Справа № 487/1015/26
Провадження № 1-кс/487/1048/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) територіального управління державного бюро розслідувань у м. Мелітополі ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000009 від 18.01.2022 року до підозрюваного ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України

ВСТАНОВИВ:

11.02.2026 року слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) територіального управління державного бюро розслідувань у м. Мелітополі ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді із указаним клопотанням, у якому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, а саме злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким, вказують на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та свідчать про те, що останній, переховуючись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати вчинення злочину, у якому підозрюється, а також іншим чином перешкоджати його розслідуванню. З урахуванням неможливості запобігання вищенаведеним ризикам у інший спосіб, ніж обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу стосовно підозрюваного не вбачається.

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000009 від 18.01.2022, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що командир 1-го патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 06.09.1997 склав військову присягу на вірність народові України та був призначений на цю посаду наказом від 08.05.2012 № 45, усвідомлюючи покладені на нього законом обов`язки, діючи умисно, всупереч вимогам статей 17, 65, 68 Конституції України, статей 1, 2 Закону України «Про внутрішні війська Міністерства внутрішніх справ України», статей 1, 12 Закону України «Про оборону України», статей 1, 2 Закону України «Про Збройні Сили України», а також положенням військових статутів, не виконав обов`язку щодо захисту суверенітету та територіальної цілісності України, натомість перейшов на бік збройних сил Російської Федерації держави-агресора, чим умисно вчинив дії на шкоду обороноздатності, державній безпеці та суверенітету України.

Так, згідно зі статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_6 06.09.1997 склав Військову присягу, якою взяв на себе обов`язок бути вірним і відданим народу України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно дотримуватись Конституції і законів України, зберігати державну і військову таємницю, захищати українську державу, непохитно стояти на сторожі її свободи і незалежності, присягнув ніколи не зрадити народу України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.03.2014 №248 «Про передислокацію військових частин (підрозділів, установ) внутрішніх військ МВС України з тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України», окрім іншого, військову частину НОМЕР_1 зобов`язано невідкладно передислокуватись з тимчасово окупованої території АР Крим та міста Севастополя до м. Херсона.

Однак, діючи всупереч присяги, реалізуючи свій злочинний умисел на державну зраду, спрямовану на перехід на бік ворога в умовах збройної агресії Російської Федерації проти України, полковник ОСОБА_6 не виконав наказ Міністерства внутрішніх справ України від 26.03.2014 №248, залишившись на території тимчасово окупованої ворогом Автономної Республіки Крим, 05.04.2014 отримав паспорт громадянина РФ, а у період з 15.04.2014 (дата реєстрації військової частини) по 31.12.2014, більш точна дата у ході досудового розслідування не встановлена, добровільно вступив на службу до збройних формувань РФ, обійнявши посаду командира військової частини НОМЕР_2 Внутрішніх військ МВС РФ ( АДРЕСА_1 ), чим почав здійснювати діяльність в інтересах держави-агресора та на шкоду обороноздатності України.

Окрім того, полковник ОСОБА_6 продовжуючи свою протиправну діяльність в інтересах держави-агресора, направлену на зайняття посади в незаконних правоохоронних органах створених на тимчасово окупованій території України в Автономній Республіці Крим, 07.09.2015 за власною згодою був призначений командиром військової частини НОМЕР_3 Внутрішніх військ МВС РФ (з квітня 2016 Федеральна служба військ національної гвардії РФ (Росгвардія)), де проходив службу на посаді до 30.11.2016.

Окрім того, полковник ОСОБА_6 продовжуючи свою протиправну діяльність в інтересах держави-агресора, направлену на зайняття посади в незаконних правоохоронних органах створених на тимчасово окупованій території України в Автономній Республіці Крим, у період після 30.11.2016 по 26.07.2019, більш точні дати у ході досудового розслідування не встановлені, за власною згодою був призначений і обіймав посаду заступника командира військової частини НОМЕР_4 Федеральної служби військ національної гвардії РФ (Росгвардія), де проходив службу на посаді до 26.07.2019.

Після вступу на службу до збройних формувань Російської Федерації полковник ОСОБА_6 , діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх дій, добровільно перейшов під військове командування держави-агресора, виконував покладені на нього службові функції у складі військових частин (підрозділів) Внутрішніх військ МВС РФ, а у подальшому Федеральної служби військ національної гвардії РФ, чим сприяв утвердженню та функціонуванню окупаційної військової інфраструктури на території Автономної Республіки Крим.

