ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/1256/25 (1-кс/953/1824/26) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/518/26 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

підозрюваної - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2026 року, якою стосовно підозрюваної ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у межах кримінального провадження № 0000004 від 03.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою продовжено підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 03.06.2026 року, одна не більше ніж до проведення підготовчого судового засідання.

Також цією ухвалою покладено на ОСОБА_6 процесуальні обов`язки, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; не виїздити за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання: АДРЕСА_1 ; здати на зберігання до Центрального міжрегонального управління ДМС у м. Києві та києвській області закордонний паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_6 ; утрматись від спілкування з потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,, ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 ,, ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_14 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 ; свідками: ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , понятими, експертами та підозрюваними ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 ,, ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 .

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби. Поряд з цим просив, що у разі залишення цілодобового домашнього арешту, визначити право підозрюваної залишати місце мешкання під час дії сигналу «Повітряна тривога» для слідування в укриття, а також право залишати житло для звернення за медичною допомогою.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник вважав, що судом порушено конституційне право підозрюваної на працю, що є прямою загрозою існування сім`ї, застосувавши найсуворіший вид домашнього арешту, а саме цілодобовий. Вказував, що судом не встановлено порядок покидання квартири для направлення до укриття під час повітряної тривоги та для звернення за медичною допомогою. Посилався на відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а також вказував на існування міцних соціальних зв`язків. Вказував, що належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 цілком може забезпечити більш м`який запобіжний захід, який дозволить їй реалізувати право на працю, захист життя, лікування та догляд за матір`ю.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що свідчать відомості телефонного повідомлення, причин неявки суду не повідомив.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 422 та ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду справи, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі прокурора.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи підозрюваної ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що відділом розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000004 від 03.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.2,4,5 ст. 190 КК України.

20.03.2026 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 190 КК України.

23.03.2026 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, а саме до 09.04.2026 року.

02.04.2026 року прокурор звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваної ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилалася на фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 190 КК України, які підтвердив наданими до клопотання доказами. Також зазначав, що остання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні; може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також посилався на те, що застосування жодного із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2026 року задоволено клопотання прокурора та продовжено стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на неї певних процесуальних обов`язків.

Обґрунтовуючи таке рішення слідчий суддя встановив обґрунтованість підозри, існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України. Враховуючи наявність цих ризиків, обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваної, слідчий суддя дійшов висновку про можливість продовження стосовно неї запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням певних процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, до 03.06.2026 року, однак не більше ніж до проведення підготовчого судового засідання.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 176 КПК України до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, прокурора.

Згідно ч.2 ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі,на строк не більше двох місяців, як зазначено в ч. 6 ст. 181 КПК України. У разі необхідності, відповідно до ч.6 ст.194 КПК України, цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A,№ 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Вирішуючи клопотання прокурора по суті, слідчий суддя виходив з того, що з урахуванням ризиків, встановлених слідчим суддею, доведеністю прокурором неможливості застосування щодо підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу ніж цілодобовий домашній арешт, вважав за необхідне продовжити стосовно підозрюваної ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді саме цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, виходячи з наступного.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Відповідно до вимог ч.1 п.п.4,5 ст.277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України (арк. 133-142), вказано зміст підозри та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється остання із зазначенням статей (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих їй дій, передбачених ч.5 ст. 190 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у матеріалах кримінального провадження, а саме у: протоколах допиту потерпілих; протоколах огляду предметів БАДів; протоколу огляду від 05.08.2025 року оптичного носія на кому міститься інформація, отримана в ході проведення НСРД; протоколі огляду флеш-накопичувача від 08.11.2025 року; висновках експертів за результатами проведення комплексних судових експертиз; висновками спеціаліста професора національного фармацевтичного університету від 13.09.2025 року;

Враховуючи обсяг відомостей судового провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваної, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка відповідає вимогам ст.196 КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри та необхідності застосування стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який буде достатнім для запобігання ризикам, встановленим судом першої інстанції та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Поряд з цим належить врахувати, що відповідно до вимог ч.7 ст. 72 КК України, домашній арешт зараховується судом у строк покарання, а саме три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки з метою уникнення кримінальної відповідальності, так як ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, може вдатися до таких дій.

Надаючи оцінку можливості підозрюваною переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Крім того, слідчим суддею врахована практика ЄСПЛ, конкретні обставини справи, суворість покарання, яка є суттєвим, проте не єдиним елементом, що має враховуватись під час обрання запобіжного заходу, не може слугувати підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За викладених обставин, враховуючи існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на підозрювану певних процесуальних обов`язків в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваною покладних на неї процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про продовження стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а доводи апеляційної скарги правильності цього висновку не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції та вважає, що продовження строку дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Поряд з цим належить врахувати, що країна агресор систематично завдає дронові та ракетні удари по всі території України. Під час оголошення повітряної тривоги необхідно перебувати в укритті для забезпечення безпеки життю та здоров`ю.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про можливість ОСОБА_6 перебувати у найближчому укритті під час оголошення повітряної тривоги, з обов`язковим поверненням до місця відбування домашнього арешту після закінчення повітряної тривоги.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2026 року змінити в частині покладення на підозрювану процесуальних обов`язків.

Встановити можливість підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час оголошення повітряної тривоги перейти до найближчого укриття та перебувати там до закінчення відповідної тривоги, з обов`язковим поверненням до визначеного місця відбування домашнього арешту.

В решті ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2026 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді :