УХВАЛА

25 березня 2026 року

м. Київ

справа № 144/1921/24

провадження № 51-1112ск26

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , на вирок Вінницького апеляційного суду від 25 вересня 2025 року, а також клопотання про поновлення строку касаційного оскарження,

встановив:

Не погоджуючись із зазначеним вище судовим рішенням, захисник після закінчення строку касаційного оскарження подав до Верховного Суду касаційну скаргу та порушив питання про поновлення указаного строку.

Поважність причин пропуску строку касаційного оскарження скаржник обґрунтовує тим, що засудженому ОСОБА_4 не забезпечено право на захист під час розгляду апеляційної скарги потерпілого; ОСОБА_4 був затриманий на виконання вироку на наступний день після ухвалення рішення апеляційного суду; засуджений не міг подати касаційну скаргу та не мав можливості залучити захисника, тому, перебуваючи в колонії, двічі звертався щодо призначення йому захисника.

Крім того, касатор зауважує, що його призначено для здійснення захисту засудженого поза межами строку касаційного оскарження.

За таких обставин засуджений ОСОБА_4 , на переконання захисника, пропустив строк касаційного оскарження з поважних причин.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Так, Вінницький апеляційний суд проголосив оскаржуваний вирок 25 вересня 2025 року, тому останнім днем подання касаційної скарги до Суду для учасників судового провадження було 26 грудня 2025 року (четвер). Проте захисник звернувся з цією касаційною скаргою лише 19 березня 2026 року (згідно з відбитком поштового штемпеля на конверті), тобто поза межами строку на касаційне оскарження.

Колегія суддів додатково вважає за необхідне зазначити, що приписи ст. 116 КПК визначають обов`язок щодо вчинення процесуальних дій у встановлені цим Кодексом строки. Указаними положеннями КПК чітко обумовлений характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників провадження проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їхню реалізацію таким чином, щоб не допустити зволікання, зокрема щодо подання касаційної скарги з дотриманням встановленого строку.

Частиною 1 ст. 117 КПК визначено, окрім іншого, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

За сталою практикою Верховного Суду під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Правило початку перебігу строку на касаційне оскарження, визначене ст. 426 КПК, є загальним для всіх учасників кримінального провадження за винятком засудженого, який перебуває під вартою. До того ж указані приписи закону не передбачають привілею щодо окремого обчислення строків на касаційне оскарження для кожного нового захисника чи представника, залученого у кримінальному провадженні для надання правової допомоги вже після ухвалення судом судового рішення, яке оскаржується, а тим більше поза межами строків його оскарження. Такі положення, встановлені КПК, мають на меті гарантувати забезпечення принципу правової визначеності, який є одним із елементів принципу верховенства права, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, а учасники кримінального провадження після закінчення відповідних строків оскарження не перебували у стані правової невизначеності.

У зв`язку з цим призначення 12 січня 2026 року Північним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги адвоката ОСОБА_5 для здійснення захисту засудженого ОСОБА_4 , тобто після закінчення строку на касаційне оскарження, не може розглядатися як підстава для поновлення цьому захиснику строку на касаційне оскарження.

Викладені у касаційній скарзі доводи скаржника про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження засудженим ОСОБА_4 не є слушними, оскільки указані захисником аргументи щодо порушеного питання стосуються засудженого, який є самостійним учасником кримінального провадження, наділеним правом на касаційне оскарження судових рішень, проте наразі касаційна скарга ОСОБА_4 до Суду не надходила.

З урахуванням зазначеного, обставини, наведені захисником у касаційній скарзі, не можуть бути підставою для поновлення йому строку касаційного оскарження, оскільки вони стосуються засудженого.

З огляду на викладене вище Верховний Суд дійшов висновку, що зазначені захисником обґрунтування щодо поновлення строку не підтверджують наявності у нього поважних причин пропуску строку касаційного оскарження судових рішень, тому клопотання про поновлення цього строку необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку на касаційне оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Отже, згідно із зазначеними приписами КПК, касаційну скаргу необхідно повернути, оскільки захисник ОСОБА_5 подав її після закінчення строку касаційного оскарження, а підстав для поновлення пропущеного строку немає.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про поновлення строку касаційного оскарження вироку Вінницького апеляційного суду від 25 вересня 2025 року залишити без задоволення.

Повернути захиснику ОСОБА_5 касаційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3