч.2 ст.190 КК України з обставин заволодіння невстановленою особою шахрайським шляхом мобільним телефоном ОСОБА_5 ; вилучення 10.02.2026 під час огляду майна, що відповідає критеріям ст.98 КПК України.

Прокурор, власник майна, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду клопотання, не з`явились, подали заяви про розгляд справи за своєї відсутності, клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, доходить наступного:

За направлення клопотання 11.01.2026 поштою слідчий суддя не вважає строк звернення із клопотанням пропущеним та розглядає його по суті.

З матеріалів клопотання вбачається здійснення ХРУП №1 ГУНП в Харківській області досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000001 від 06.01.2026 за ч.2 ст.190 КК України з обставин заволодіння невстановленою особою шахрайським шляхом мобільним телефоном ОСОБА_5

11.01.2026 під час огляду предметів вилучене майно, яке прокурор просить арештувати.

Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, знищення, використання, перетворення, пресування та відчуження майна. З метою забезпечення схоронності речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

При тому, ст.98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна в порядку п.1 ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Вилучене під час огляду предметів майно може містити на собі сліди кримінального правопорушення або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому клопотання підлягає задоволенню з шляхом накладення арешту з забороною розпорядження арештованим майном.

У відповідності до ч.4 ст.107 КПК України, за неприбуття до судового засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання не здійснюється.

Керуючись ст. 107, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт з забороною розпорядження на мобільний телефон ТМ «Motorola», IMEI НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , Мodel XT 2523-3, TYPE: MC43 C, ОСОБА_4 , MFR MOTOROLA MOBILITY, GU 14, 6FE, UK у корпусі зеленого кольору, без сім-карти,- належний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після проведення необхідних слідчих (розшукових) дій мобільний телефон ТМ «Motorola». IMEI НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 . Model XT 2523-3, TYPE: MC43 C, ОСОБА_4 , MFR MOTOROLA MOBILITY, GU 14, 6FE, UK у корпусі зеленого кольору, без сім-карти, - передати у користування власнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Попередити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про обов`язок збереження мобільного телефону ТМ «Motorola». IMEI НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 . Model XT 2523-3, TYPE: MC43 C, ОСОБА_4 , MFR MOTOROLA MOBILITY, GU 14, 6FE, UK у корпусі зеленого кольору, без сім-карти, до скасування судом арешту майна.

Зберігання арештованого майна здійснювати у порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, відсутніми при проголошенні в той же строк з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1