Житомирський апеляційний суд
Справа №296/955/26 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/118/26
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29 січня 2026 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосовано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29 січня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосовано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України строком до 23 березня 2026 року.

Своє рішення слідчий обґрунтував тим, що під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та враховуючи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку про доцільність застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_6 , шляхом заборони залишати в період з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин житло за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 , строком на 60 діб. Покласти на підозрюваного відповідні обов`язки.

Прокурор вважає, що слідим суддею в повній мірі не враховані обставин підозри, встановлені ризики, вказує, що при врученні підозрюваному копій матеріалів справи йому стали відомі дані про потерпілого та свідків, а тому існує ризик впливу на них.

Крім того, на даний час свідки судом не допитані та докази не досліджені.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, заперечення захисника та підозрюваного, перевіривши ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 370 КПК України, передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий суддя врахував дані, які характеризують підозрюваного ОСОБА_6 , відповідно до яких останній раніше не судимий та дійшов висновку про наявність обґрунтованості підозри за ч.1 ст.122 КК України, ризики про які вказує слідчий у клопотанні, вважав не доведеним, а тому прийшов до переконання про можливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Однак, на думку колегії суддів, висновки слідчого судді про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу є необґрунтованими та передчасними.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним в клопотанні.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

При цьому, згідно з вимогами чинного кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя, суд, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, не вправі вирішувати питання щодо наявності чи відсутності в діях особи винуватості, а лише зобов`язаний встановити, що сукупність зібраних доказів дає підстави вважати про ймовірну причетність особи до інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Перевіривши надані матеріали провадження у відповідності до вище зазначених вимог закону, не вдаючись до оцінки наявності чи відсутності в діях ОСОБА_6 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, а лише перевіряючи зібрані докази з точки зору наявності чи відсутності обґрунтованої підозри останнього у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів приходить до висновку, що ті факти та інформація, яка в них міститься, є достатньою для того, щоб вважати, що підозра про ймовірну причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.

При цьому апеляційний суд вважає, що слідчий суддя прийшов до помилкового висновку, що відсутні ризики, передбачені п.п. 3, 5 ч.1 ст.177 КК України про які вказує прокурор.

На переконання колегії суддів, ризик незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України належним чином доведений прокурором.

Під час вручення підозрюваному ОСОБА_6 копій матеріалів кримінального провадження йому стали відомі контактні дані потерпілого ОСОБА_9 і свідків, місця їх проживання, тому в разі не перебування під домашнім арештом та не покладенням на нього процесуальних обов`язків підозрюваний може незаконно впливати на них шляхом переконання, залякування, підкупу чи схиляння до зміни наданих ними показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності

Крім того, про неможливість запобігти вказаному ризику свідчить і той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів, передбачений ст. 23 КПК України потерпілий та свідки ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть братись в основу вироку.

Також на даний час існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення вчиненого проти життя та здоров`я особи за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років, а тому усвідомлюючи реальність покарання та знаючи місце проживання потерпілого ОСОБА_9 , він може продовжити вчиняти стосовно останнього кримінальне правопорушення з метою залякування та зміни показів.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи сторони обвинувачення щодо наявності ризиків щодо незаконного впливу на потерпілого свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 .

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, яке є нетяжким злочином, направлене проти життя та здоров`я особи, на даний час він є військовослужбовцем.

Апеляційний суд вважає, при застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час не буде обмежено його право на працю та можливості утримувати себе.

Разом з тим, такий запобіжний захід, забезпечує можливість правоохоронних органів здійснювати контроль за дотриманням підозрюваним процесуальних обов`язків.

Такий вид запобіжного заходу відповідає особі підозрюваного, тяжкості кримінального правопорушення, яке інкримінуються ОСОБА_6 та є співмірним з існуючими ризиками, передбаченими п.п.3, 5 ч.1 ст.177 КК України.

Більш м`які запобіжні заходи, на думку колегії суддів, на даний час, не зможуть запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .

Таким чином, апеляційний суд вважає, що нічний домашній арешт є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у вказаному кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування.

Разом з тим, апеляційний суд перевіряє законність рішення слідчого судді на момент його постановлення, а тому встановлює строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний період доби до 23 березня 2026 року, а не як просить прокурор в апеляційній скарзі на 60 днів.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29 січня 2026 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосовано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою застосувати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:

1)не залишати своє місце проживання, а саме квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 з 21:00 год. до 06:00 год;

2)прибувати до слідчого, прокурора, суду, відповідно до стадії кримінального провадження, на кожну вимогу;

3) не відлучатися за межі Житомирської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

4) утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_9 , іншим підозрюваним у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16

5) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Строк дії обов`язків до 23 березня 2026 року.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: