Справа №591/72/26 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/165/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

заявника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 09 січня 2026 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадової особи УСБ України в Сумській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення за заявою від 09 грудня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 09 січня 2026 року ОСОБА_6 було відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність посадової особи УСБ України в Сумській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 09 грудня 2025 року про вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , передбачених ст. 163, 435-1 КК України.

Своє рішення слідчий суддя вмотивував тим, що у заяві ОСОБА_6 достатніх даних, які б могли свідчити про вчинення вказаних кримінальних правопорушень не навів, а тому, невнесення службовою особою УСБУ відомостей до ЄРДР було обґрунтованим.

Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_6 звернувся до апеляційною суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 09 січня 2026 року, постановити нову ухвалу, якою зобов`язати начальника СВ УСБУ в Сумській області ОСОБА_9 , як службову особу, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв та повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень, внести дані до ЄРДР за його заявою від 09 грудня 2025 року щодо вчинення організованою групою осіб кримінальних правопорушень передбачених ст.28, ст.111, ч.2 ст.114-2, ч.2 ст. 163, ст. 182 КК України та приступити до проведення досудового розслідування. Визнати його ( ОСОБА_6 ) потерпілим на надати йому відповідні документи.

В обґрунтування своїх вимог, апелянт посилається на те, що він до Служби Безпеки України направив заяву про вчинення організованою групою осіб кримінальних правопорушень передбачених ст.28, ст.111, ч.2 ст. 163, ч.1,2 ст. 435-1 КК України та на підставі наведених фактів та письмових доказів просив внести дані до ЄРДР, розпочати досудове розслідування, а підслідність вказаного кримінального провадження визнати за УСБУ в Сумській області, згідно ч. 7 ст. 214 КПК України. Ця заява була ним належним чином оформлена, вручив він її 11 грудня 2025 року, однак, 23 грудня 2025 року отримав відповідь, в якій було зазначено, що Головним СУ СБУ в межах компетенції було розглянуто його заяву щодо можливого вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 злочинів проти основ національної безпеки України та з інших питань, та направлено вказану заяву для розгляду та прийняття рішення до СВ УСБУ в Сумській області, відповідно до положень ст. 218 КПК України. 07 січня 2026 року він отримав лист за підписом начальника СВ УСБУ в Сумській області ОСОБА_9 , в якому, зокрема, було зазначено, що у заяві не наведено обставин не вказано наявність підтверджуючих даних про конкретну подію злочину, а саме, час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення злочину, відносно яких необхідно здійснити реєстрацію в ЄРДР, на підставі ст. 214 КПК України та проводити досудове розслідування.

На думку апелянта, у такий спосіб начальником слідчого відділу УСБУ в Сумській області ОСОБА_9 , як службовою особою уповноваженої на прийняття та реєстрацію заяв та повідомлень про вчинення злочину, здійснено свідоме порушення ч. 1 ст. 214 КПК України, оскільки у заяві від 09 грудня 2025 року він ( ОСОБА_6 ) вичерпано навів обставини вчинення кримінального злочину, вказав на осіб які його вчинили та додав письмові докази на п`яти аркушах та зазначив попередню правову кваліфікацію. Вказані обставини стали підставою для його звернення до слідчого судді зі скаргою, у задоволенні якої було відмовлено з тих підстав, що вищезазначена заява не є заявою про вчинений злочин, оскільки вона носить узагальнений характер, викладена в формі припущень заявника, ґрунтується на його безпідставних власних міркуваннях щодо вказаних фактів, які стосуються вказаних обставин, власної оцінки дій та пропозиції наведених осіб та власного тлумачення нормативно-правових актів та не містить наведення об`єктивної сторони будь-якого діяння, а сам по собі факт висвітлення тієї чи іншої інформації, з якою не погоджується сторона, не може слугувати підставою для внесення даних до ЄРДР, оскільки такі правовідносини носять цивільно- правовий характер.

При цьому, як вказує апелянт, слідчим суддею не було звернуто увагу на обставини порушення таємниці листування саме між військовими частинами, яка стала доступною ОСОБА_10 та ОСОБА_8 як стороннім особам та поширена ними широкому колу осіб, що 09 грудня 2025 року ОСОБА_11 у мережі «Facebook» на належних йому сторінках « ОСОБА_12 » та «Один дома Суми», розмістив публікацію під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » яку з метою більшого охоплення людей і більшого приниження, поширив на своїй однойменній сторінці та додав коментар. У згаданій публікації ОСОБА_11 припустився приниженню його ( ОСОБА_6 ) честі та гідності як військовослужбовця та поставив під сумнів його особисті заслуги перед державою, які він здійснив з ризиком для життя при захисті та обороні України та Сумщини. У створеній та поширеній публікації, ОСОБА_11 повідомляє про наявність у нього інформації з обмеженим доступом, інформації та письмових доказів не вчинення мною героїчних вчинків, інформації щодо проходження мною служби та участі у заходах оборони об`єктів критичної інфраструктури і виставив фотографії листування між військовими частинами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

На думку апелянта, у діях ОСОБА_13 наявні ознаки злочинів, передбачених ст.28, ст.111, ч. 2 ст.114-2, ч. 2 ст. 163, ст. 182 КК України, за якими, на підставі його заяви від 09 грудня 2025 року, саме уповноваженою особою УСБУ в Сумській області ОСОБА_9 мають бути внесені дані до ЄРДР, а невнесення таких даних свідчить про бездіяльність, яка безпідставно не була встановлена слідчим суддею.

Про призначення даної справи до апеляційного розгляду прокурор у кримінальному провадженні звернулась до апеляційного суду з заявою, в якій просила провести судове засідання без її участі, з додатковим зазначенням, що вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та просить її залишити без зміни.

А тому, заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного рішення слідчого судді та доводів апеляційної скарги, заявника ОСОБА_6 , який підтримав свої вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі, перевіривши матеріали даного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вищезазначені вимоги Закону слідчим суддею в повному дотримано не було, з огляду на наступне.

Так, положеннями ст. 214 КПК України встановлено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Порядок внесення відомостей до ЄРДР також врегульований Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Генерального прокурора України № 298 від 30 червня 2020 року, згідно з пунктом 2 глави 1 розділу ІІ «Порядок формування та ведення Реєстру» якого, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема містити короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

При цьому, у пункті 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18 зазначено, що у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Отже, за відсутності правових підстав слідчий суддя не позбавлений можливості відмовити у задоволенні скарги щодо зобов`язання внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

З матеріалів, які надійшли до апеляційного суду вбачається, що ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність посадової особи Служби Безпеки України, яка полягала у невнесенні відомостей до ЄРДР за його заявою від 09 грудня 2025 року про вчинення під час війни організованою групою осіб кримінальних правопорушень передбачених ст. 28, ст. 111, ч. 2 ст. 163 та ч. 1-2 ст. 435-1 КК України.

Заявник вказував, що у своїй заяві він вичерпано навів обставини вчинення кримінального злочину, вказав на осіб, які його вчинили, додав письмові докази на п`яти аркушах та зазначив попередню правову кваліфікацію. 23 грудня 2025 року він отримую відповідь від 18 грудня 2025 року за № 6/2-20996, за підписом першого заступника начальника Головного управління ОСОБА_14 , в якій було зазначено, що Головним слідчим управлінням СБ України, в межах компетенції, розглянуто його заяву від 09 грудня 2025 року щодо можливого вчинення злочинів проти основ національної безпеки України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також з інших питань, і, відповідно до положень ст. 218 КПК України, направлено її для розгляду та прийняття рішення до слідчого відділу УСБУ в Сумській області. 07 січня 2026 року він отримав лист від 26 грудня 2025 року №6/3048 за підписом начальника слідчого відділу УСБУ в Сумській області ОСОБА_15 , в якому, окрім іншого, було зазначено, що у його заяві від 09 грудня 2025 року не наведено обставин щодо наявності відомостей та не вказано наявність підтверджуючих даних про конкретну подію злочину, передбачених відповідною статтею Особливої частини КК України (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) відносно яких необхідно здійснити реєстрацію в ЄРДР, на підставі ст. 214 КПК України та проводити досудове розслідування.

Такі дії начальника слідчого відділу УСБУ в Сумській області ОСОБА_15 були розцінені ОСОБА_6 як умисне порушення ч. 1 та 4 ст. 214 КПК України та спроба приховати злочини, вчинені проти честі та гідності ветерана російсько-української війни та порушення таємниці листування між військовими частинами, що і стало підставою для його звернення зі скаргою до слідчого судді, за результатом розгляду якої заявник просив зобов`язати начальника СВ УСБУ в Сумській області ОСОБА_9 , як службову особу, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв та повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень, внести дані до ЄРДР за його заявою від 09 грудня 2025 року щодо вчинення організованою групою осіб кримінальних правопорушень передбачених ст.28, ст.111, ч.2 ст. 163, ч.1,2 ст. 435-1 КК України, приступити до проведення досудового розслідування, визнати його потерпілим на надати йому відповідні документи.

Оскаржуваним судовим рішенням, ОСОБА_6 у задоволенні вказаної скарги було відмовлено, і такого висновку слідчий суддя дійшов з посиланням на те, що його заява від 09 грудня 2025 року не є заявою про вчинений злочин, в ній не наведені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, а зазначаються дії, які він вважає неправомірними та наводиться інформація, яку він вважає неправдивою, тобто, вказане звернення є фактичною незгодою заявника з дописами вказаних ним осіб в соціальній мережі, без наведення достатніх відомостей, які б свідчили про те, що такі дії є злочинними та які можуть бути оскаржені у порядку цивільного судочинства.

Однак, з таким висновком колегія суддів погодитись не може та вважає, що під час розгляду скарги ОСОБА_6 слідчим суддею не взято до уваги як вищезазначені вимоги закону, так і те, що на стадії вирішення питання про внесення відомостей до ЄРДР, повідомлені заявником у заяві про вчинення злочину обставини перевіряються лише на предмет наявності достатніх даних, які можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою кримінально караного діяння, а здійснення оцінки фактичних обставин заяви про кримінальне правопорушення, є неприпустимою.

