Справа № 331/910/18
Провадження № 1-кп/331/29/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002933 від 07.10.2017,

за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Берестове Бердянського району Запорізької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який наразі відбуває покарання у ДУ «Ладижинська виправна колонія (№ 39)», раніше судимого:

- 22 листопада 1982 року Ленінським районним судом міста Запоріжжя за ч.2 ст.81 КК України (ред. 1961 року) до 2 років та 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією мопеда «Верховина», 30.05.1984 був звільнений по відбуттю строку покарання,

- 11 листопада 1986 року судом Воєнного трибуналу Пензенського гарнізону за ч.3 ст.96, ст. 246-А, ч.2 ст.144, ст. 40 КК Росії до 2 років 6 місяців позбавлення волі, зараховано в строк з 10.09.1986 по 30.09.1986, був звільнений після відбуття строку покарання 10.03.1989,

- 14 лютого 1990 року Ленінським районним судом міста Запоріжжя за ч.2 ст.144 КК України (ред. 1961 року) до 2 років позбавлення волі, 03.10.1991 був звільнений після відбуття строку покарання,

- 17 січня 1994 року Бердянським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.142 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 31.03.2001 був звільнений після відбуття строку покарання,

- 20 січня 2003 року Шевченківським районним судом міста Запоріжжя за ч.2 ст.186, ч.3 ст.185, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, 24.01.2007 був звільнений після відбуття строку покарання,

- 11 червня 2008 року Хортицьким районним судом міста Запоріжжя за ч.2 ст.186, ст. 69 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, 20.08.2009 був звільнений умовно-достроково з невідбутим строком 3 місяці 22 дні,

- 14 квітня 2011 року Хортицьким районним судом міста Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, 16.07.2014 був звільнений умовно-достроково з невідбутим строком 6 місяців 28 днів,

- 07 грудня 2015 року Хортицьким районним судом міста Запоріжжя за ч.2 ст.19, ч.2 ст.125, ч. 1 ст.70 КК України до штрафу у розмірі 1020,00 гривень,

- 26 червня 2017 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту,

- 27 серпня 2020 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.4 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, та знову вчинив корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 07.09.2016 близько 10 години 20 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 10.05.2007 на своє ім`я отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Шевченківським РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами банку ПАТ «Ідея-Банк», шляхом обману, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись в приміщенні банка партнера «ОТП», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 144, надав співробітнику банка «ОТП» ОСОБА_5 завідомо підроблений офіційний документ, а саме: паспорт на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_2 , виданий Хортицьким РВ УМВС України в Запорізькій області 18.12.1999, з вклеєною в нього власною фотокарткою на першій сторінці, з метою отримання кредиту у розмірі 19120 грн. 00 коп.

Так, ОСОБА_7 перебуваючи у вищевказаному банку, маючи умисел на заволодіння майном ПАТ «Ідея-Банк» шляхом обману, діючи повторно та з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, уклав від імені ОСОБА_6 кредитний договір на суму 19120 грн. 00 коп., одразу після чого отримав вказану суму грошей у касі відділення банку «Ідея-банк». Тим самим ОСОБА_4 шляхом обману, діючи повторно та з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, заволодів грошовими коштами ПАТ «Ідея-Банк» на суму 19120 грн. 00 коп., чим спричинив ПАТ «Ідея-Банк» матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 07.09.2016 близько 10 години 20 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 10.05.2007 на своє ім`я отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Шевченківським РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області, маючи умисел на використання завідомо підробленого офіційного документа, а саме: паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_2 , виданого Хортицьким РВ УМВС України в Запорізькій області 18.12.1999, з вклеєною в нього власною фотокарткою на першій та другій сторінках, з метою заволодіння грошовими коштами ПАТ «Ідея-Банк», знаходячись в приміщенні банка партнера «ОТП-Банк», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 144, достовірно знаючи, що вказаний паспорт підроблений, надав його співробітнику банка «ОТП» ОСОБА_5 , тим самим використав його з метою отримання грошового кредиту у розмірі 19120 грн. 00 коп.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, та за ч.4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив усне клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 та ч.4 ст. 358 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення даних злочинів, а також висловив усно свою згоду на таке звільнення.

Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти заявленого клопотання, просила його задовольнити, при цьому вказавши на наявність підстав, передбачених ст.49 КК України, оскільки строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності дійсно сплинув, обвинувачений надав свою згоду на таке звільнення.

Представник потерпілого АТ «Ідея Банк» у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника потерпілого, у якій також просив задовольнити позовні вимоги, викладені у цивільному позові від 16.01.2018.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження зі звільненням його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 4 ст.286 КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Також відповідна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24 травня 2018 року у справі №200/4664/14-к, згідно якої суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням.