Своїми діями полковник ОСОБА_6 забезпечував: реалізацію інтересів та завдань держави-агресора, у тому числі спрямованих на подальше закріплення військової присутності Російської Федерації на тимчасово окупованій території України, що створювало загрозу національній безпеці, обороноздатності та суверенітету України; виконання внутрішніми військами МВС РФ свого, визначеного Федеральним законом РФ «Про внутрішні війська МВС РФ» № 27-ФЗ від 06.02.1997, призначення (функції і завдання): припиняти масові заворушення та групові порушення порядку, брати участь у боротьбі з незаконними збройними формуваннями, виконувати функції територіальної оборони та забезпечувати режими надзвичайного/воєнного стану, забезпечувати громадський порядок разом з поліцією РФ; виконання Федеральною службою військ національної гвардії РФ (Росгвардією) свого, визначеного Федеральним законом РФ від 03.07.2016 № 226-ФЗ «Про війська національної гвардії Російської Федерації», призначення (функції і завдання): участі в охороні громадського порядку та забезпеченні громадської безпеки; охорони важливих державних об`єктів, спеціальних вантажів і споруд на комунікаціях; участі в боротьбі з тероризмом та екстремізмом; участі в забезпеченні режимів надзвичайного та воєнного стану, а також правового режиму контртерористичної операції; участі в територіальній обороні Російської Федерації; надання сприяння прикордонним органам федеральної служби безпеки в охороні державного кордону Російської Федерації; охорони особливо важливих і режимних об`єктів, інших об`єктів, що підлягають обов`язковій охороні військами національної гвардії, а також майна фізичних та юридичних осіб на договірних засадах, а у подальшому також забезпечення за рішенням Президента Російської Федерації безпеки вищих посадових осіб суб`єктів РФ та інших визначених ним осіб, що в умовах тимчасової окупації фактично означало придушення мирного населення, переслідування проукраїнських громадян, посилення режиму окупації та забезпечення незаконної діяльності окупаційних адміністрацій.

Фактично такі функції і завдання призводили до придушення мирного населення, переслідування проукраїнських громадян, посилення режиму окупації та забезпечення незаконної діяльності окупаційних адміністрацій. З огляду на це полковник ОСОБА_6 вчинив сукупність дій, які свідчать про реалізацію ним свого злочинного умислу та доведення його до кінця.

Указані дії полковника ОСОБА_6 свідчать про наявність у нього прямого умислу, спрямованого на перехід на бік ворога та надання допомоги іноземній державі у веденні підривної діяльності проти України. Такий умисел підтверджується як фактом добровільного вступу на службу до збройних формувань держави-агресора, так і подальшим виконанням ним функціональних обов`язків у їх складі, що є діями на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності України.

Перебуваючи на вищевказаній посаді громадянин України ОСОБА_6 упродовж 2014-2019 р.р. виконував функції незаконно створеного окупаційною владою Російської Федерації державного органу, діяльність якого спрямована на забезпечення встановленого державою окупантом правопорядку та забезпечення реалізації окупаційної політики, що завдає шкоди інтересам державної безпеки України та унеможливлює забезпечення її територіальної цілісності та недоторканності.

Отже, допомога ОСОБА_6 іноземній державі та її представникам у створенні та функціонуванні правоохоронних та військових органів Російської Федерації та придушення спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя призвела до посилення заходів тимчасової окупації півострова Крим.

05.12.2025 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України. Повідомлення про підозру вручене належним чином, у відповідності до норм чинного Кримінального процесуального кодексу, зокрема шляхом публікації у номері газети Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр».

Причетність підозрюваного ОСОБА_6 до скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, якими повністю підтверджується обґрунтовується пред`явлена підозра, зокрема: наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.03.2014 №248 «Про передислокацію військових частин (підрозділів, установ) внутрішніх військ МВС України з тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України»; листом Головного управління Національної гвардії України від 17.02.2025 №27/2/1/5-4287-2025; листом Центрального архівного відділу Національної гвардії України від 26.08.2025 №82-1160; листом ДВКР СБ України від 15.05.2025 №17/5-1775; трьома протоколами огляду інтернет-ресурсів від 13.05.2025, 18.11.2025 та 18.11.2025; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 від 22.04.2025, ОСОБА_9 від 28.07.2025, ОСОБА_10 від 18.09.2025, ОСОБА_11 від 09.09.2025, ОСОБА_12 від 03.09.2025, ОСОБА_13 від 10.09.2025, які підтвердили факт добровільного переходу на бік ворога ОСОБА_6 та іншими документам, які містяться в матеріалах досудового розслідування.

