Справа №339/94/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.26 м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника заявника - адвоката ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції клопотання Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Карпатський лісовий офіс" Державного підприємства "Ліси України" про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000035 від 24.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Карпатський лісовий офіс" ДП "Ліси України" звернувся до суду із клопотанням, у якому просить скасувати арешт на майно, який накладений ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 29.01.2026 у справі № 343/139/26, а саме на колоди деревини породи "бук" у кількості 19 штук, який полягає у позбавленні права на відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном, а також зобов`язати орган досудового розслідування повернути майно законному власнику - ДП "Ліси України" в особі філії "Карпатський лісовий офіс" ДП "Ліси України".

Представник заявника - власника майна, адвокат ОСОБА_4 , який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, клопотання про скасування арешту майна підтримав, просив задоволити. Зазначив, що на даний час в межах кримінального провадження проведено всі необхідні слідчі дії, в тому числі експертизи. Досудове розслідування завершено, а обвинувальний акт скеровано до суду. Обвинувачений оплатив завдану ДП "Ліси України" шкоду. Таким чином, застосований арешт безпідставно обмежує право власника на володіння, користування та розпорядження деревиною, вартість останньої зменшується, а відтак просить скасувати накладений ухвалою слідчого судді арешт.

У судовому засіданні прокурор повідомив, що кримінальне провадження № 0000035 від 24.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, перебуває на розгляді в Болехівському міському суді - призначено підготовче засідання. Скасування арешту на деревину є передчасним, оскільки деревина визнана речовим доказом.

Представник потерпілого заперечив щодо задоволення клопотання, зазначив що деревина не є швидкопсувним продуктом.

Суддя, вислухавши представника заявника - власника майна, прокурора та представника потерпілого, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали дійшов до наступного висновку.

Постановою слідчого від 24 січня 2026 року визнано речовим доказом колоди деревини «бук» в кількості 19 штук.

Ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 29.01.2026 накладено арешт на тимчасово вилучені під час огляду місця події 23 січня 2026 року, у тому числі, колоди деревини породи "бук" у кількості 19 штук.

Згідно із даними із витягу ЄРДР, матеріали кримінального провадження № 0000035 від 24.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, 20.02.2026 направлені до Болехівського міського суду Івано-Франківської області.

Ухвалою Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 26.02.2026, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000035 від 24.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, призначено підготовче судове засідання.

У частині першій ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно із абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, які визначеним у ч. 1 ст. 7 КПК України.

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання у право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ проти Об`єднаного Королівства"). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі "Раймондо проти Італії" (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності у зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1. Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п. 35).

В ході розгляду клопотання суд встановив, що по даному кримінальному провадженні триває підготовче судове засідання, а тому заходи забезпечення кримінального провадження на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт деревини, яка являється предметом кримінального правопорушення та речовим доказом. Скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна на стадії підготовчого судового засідання є передчасним та таким, що може надалі перешкодити кримінальному провадженню.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

У зв`язку із викладеним, у задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 174, 392 КПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Карпатський лісовий офіс" ДП "Ліси України" про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000035 від 23.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя ОСОБА_1