Судом враховано, що передбачений ст.49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: 1) закінчення зазначених у законі строків; 2) невчинення протягом цих строків нового кримінального правопорушення певного ступеня тяжкості; 3) неухилення особи від слідства або суду.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284, 288 КПК України).

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 інкриміновано вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, а саме: шахрайство, вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому, що карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років (в редакції, чинній на час вчинення інкримінованого правопорушення), та злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, а саме: використання завідомо підробленого документа, що карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років (в редакції, чинній на час вчинення інкримінованого правопорушення).

Відповідно до ч.1 ст.12 КК України (у редакції, чинній на момент вчинення даних злочинів) злочин за ч.2 ст. 190 КК України є злочином середньої тяжкості, а злочин за ч.4 ст. 358 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України (у редакції, чинній на момент вчинення даних злочинів) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості (п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України) та три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості (п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України).

Початком перебігу строку давності є день, коли злочини були вчинені, тобто, згідно обвинувального акту 07 вересня 2016 року, і ця обставина сторонами не заперечується.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст.49 КК України).

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Згідно з ч.2 ст.49 КК України (у редакції, чинній на момент вчинення даних злочинів) перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч.3 ст.49 КК України (у редакції, чинній на момент вчинення даних злочинів) перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

У даному випадку судом із листа ДУ «Ладижинська виправна колонія (№39)» від 12.02.2026 встановлено, що ОСОБА_4 дійсно відбуває покарання за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 27.08.2020 за ч. 3 ст. 187 КК України, початок строку 29.03.2028, кінець строку 29.03.2026.

Із вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 27.08.2020 у справі №334/3509/18 та ухвали Запорізького апеляційного суду від 25.11.2020 у справі №334/3509/18, які опубліковані в Єдиному державному реєстрі судових рішень, судом встановлено, що інкриміновані ОСОБА_4 події мали місце 06.03.2018.

Тобто, у даному випадку встановлено переривання перебігу давності за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.4 ст.358 КК України, у зв`язку з чим обчислення давності починається з дня вчинення нового злочину, тобто з 06.03.2018 окремо за кожний злочин.

У той же час, судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення строків давності, передбачених ч. 2 ст.49 КК України.

Так, судом враховано, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2018 обвинуваченого ОСОБА_4 було оголошено у розшук, провадження по справі зупинено до розшуку обвинуваченого.

Судом 15.12.2025 на адресу ВП №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області направлено запит щодо надання інформації, чи на даний час обвинувачений ОСОБА_4 перебуває у розшуку.

Згідно наданої ВП №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області відповіді від 29.12.2025 було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 у розшук не оголошувався, оскільки як було з`ясовано, останній вчинив злочин та відносно нього слідчим суддею Ленінського районного суду м. Запоріжжя було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 29.03.2028 з утриманням в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Ухвалою Олександрівського (Жовтневого) районного суду міста Запоріжжя від 08.01.2026 провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 відновлено та призначеного судове засідання.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 фактично не ухилявся від досудового слідства та суду у даному кримінальному провадженні, оскільки утримувався під вартою в іншому кримінальному провадженні, про що весь цей час не було відомо Жовтневому районному суду м. Запоріжжя, а тому суд приходить до висновку про те, що перебіг давності у даному кримінальному провадженні не зупинявся.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що з 06.03.2018 станом на 10.03.2026 вже минули такі строки давності: п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості у даному випадку злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України (п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України) та три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості - у даному випадку злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України (п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України).

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України, є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа): досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив усне клопотання і надав свою усну згоду про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав.

У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого обвинуваченим клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 , з огляду на те, що злочини, за якими він обвинувачується, на момент вчинення були злочинами невеликої та середньої тяжкості, та після переривання перебігу давності минуло більше трьох і п`яти років відповідно, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності в розумінні ст.49 КК України не зупинявся, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак його слід задовольнити і звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч. 2 ст. 190, ч.4 ст.358 КК України.

Судом враховано, що відповідно до ч.2 ст.288 КПК України суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Представник потерпілого у судове засідання не з`явився і подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

При цьому, судом враховано, що норми чинного законодавства не передбачають у даному випадку обов`язкового отримання саме згоди представника потерпілого на звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого.

Що стосується цивільного позову представника потерпілого АТ «Ідея Банк», суд зазначає, що у зв`язку із закриттям кримінального провадження він підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.49 КК України, ст.ст. 61, 128, 284, 288, 369-372, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 190, ч.4 ст.358 КК України на підставі п. 2 і п. 3 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0002933, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 жовтня 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.4 ст.358 КК України, закрити.

Цивільний позов АТ «Ідея Банк» до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків, завданих злочином, залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та оголошені у судовому засіданні 10 березня 2026 року.

Повний текст ухвали складено і оголошено 13 березня 2026 року о 15:30 год.

Суддя ОСОБА_8