Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/3998/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року м. Київ

Слідча суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000496, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до Подільського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000496, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання вказує на те, що у провадженні СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000496 від 11.03.2025, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Крім того, у СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві перебувають виділені матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідування 09.01.2026, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.У подальшому кримінальне провадження №0000028 від 09.01.2026 об`єднано з кримінальним провадженням № 0000496 від 11.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом аналогічних протизаконних дій тих самих осіб. 11.02.2026 було винесено постанову про зміну кваліфікації з ч. 4 ст. 190 КК України на ч. 5 ст. 190 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що не пізніше квітня 2025 року ОСОБА_9 організував групу осіб з метою заволодіння грошовими коштами громадян країн Європейського Союзу та України, шляхом обману, а саме - продажу підроблених документів іноземних держав (паспортів, посвідчень водія, ID-карт тощо) під виглядом справжніх.

Для здійснення незаконної діяльності ОСОБА_9 залучив ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який організував проведення співбесід, навчання та інструктування нових учасників незаконної діяльності для подальшої їх роботи у «кол-центрах».

Також, для контролю за організацією діяльності осіб, які керують роботою «кол-центрів» до вказаної групи ОСОБА_9 залучено ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка контролювала та надавала вказівки щодо здійснення незаконної діяльності наступним особам; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка організовувала роботу з підбору осіб для роботи в «кол-центрах», їх навчання та забезпечення незаконної діяльності; а також ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

Вказані вище особи, працювали безпосередньо з рекрутованими працівниками «кол-центрів», забезпечували на своєму рівні, відповідно до відведеної злочинної ролі, діяльність «кол-центрів».

З метою реалізації злочинної діяльності учасники групи, а саме особи, яких для роботи в «кол-центрах» залучали ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , використовували мережу Інтернет та спеціально створені вебресурси, зокрема: ІНФОРМАЦІЯ_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, представляючись працівниками компаній «2DRIVE GROUP» та «TRAVELIGO», вводили громадян в оману щодо можливості легального дистанційного оформлення документів іноземних держав без відвідування офіційних органів влади, мотивуючи це, нібито, наданням неправомірної вигоди посадовим особам за кордоном.

При цьому, грошові кошти від потерпілих отримувалися через іноземні платіжні системи та криптовалютні гаманці із подальшим їх перерозподілом між учасниками злочинної діяльності.

Всі вказані вище особи, залучені ОСОБА_9 до злочинної діяльності, усвідомлювали протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, у вигляді спричинення матеріальної шкоди та бажаючи їх настання. Кожен учасник групи діяв за заздалегідь узгодженим планом відповідно до визначених організатором групи обов`язків.

Достеменно встановлено, що з квітня 2025 року за допомогою завчасно спланованих та координованих між усіма учасниками групи дій, введено в оману та ошукано більш як 150 осіб - громадян України та інших держав на загальну суму 17 861 251.

Потерпілі у вказаних кримінальних правопорушеннях, перерахували тільки на один криптогаманець, яким користувалась за попередньою змовою встановлена група осіб, та який має реквізити - НОМЕР_1, 413 747 USDT, що еквівалентно сумі 17 861 251 грн, станом на 05.02.2026 року, відповідно до курсу НБУ (43,1695).

Так, наприклад, потерпілий ОСОБА_19 , 28.11.2025, у спілкуванні з невстановленою особою на ім`я « ОСОБА_20 », яка діяла згідно із заздалегідь узгодженим з іншими учасниками групи планом, замовив пакет документів, із посвідчення водія Латвійської Республіки, виданого на ім`я ОСОБА_19 та перерахував на вказаний вище криптогаманець НОМЕР_1 1500 доларів США.

Таким чином, ОСОБА_9 організував групу осіб для вчинення шахрайських дій, до якої залучив ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , а також, в якості безпосереднього виконавця - невстановлену особу на ім`я « ОСОБА_20 », які за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману та зловживання довірою, заволоділи грошовими коштами потерпілих, які останні надавали з метою оформлення та виготовлення нібито законного водійського посвідчення іноземної держави, які насправді є підробленими.

Таким чином, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, шляхом обману та зловживання довірою, заволодів грошовими коштами потерпілого, в особливо великих розмірах, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 190 КК України.

11.03.2026 ОСОБА_13 було затримано працівниками правоохоронних органів у порядку ст. 208 КПК України.

11.03.2026 ОСОБА_13 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Слідчий вважає, що з метою забезпечення нормальної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання процесуальних рішень у справі, необхідно застосувати до підозрюваного ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою одночасно визначивши альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 998 400 грн, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, якими обґрунтовується необхідність застосування відносно ОСОБА_13 такого запобіжного заходу. Зокрема, на думку сторони обвинувачення, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може здійснити вищезазначені дії.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити. Зазначив, що 11.03.2026 ОСОБА_13 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України. Посилався на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисники підозрюваного ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання, посилались на необґрунтованість підозри. Зокрема, фактично підозра містить лише загальні формулювання щодо існування певної групи осіб та опису механізму ймовірного вчинення кримінального правопорушення, однак конкретні дії, які б індивідуалізували поведінку саме ОСОБА_13 у документі не наведені. Повідомлення про підозру та клопотання про застосування запобіжного заходу взагалі не містять жодних відомостей та відображення інформації, що свідчать про наявність складу кримінального правопорушення, зокрема взагалі відсутні відомості що вказують на наявність об`єктивної сторони складу злочину, орган досудового розслідування взагалі не вказує та не відображає які дії ОСОБА_13 сторона обвинувачення вважає такими що носять ознаки протиправних. Крім того, сторона захисту не розуміє чому сторона обвинувачення кваліфікує дії ОСОБА_13 саме за ч. 5 ст. 190 КК України із ознакою: «особливо великі розміри», враховуючи зміст інкримінованої підозри містить лише посилання на заподіяння невизначеним коло осіб, без будь-якого послання на відношення до ОСОБА_13 , потерпілому ОСОБА_19 збитку на суму 1500 доларів США, що еквівалентно сумі 66 150, 00 грн, станом на 13.03.2026, відповідно до курсу НБУ. Вочевидь ця сума не є «особливо великим розміром» заподіяння шкоди відповідно до примітки 1-5 до ст. 185 КК України. Також посилались на недоведеність ризиків. Зокрема, матеріали провадження не містять жодного іншого обґрунтування або посилання на існування відомостей, встановлених органом досудового розслідування, які могли б свідчити про потенційне вчинення ОСОБА_13 на даний час або у майбутньому будь-яких дій щодо наміру переховування від слідчого, прокурора або суду. Останній є громадянином України, все життя проживав в цій країні, раніше не судимий, має постійне місце проживання, в якому проживає разом із близьким родичем ОСОБА_21 та сином ОСОБА_22 , що не може не свідчити про міцність соціальних зв`язків та відсутності будь-якого наміру переховуватись від слідства. Окрім того, ризику переховування додатково можна запобігти шляхом покладення на ОСОБА_23 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Ні клопотання, ні додані до нього копії матеріалів, не містять у собі жодних об`єктивних відомостей, або хоча б посилання чи зазначення на потенційне існування таких відомостей, які б свідчили про факти здійснення під час досудового розслідування або потенційну можливість здійснення у майбутньому будь-яких дій з боку особисто ОСОБА_13 або інших осіб, які б могли бути оцінені як ризик знищити, спотворити або сховати речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Також матеріалами клопотання не підтверджено фактично наявності в діях ОСОБА_13 можливості незаконно впливати на свідків у провадженні та наявність такого авторитету на який посилається сторона обвинувачення. Зауважили, що у разі обрання альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, то слід застосувати мінімальний розмір застави, якого буде цілком достатньо для забезпечення і в подальшому належної поведінки особи. Просили відмовити у задоволенні клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_13 в судовому засіданні підтримав позицію захисників.

Заслухавши прокурора, захисників та підозрюваного, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідча суддя дійшла наступних висновків.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких зокрема віднесені запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 176 та ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 176 КПК України тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні слідчого відділу Подільського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000496, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Подільською окружною прокуратурою міста Києва.

11.03.2026 ОСОБА_13 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 190 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_13 віднесено до категорії особливо тяжких злочинів та за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

У судовому засіданні слідчою суддею встановлено, що копію клопотання органу досудового розслідування та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний та його захисники отримали у встановлений ч. 2 ст. 184 КПК України строк.

