Справа № 304/261/25 Провадження № 1-кп/304/127/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2026 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

їх захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальних провадженнях № 0000226 від 16 серпня 2023 року та № 0000016 від 15 січня 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Порошково Перечинського району Закарпатської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , без освіти, працевлаштованого неофіційно, одруженого (має на утриманні п`ятьох малолітніх дітей), громадянина України, раніше не судимого,

та

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Порошково Перечинського району Закарпатської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_3 , без освіти, одруженого (має на утриманні шістьох малолітніх дітей), громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 121 КК України,

У С Т А Н О В И В:

на розгляді суду перебуває об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 162 КК України.

Прокурор подав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, в якому просив продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю строком на два місяці за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_3 .

Обґрунтовуючи клопотання прокурор зазначає, що ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 16 вересня 2025 року задоволено клопотання сторони обвинувачення та продовжено ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю строком до 11 січня 2025 року з покладенням відповідних обов`язків, а ухвалою від 23 грудня 2025 року строк дії запобіжного заходу продовжено до 21 лютого 2026 року.

Вважає, що встановлені ухвалою суду від 23 грудня 2025 року ризики, що були підставою для продовження обвинуваченому ОСОБА_4 цілодобово домашнього арешту, продовжують існувати й надалі, зокрема ризик переховування від суду, який обумовлений, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та суворістю передбаченого покарання, зокрема за ч. 2 ст. 121 КК, а також ризик незаконного впливу обвинуваченого на недопитаних судом свідків, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового розгляду. При цьому слід врахувати, що розгляд обвинувального акту не завершений.

Відтак прокурор вважає, що наведені обставини не дають підстав звертатися до суду з клопотанням про застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати, а відтак просить клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив таке задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини.

Захисник ОСОБА_6 просила у задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати стосовно її підзахисного більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні позицію свого захисника підтримав.

Потерпілі ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та їх представник адвокат ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку.

Суд, заслухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали клопотання та надані сторонами матеріали, прийшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ст. 176 цього Кодексу запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 162 КК України, два з яких є тяжкими злочинами.

На даний час прокурор у клопотанні вказує на те, що продовжують існувати декілька ризиків, встановлених при обранні та продовженні ОСОБА_4 запобіжного заходу, а саме передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто переховування від органів досудового розслідування та/або суду, а також незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, які ще не допитані судом.

Суд погоджується, що ризик переховування від суду продовжує існувати, є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою так і інших запобіжних заходів, у тому числі, таких як домашній арешт, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження запобіжного заходу має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою, у тому числі тримання особи під домашнім арештом та доцільність продовження цього строку має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під цілодобовим домашнім арештом, суд приймає до уваги те, що останній обвинувачується в тому числі у вчиненні тяжкого злочину за ч. 2 ст. 121 КК України, який передбачає виключно покарання у виді реального позбавлення волі на строк від семи до десяти років, тому будучи обізнаними про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує у разі визнання винуватим, він може здійснити спроби втекти від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому суд звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Також, таким, що існує суд вважає й ризик незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_4 на недопитаних судом свідків, при тому, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Відтак на даний час будь-яких даних про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, у судовому засіданні не встановлено.

Вирішуючи питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд також, окрім усіх інших доводів, котрі зазначені вище, враховує мету застосування запобіжного заходу, тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_4 , роль обвинуваченого у вчиненні злочинів, а також обставини у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, що характеризують обвинуваченого, зокрема, те, що він ніде не працює, має постійне місце проживання та п`ятьох малолітніх дітей на утриманні, раніше не судимий.

Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні ризики та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , характер кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується, суд дійшов висновку про необхідність продовження стосовно нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту (з покладенням відповідних обов`язків), який, з урахуванням усіх обставин справи, на думку суду, буде достатнім запобіжним заходом, спроможним забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти спробам переховуватися від суду.

У зв`язку з цим суд вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі домашнього арешту в нічний період доби, як просила сторона захисту, не може забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Керуючись ст. 2, 7, 177, 193-194, 196-198, 199, 372, 376, 392-395 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 строком до 20 квітня 2026 року такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади;

2) цілодобово не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_3 ;

3) утримуватися від спілкування із свідками, які не допитані судом;

4) здати на зберігання до відповідного органу міграційної служби за місцем реєстрації свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) носити електронний засіб контролю.

Ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Дата закінчення дії ухвали 20 квітня 2026 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:ОСОБА_1