Шляхом публікацій у офіційному друкованому виданні загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр» та офіційний веб-сайт Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 викликалася на 01.12.2025, 04.12.2025, 05.12.2025 до прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя (м. Київ, вул. Ділова, 24) для вручення повідомлення про підозру.

Шляхом здійснення 27.01.2025 відповідних публікацій у виданні «Урядовий кур`єр» ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Окрім того, шляхом публікацій у офіційному друкованому виданні загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр» підозрюваний ОСОБА_6 викликалася на 15.12.2025, 16.12.2025 та 17.12.2025, а також 02.02.2026, 03.02.2026 та 04.02.2026 до прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя (м. Київ, вул. Ділова, 24) для проведення слідчих (процесуальних) дій у кримінальному провадженні.

У жодну з визначених дат ОСОБА_6 до слідчого не з`явився без поважних причин та не повідомив про причини свого неприбуття, при цьому підозрюваний був належним чином, відповідно до вимог КПК України, повідомлений про підозру, а також про час, дату та місце проведення процесуальних та слідчих (розшукових) дій.

Водночас у ході розслідування установлено, що ОСОБА_6 на теперішній час знаходиться на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, ухиляється від явки на виклики слідчого, переховується з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності та продовжує свою злочинну діяльність.

У зв`язку з неприбуттям підозрюваного ОСОБА_6 на неодноразові виклики до слідчого, прокурора та переховуванням останнього від органу досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а також у зв`язку з тим, що його місцезнаходженням є тимчасово окупована територія України, постановою слідчого у кримінальному провадженні від 05.12.2025 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук, проведення якого доручено оперативному підрозділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі.

На теперішній час, з метою досягнення дієвості вказаного кримінального провадження, виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу.

Аналіз матеріалів кримінального провадження, вивчення особи підозрюваного на підставі отриманих у встановленому законом порядку фактичних даних, а також неявка ОСОБА_6 за викликом більше двох разів, вказує на те, що підозрюваний буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а також продовжуватиме вчиняти кримінальні правопорушення, у якому підозрюється, та інші злочини проти основ національної безпеки України.

Тобто, на даний час у даному кримінальному провадженні, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, у діях підозрюваного ОСОБА_6 встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 5 ст. 177 КПК України.

Тому з метою досягнення дієвості цього провадження, виникла необхідність в застосуванні до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу, який, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, а саме у вигляді тримання під вартою.

Окрім вищевказаних ризиків, слід врахувати наступні обставини, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України; санкція злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років; перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні та продовжити злочинну діяльність; тісні зв`язки ОСОБА_6 із особами у злочинному середовищі на тимчасово окупованій території АРК Крим можуть сприяти йому у переховуванні від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Водночас, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як передбачено ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених статтею 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені статтею 178 КПК України.

Аналізуючи матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку щодо наявності наступних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, існує ризик переховуватись від органів досудового розслідування, суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки в ході проведення слідчих (розшукових) дій у даному кримінальному провадженні, отримані фактичні дані про те, що останній на даний час постійно перебуває на окупованій російською федерацією території України внаслідок збройного наступу та воєнної агресії проти України.

Також в матеріалах провадження наявні дані, що ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, вільно пересувається окупованими рф територіями України, звідки має можливість безперешкодно потрапити до території країни-агресора російської федерації, у тому числі з метою ухилення від кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний переховується від органів досудового розслідування, прокуратури та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перебуває на тимчасово окупованій території України та оголошений у розшук у даному кримінальному провадженні, обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

При вирішенні заявленого клопотання, слідчий суддя також враховує дані про особу ОСОБА_6 тяжкість кримінального правопорушення, у вчинені якого він обґрунтовано підозрюється.

Також слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

З огляду на вищевказані встановлені факти є всі підстави для обрання та застосування запобіжного заходу відносно підозрюваногоОСОБА_6 , у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вищезазначені обставини, слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 309,395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000009 від 18.01.2022 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_6 , не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки до місця кримінального провадження, доставити до слідчого судді, суду для розгляду за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1