Слідча суддя перевірила наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, що підтверджується наступними доказами: заявою ОСОБА_24 , протоколом допиту свідка ОСОБА_24 від 24.03.2025; протоколом огляду відкритих джерел від 24.03.2025; листом щодо виконання доручення, заявою ОСОБА_19 , від 30.12.2025; протоколами допиту в якості потерпілого ОСОБА_19 ; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії (зняття інформації з електронних інформаційних систем, а саме портативних-обчислювальних машин) від 17.11.2025; протоколом про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 23.10.2025; висновком експерта № 2340/19 від 20.01.2026; протоколом огляду криптогаманця від 05.02.2026, протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії (зняття інформації з електронних інформаційних систем, а саме портативних-обчислювальних машин) від 08.01.2026, протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії (зняття інформації з електронних інформаційних систем, а саме портативних-обчислювальних машин) від 09.01.2026, протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії (зняття інформації з електронних інформаційних систем, а саме портативних-обчислювальних машин) від 10.01.2026.

Оцінка критерію обґрунтованості підозри здійснюється слідчою суддею з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у пункті 48 рішення від 13.11.2007 року у справі «Чеботарь проти Молдови», а також у пункті 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.

Таким чином, оцінюючи наведені прокурором докази обґрунтованості підозри, слідча суддя дійшла висновку, що стороною обвинувачення зібрані у встановленому законом порядку фактичні дані, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, та про причетність ОСОБА_13 до його вчинення.

Водночас слідча суддя зауважує, що в цьому випадку дотримано стандарт доказування «обґрунтована підозра», який є найнижчим стандартом доказування у кримінальному процесі та не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення, проте є достатнім для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. При цьому, доведення стороною обвинувачення вини ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, має відбутись за найвищим стандартом доказування «поза розумним сумнівом» у змагальному судовому процесі під час розгляду справи по суті.

При цьому слідча суддя враховує те, що доводи сторони захисту щодо необґрунтованості повідомленої підозри, за своєю суттю зводяться до оцінки наявних у сторони обвинувачення доказів з точки зору їх належності, допустимості і достатності для висновку про остаточну винуватість підозрюваного, що виходить за межі повноважень слідчого судді під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Оцінку таким доказам і кінцевий висновок щодо винуватості особи має надати суд під час розгляду справи по суті.

Оцінюючи наявність на даний час ризиків у кримінальному провадженні, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, слідча суддя встановила наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як зазначено у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту встановлено наявність наступних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний ОСОБА_13 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином.

Щодо наявності ризику переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Як вже зазначалось вище, інкриміноване ОСОБА_13 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 190 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину. Зазначена обставина вже сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів слідства та суду.

З врахуванням викладеного, на думку слідчої судді, тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та суворість призначення покарання за його вчинення у випадку визнання особи винуватою, на даному етапі досудового розслідування може свідчити про наявність ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування чи суду.

Враховуючи викладене, підозрюваний ОСОБА_25 з метою уникнення покарання, яке йому загрожує у разі визнання його вини, може здійснити спроби переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тобто існує реальний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також слідча суддя вважає наявним ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд зможе обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто, якщо свідки допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Цей незаконний вплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на підозрюваного як на особу, причетну до вчинення кримінального правопорушення, так і свідків, які можуть надати показання щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються підозрюваному та не мають безпосереднього зв`язку із його особою.

Отже, при встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні, слідча суддя враховує те, що вказаний ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, та дослідження їх судом.

Разом з тим, слідча суддя дійшла висновку, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також, слідча суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України враховує відомості щодо особи підозрюваного ОСОБА_13 , який є громадянином України, неодружений, має на утриманні неповнолітнього сина, має вищу освіту, допомагає в утриманні непрацюючому батькові, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Слідча суддя зауважує, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Отже, стороною обвинувачення доведено обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Разом з тим, встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обставини справи та відомості щодо особи підозрюваного свідчать про можливість застосування до ОСОБА_13 більш м`якого запобіжного заходу.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 176 та ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт є одним із видів запобіжних заходів та полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 2 ст. 181 КПК України).

За таких обставин, слідча суддя приходить до переконання, що на даному етапі досудового розслідування об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання вказаним ризикам є застосування відносно підозрюваного ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із покладанням на нього наступних обов`язків: не відлучатися із міста Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; заборонити залишати місце свого проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Статтею 205 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Керуючись ст. 176-178, 182, 183, 193 - 194, 309 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000496, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, - задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_13 наступні обов`язки:

- не відлучатися із міста Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- заборонити залишати місце свого проживання, а саме адресу: АДРЕСА_1 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали та обов`язків визначити до 11.05.2026 включно, тобто в межах строку досудового розслідування.

Копію даної ухвали передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у зазначеному кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідча суддя ОСОБА_1