У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 688/240/24

провадження № 51-4603ск25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2025 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 16 жовтня 2025 року і

ВСТАНОВИВ:

Із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що вироком Шепетівськогоміськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2025 року визнано винуватим та призначено покарання ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 190 КК (в редакції, що діяла до 11 серпня 2023 року) у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна.

Виключено з обвинувачення посилання на вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК (в редакції, що діяла до 11 серпня 2023 року), за епізодами заволодіння майном ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 16 жовтня 2025 року вирок суду першої інстанції змінено в частині зарахування строку відбування покарань, а також виключено з мотивувальної частини вироку з обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 190 КК (в редакції, що діяла до 11 серпня 2023 року) кваліфікуючу ознаку вчинення шахрайства шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

В іншій частині вирок місцевого суду залишено без змін.

Засуджений звернувся з касаційною скаргою, в якій просить вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Крім того, у касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень, оскільки він отримав ухвалу апеляційного суду 25 жовтня 2025 року та протягом двох тижнів був етапований для відбування покарання до виправної колонії у Рівненській області, що значно ускладнило його комунікацію із захисником та направлення документів.

Колегія суддів перевірила касаційну скаргу, долучені до неї матеріали та дійшла висновку, що касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами потрібно повернути засудженому.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити стверджувальну правову позицію.

Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_4 була постановлена 16 жовтня 2025 року. Копія вказаної ухвали була вручена засудженому 28 жовтня 2025 року, що підтверджується відповідною розпискою.

Однак касаційну скаргу ОСОБА_4 направив лише 03 лютого 2026 року, тобто після закінчення тримісячного строку на касаційне оскарження, визначеного ч. 2 ст. 426 КПК.

Доводи засудженого про його етапування для відбування покарання до виправної колонії у Рівненській області, що, на його думку, значно ускладнило комунікацію між ним і захисником, а також спричинило труднощі у направленні документів є такими, що не свідчать про наявність істотних перешкод чи поважних причин для реалізації права на подання касаційної скарги в строк, визначений КПК. Адже саме по собі етапування ОСОБА_4 до установи виконання покарань не може свідчити про наявність таких ускладнень чи труднощів, які не можна вирішити протягом тримісячного строку, встановленого кримінальним процесуальним законом.

Як убачається зі змісту касаційної скарги засудженого, з дня вручення йому рішення суду апеляційної інстанції ОСОБА_4 мав достатньо часу для того, щоб скористатись встановленими законом процедурами для оскарження вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду до касаційного суду.

Оскільки інших причин поважності пропуску строку засудженим не наведено, суд касаційної інстанції вважає, що підстави для поновлення строку на касаційне оскарження рішення місцевого та апеляційного судів відсутні.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2025 року та ухвали Хмельницького апеляційного суду від 16 жовтня 2025 року.

Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3