КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/1784/2026 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 грудня 2025 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сахутівка, Корюківського району, Чернігівської області, громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 1, 2 ст. 205-1, ч. ч. 1, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 357 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 грудня 2025 року задоволено клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, відомості про яке 26.04.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001635 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, а саме до 21.02.2026 включно.

Визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі 300 (триста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: прибувати до за кожною вимогою суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками, та іншими особами з приводу обставин кримінального правопорушення; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій закордонний паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснено ОСОБА_7 , що у разі невиконання, покладених на нього обов`язків застава звертається в дохід держави.

Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурорів групи прокурорів у кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, обчислюється з дня внесення застави до 21.02.2026 включно.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Київської міської прокуратури про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 строком на 60 діб у кримінальному провадженні № 0001635 від 26.04.2023.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, так як викладені у ній висновки очевидно не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а також вона постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для її скасування.

В апеляційній скарзі зазначено, що під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою прокурором не наведено обставин, які б свідчили про продовження існування хоча б одного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Разом з тим, слідчий суддя визнав такі ризики доведеними та продовжив строк застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Апелянт вказує, що за відсутності належного обґрунтування ризиків висновки слідчого судді не відповідають матеріалам кримінального провадження, що на думку сторони захисту, свідчить про необґрунтованість оскаржуваної ухвали в цій частині.

Окремо в апеляційній скарзі наведено доводи про порушення правил підсудності під час розгляду клопотання прокурора. Захисник зазначає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 розглядалось слідчим суддею суду, до якого обвинувальний акт не надходив, тобто судом іншої територіальної юрисдикції.

На переконання апелянта, зазначене порушення вимог кримінального процесуального закону є істотним та таким, що виключає можливість залишення оскаржуваної ухвали без змін.

З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі сторона захисту вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а її висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

09.02.2025 в судове засідання від захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких вона також зазначає, що наведене в оскаржуваній ухвалі слідчого судді обґрунтування необхідності визначення саме такого розміру застави не підтверджується жодними матеріалами, оскільки вони не були долучені до клопотання. Тоді як докази стосовно фінансового та майновою стану обвинуваченого, надані захистом, всупереч вимогам ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчим суддею не оцінені, мотивів їх неврахування оскаржувана ухвала не містить.

В контексті здійсненого прокурором у клопотанні від 19.12.2025 посилання на приписи ч. 6 ст. 199 КПК України апелянт зазначає, що Солом`янським районним судом м. Києва, як судом до якого прокурором скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001635 від 26.04.2023, вже двічі продовжувався обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід під час підготовчого судового засідання: 17.07.2025 та 28.10.2025. З огляду на те, що підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні вже відбулося у Солом`янському районному суді міста Києва (і не один раз), підстави для звернення до Святошинського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу очевидно відсутні.

Подання прокурором клопотання від 19.12.2025 до Святошинського районного суду м. Києва суперечить положенням ч.ч. 2, 4, 6 ст. 199 КПК України, оскільки судовий контроль, у тому числі щодо продовження застосування запобіжних заходів здійснює суд, який розглядає обвинувальний акт, у даному випадку (враховуючи ухвалу КАС від 18.12.2025) - це Солом`янський районний суд міст Києва.

Таким чином, з урахуванням принципу законності та, зокрема, аналогії закону, виходячи з приписів п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, слідчий суддя мав би повернути клопотання від 19.12.2025 прокурору, оскільки воно подане до суду, який не є судом уповноваженим законом розглядати питания продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001635 від 26.04.2023 перебував у Солом`янському районному суді міста Києва.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, з доповненнями та просили її задовольнити, з наведених в ній підстав, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення вказаної апеляційної скарги, вважаючи оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, також зазначив, що підготовче судове засідання у Солом`янському районному суді м. Києва призначено на 13.02.2026 року, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, з доповненнями колегія суддів вважає, що апеляційна скарга, з доповненнями захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 ,не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, що 22.12.2025 прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_8 звернулась до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

У клопотанні прокурор зазначив, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 205-1, 2 ст. 205-1, ч. 1 ст. 358, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 357 КК України.

Задля дієвості цього провадження до проведення підготовчого судового засідання виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою, як заходу забезпечення кримінального провадження, посилаючись на його мету і підстави прокурор просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 днів з визначенням розміру застави 2 000 000 грн.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що за результатами досудового розслідування процесуальним керівником 07.07.2025 обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні направлено до Солом`янського районного суду міста Києва для розгляду по суті.

27.11.2025 ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №00001635 від 26.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 1, 2 ст. 205-1, ч. 1, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 357 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України повторно повернуто прокурору Київської міської прокуратури ОСОБА_8 .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18.12.2025 ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 27.11.2025 про повернення обвинувального акту скасовано. Матеріали кримінального провадження повернуто до Солом`янського районного суду міста Києва.

Враховуючи те, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 закінчується 26.12.2025, а дата підготовчого судового засідання наразі не визначена, прокурор просив розглянути вказане клопотання в порядку ч. 6 ст. 199 КПК України.

Метою продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 є запобігання спробам переховуватись від суду, впливати на потерпілих та свідків, а також можливість продовжити вчиняти кримінальні правопорушення. Дані ризики не зменшились та зберігають свою актуальність.

24.12.2025 ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, відомості про яке 26.04.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001635 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, а саме до 21.02.2026 включно.

Одночасно визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі 300 (триста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покладено на ОСОБА_7 обов`язки, які визначені даною ухвалою.

Згідно положень ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу.

Згідно вимог ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тобто розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 1, 2 ст. 205-1, ч. 1, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 357 КК України. При цьому слідчий суддя врахував, що обґрунтованість цієї підозри раніше була предметом судового розгляду і знайшла об`єктивне підтвердження при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, його апеляційному перегляді та продовження строку його дії. З матеріалів провадження не вбачається, що з того часу виникли будь-які нові обставини, які б спростували обґрунтованість цієї підозри або причетність ОСОБА_7 до інкримінованих йому злочинів.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, на основі наданих прокурором матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі кримінального провадження достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, тому з огляду на наведені у клопотанні прокурора докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 1, 2 ст. 205-1, ч. 1, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 357 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, за якою, до того ж, матеріали кримінального провадження №00001635 від 26.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 1, 2 ст. 205-1, ч. 1, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 357 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України, направлено для розгляду до Солом`янського районного суду м. Києва, але підготовче судове засідання за вказаним обвинувальним актом судом не проведено.

З огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують обвинуваченого з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри, чогось очевидно недопустимого чи такого, що не підтверджується доказами, не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, всупереч ствердженням апелянта, дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

При продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 встановлені слідчим суддею ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати.

Зокрема, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Слідчим суддею враховано, що ризики, які були підставою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно продовжують існувати та для їх запобігання необхідним є до початку підготовчого судового засідання продовження останньому строку тримання під вартою.

При цьому слідчий суддя враховуючи характеризуючі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , також враховуючи, що було встановлено наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та які на даний час не змінилися, є реальними та достатніми для продовження останньому строку тримання під вартою.

Ураховуючи конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_7 , кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Всупереч тверджень захисника, слідчим суддею встановлено, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для продовження обвинуваченому строку тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати, що підтверджується вищевикладеним.

В сукупності із обставинами, які приведені вище, для вирішення справи у відповідності до вимог закону колегія суддів враховує дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, дані про особу обвинуваченого, однак з урахуванням обставин кримінального провадження, доходить до обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні прокурора.

З урахуванням вказаних обставин колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для продовження ОСОБА_7 , строку тримання під вартою, з визначення застави, в розмірі 300 (триста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, у національній грошовій одиниці.

Розмір застави, як зазначено в ч. 4 ст. 182 КПК України визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Крім того, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи підозрюваного, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки підозрюваного в суд достатнім стримуючим фактором для підозрюваного, щоб не здійснити втечу.

Сума, що встановлюється для звільнення під заставу повинна бути належним чином обґрунтована і зафіксована в рішенні про заставу (рішення у справі "Георгієв проти Болгарії" п. п. 30, 31).

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що застава у розмірі 300 (триста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, здатна забезпечити інтереси кримінального провадження, не порушуючи прав обвинуваченого, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 .

Такий розмір є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно ухвали, слідчий суддя приймаючи до уваги дані, які характеризують особу обвинуваченого, характер та конкретні обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, майновий та сімейний стан обвинуваченого, слідчий суддя вважав за необхідне визначити останньому, співмірну з суспільною небезпекою, пропорційну з урахуванням можливого настання негативних наслідків, завданих інкримінованими діянням, визначив суму застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 908400 гривень, а тому правильно визначив саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України.

Також не знайшли під час апеляційного розгляду підтвердження, твердження апелянта про те, що порушено правила підсудності під час розгляду клопотання прокурора, які на думку апелянта полягали у тому, що клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 розглядалось слідчим суддею суду, до якого обвинувальний акт не надходив, тобто судом іншої територіальної юрисдикції. Колегією суддів, під час апеляційного розгляду встановлено, що підготовче судове засідання в даному кримінальному провадженні на час звернення прокурора з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, в порядку ч. 6 ст. 199 КПК України, не проведено.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Згідно положень ч. 2 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Також, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали слідчий суддя встановив, що у провадженні відділу Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у м. Києві перебували матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001635 від 26.04.2023 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 1, 2 ст. 205-1, ч. 1, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 357 КК України, підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України.

Відповідно до п. 3 постанови Керівника відділу Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у м. Києві ОСОБА_12 від 05.03.2025 визначено місце здійснення досудового розслідування за місцем знаходження Територіального управління БЕБ у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Ірпінська, 71. Відтак, клопотання подано з дотриманням правил підсудності.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та прийняття нового рішення, про відмову у задоволенні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як просила сторона захисту, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга, з доповненнями захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 ,з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 грудня 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу, з доповненнями захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4