З метою належного дотримання процесуальних вимог щодо розгляду скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення, слідчий суддя, в межах визначених Законом повноважень, мав лише перевірити законність вказаного факту та чи було при цьому дотримано вимоги ст. 214 КПК України.

Крім того, висновок слідчого судді, викладений в оскаржуваній ухвалі є необґрунтованим і з тих підстав, що у заяві від 09 грудня 2025 року ОСОБА_6 конкретно вказував осіб ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та особи з числа командування військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , які, на його думку вчинили вказані ним злочини, у який спосіб були вчинені протиправні дії, у чому саме вони виразились розміщення критичні публікації інформації з обмеженим доступом у мережі «Facebook» на сторінці «Mykhailo Kurochkin» та «Один дома Суми» під назвою «ГЕРОЙ ЗА ВЛАСНОЮ ВЕРСІЄЮ» ГОТУЙСЯ ЗНІМАТИ НАГОРОДИ», яка, як зазначив заявник, принижує його честь гідність як військовослужбовця та поставила під сумнів його особисті заслуги перед державною, і ці обставини, як вважав останній, мали бути перевірені заходами кримінально-правового характеру, вжитими правоохоронним органом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_6 від 09 грудня 2025 року відповідає вимогам ч. 5 ст. 214 КПК України і містить достатньо відомостей про виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, а висновок слідчого судді про те, що це повідомлення є фактичною незгодою заявника з дописами вказаних ним осіб в соціальній мережі, без наведення достатніх відомостей, які б свідчили про те, що такі дії є злочинними, та які можуть бути оскаржені у порядку цивільного судочинства, помилковим.

З врахуванням вищевказаного, колегія суддів вважає, що постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 з зазначених у вказаному судовому рішенні підстав, слідчий суддя не врахував обставин, які мали значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, тобто допустив істотні порушення кримінального процесуального закону, що відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.409 КПК України, є підставою для його скасування судом апеляційної інстанції, з постановленням, відповідно до п.2 ч.3 ст.407 КПК України, нової ухвали, на задоволення в цій частині вимог апелянта.

Разом з тим, при прийнятті нової ухвали, колегія суддів враховує, що ОСОБА_6 вже звертався зі скаргою на бездіяльність службових осіб Сумської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за його заявою від 11 грудня 2025 року щодо вчинення організованою групою осіб кримінальних правопорушень передбачених ст.28, ст.111, ч.2 ст.114-2 та ч.2 ст. 163 КК України, у задоволенні якої ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 18 грудня 2025 року було відмовлено.

Вказана ухвала була переглянута в апеляційному порядку, за результатом розгляду якого ухвалою колегії суддів від 15 січня 2026 року рішення слідчого судді було скасовано та постановлено нову ухвалу, якою, на задоволення скарги ОСОБА_6 , зобов`язано уповноважену особу Сумської обласної прокуратури внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 11 грудня 2025 року.

При цьому, зі змісту рішення, яке було постановлено колегією суддів, вбачається, що у зазначеній заяві про вчинення злочинів, ОСОБА_6 висловлював незгоду з діями ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та осіб з числа командування військової частини НОМЕР_1 , з посиланням на розміщення у соціальній мережі «Facebook» на сторінці «Mykhailo Kurochkin» та «Один дома Суми» критичні публікації «А ЗА ЩО ЙОМУ УБД» та «ГЕРОЙ ЗА ВЛАСНОЮ ВЕРСІЄЮ» ГОТУЙСЯ ЗНІМАТИ НАГОРОДИ».

Предметом розгляду даного кримінального провадження є скарга ОСОБА_6 на бездіяльність посадової особи УСБ України в Сумській області, що полягає у невнесенні даних за його заявою від 09 грудня 2025 року, в якій вказуються ті ж самі обставини та ті ж самі особи, що і у заяві від 11 грудня 2025 року, тобто, ці дві заяви є аналогічними, і відрізняє їх лише те, що подані вони були до різних правоохоронних органів.

Оскільки на підставі ухвали колегії суддів, уповноваженою особою Сумської обласної прокуратури, до ЄРДР будуть внесені дані за заявою ОСОБА_6 від 11 грудня 2025 року та розпочнеться досудове розслідування, внесення даних до реєстру за заявою останнього від 09 грудня 2025 року призведе до повторного внесення відомостей, які вже були внесені, що є неприпустимим згідно з процесуальним законом України.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів не вбачає законних підстав для зобов`язання начальника СВ УСБУ в Сумській області внести дані до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 від 09 грудня 2025 року та з метою недопущення штучного збільшення кримінальних проваджень, вважає за необхідне відмовити заявникові у задоволенні поданої ним скарги на бездіяльність посадових осіб вказаного правоохоронного органу, частково задовольнивши, у такий спосіб, подану ним апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 09 січня 2026 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадової особи УСБ України в Сумській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення за заявою від 09 грудня 2025 року, скасувати, у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадової особи Служби безпеки України, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 від 09 грудня 2025 року про вчинення кримінальних правопорушень.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4