печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4484/26-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про відвід прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 від здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000249, -

В С Т А Н О В И В:

До Печерського районного суду м. Києва надійшла заява адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 у вимогах якого просить відвести слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 від здійснення процесуального керівництва в кримінальному провадженні № 0000249 прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 .

Мотивуючи означену заяву про відвід вказує, що 15 грудня 2025 року постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_7 , у зв`язку з відводом слідчим суддею старшого групи прокурорів ОСОБА_8 , повністю змінена група прокурорів у кримінальному провадженні № 0000249. Старшим групи прокурорів призначена прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 .

З самого початку здійснення процесуального керівництва в даному кримінальному провадженні прокурор ОСОБА_5 направила свої зусилля не на здійснення належного процесуального керівництва, використання наданих їй ст. 36 КПК України, відомчим наказом № 309, з метою забезпечити реальне, фактичне виконання слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України вимог ст. 290 КПК України в кримінальному провадженні № 0000249, а на узаконення грубих порушень закону при виконанні вимог ст. 290 КПК України слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України.

Заявник вказує, що саме за незабезпечення стороні захисту реальної можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження на протязі року і був відведений попередній керівник групи прокурорів ОСОБА_8 .

На обґрунтовані клопотання, звернення адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_9 до прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про вжиття заходів для надання матеріалів кримінального провадження № 0000249 для ознайомлення, прокурор ОСОБА_5 заходів прокурорського реагування не вживала, здійснювала відписки про те, що слідчий відповідно до ст. 40 КПК України є самостійною процесуальною одиницею і вона не може втручатися в його діяльність.

Зазначає адвокат, що діючи упереджено, прокурор не використала надані їй повноваження передбачені п. 4 ч. 1 ст. 36 КПК України, чим узаконила порушення вимог закону слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України при виконанні вимог ст. 290 КПК України.

Продовжуючи діяти упереджено і надалі, з метою порушення права на захист і втрутитися в законну діяльність адвоката ОСОБА_3 і ОСОБА_9 , погодила клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 від 29.12.2025 про встановлення строків стороні захисту на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000249 з недостовірними відомостями у ньому про зволікання захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_3 з ознайомленням із матеріалами кримінального провадження № 0000249.

Окрім цього, знала, що в Печерському районному суді міста Києва у справі № 757/56385/25-к знаходиться аналогічне клопотання прокурора ОСОБА_8 від 12 листопада 2025 року, в якому вже проведено 3 судові засідання і подача аналогічного клопотання є зловживанням процесуальним правом.

Більше того, не вивчивши повністю 86 томів справи зменшила в клопотанні строк для ознайомлення з 40 до 10 днів.

Діючи упереджено і надалі, прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 подала заяву про залишення без розгляду клопотання ОСОБА_8 яке є немотивованим, без посилання хоча б на одну норму закону.

Продовжуючи діяти упереджено, прокурор ОСОБА_5 не зупинила порушення, коли слідчі Головного слідчого управління Національної поліції України з 25 грудня 2025 року щоденно повістками викликали адвокатів ОСОБА_3 і ОСОБА_9 для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000249, проте самі не виходили до захисників, які прибували за повістками і матеріалів справи не надавали. Це не тільки втручання в законну діяльність адвокатів, але і людське знущання, коли на 10 год. 01 січня 2026 року адвокати прибули за викликом по повістці, але слідчих взагалі не було на робочому місці.

15-17 січня 2026 року, при розгляді клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 від 29.12.2025 про встановлення строків стороні захисту на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000249, діяла упереджено, спотворюючи реальний стан щодо ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, зробила винними захисників ОСОБА_3 і ОСОБА_9 у зволіканні, хоча вони усіма засобами добивалися надання їм матеріалів кримінального провадження для ознайомлення.

До цього часу не надані матеріали в повному обсязі і це не дивлячись на те, що захисники ОСОБА_3 і ОСОБА_9 були в слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_11 19.01.2026.

Упереджені дії слідчих Головного слідчого управління Національної поліції України і прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 щодо незабезпечення стороні захисту реального доступу до матеріалів кримінального провадження № 0000249 знайшли своє відображення в ухвалах слідчих суддів Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_12 від 21.01.2026 у справі № 757/57776/25-к і ОСОБА_13 від 23.01.2026 у справі № 757/55642/25-к.

23 січня 2026 року ухвалою Печерського районного суду міста Києва задоволено заяву адвоката ОСОБА_9 і відведено від подальшого розслідування кримінального провадження № 0000249 старшого слідчого групи слідчих ОСОБА_10 за ненадання матеріалів кримінального провадження № 0000249 для ознайомлення.

Проте, це повинен був зробити прокурор на підставі п. 4 ч. 1 ст. 36 КПК України

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 вимоги визначені у заяві підтримав, просить відвести прокурора від здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0000249.

Прокурор ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, про розгляд заяви про відвід повідомленні належним чином.

Зважаючи на те, що учасники судового провадженні повідомленні про розгляд заяви про самовідвід слідчого судді та враховуючи основоположні принципи кримінального провадження такі як диспозитивність, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а також змагальність сторін, слідчий суддя визнав за можливе прийняти рішення по суті заяви без їх участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя вивчивши матеріали заяви прийшов до наступних висновків.

Головним слідчим управлінням Національної поліції здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000249 від 17.02.2023 року та у кримінальному провадженні № 0000940 від 13.05.2024 року. У кримінальному провадженні № 000249 від 17.02.2023 року ОСОБА_4 16.11.2024 складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру.

Так, прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 здійснює процесуальне керівництво в кримінальному провадженні № 0000249.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких прокурор, слідчий підлягає відводу визначений ч.ч. 1, 2 ст. 77 КПК України,

У відповідності до положень п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України, визначено одну з підстав для застосування відводу прокурора, слідчого - існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

При цьому, вдаючись в аналіз вищезгаданої норми, безумовною підставою для відводу прокурора, слідчого є його особиста зацікавленість в ході здійснення досудового розслідування.

Згідно ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Аналогічні положення містяться в ч. 5 ст. 40 КПК України стосовно слідчого.

Формою процесуального реагування на прояви упередженого ставлення слідчого до особи, яка бере участь в кримінальному провадженні, є подання такою особою заяви про відвід слідчого в порядку ст.77 КПК України.

Рекомендація Rec (2004) 6 Комітету Міністрів Державам - членам СЕ, прийнята Комітетом Міністрів 12.05.2004 на 114-й сесії «Про підвищення ефективності внутрішніх засобів правового захисту» декларує, що кожен, чиї права і свободи, викладені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, що діяли як офіційні особи.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. (Рішення ЄСПЛ «Chahal v. UK, n. 145).

На національному рівні, у ч. 2 ст. 80 КПК України законодавчо закріплено право осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, заявляти відвід слідчому з підстав передбачених ст.77 КПК України.

Зміст п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України визначає одну з підстав для застосування відводу слідчого - існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості. Своєю чергою, термін «неупередженість» є структурним елементом такого базового принципу кримінального провадження, як законність (ст. 9 КПК України).

Більше того, вимога щодо неупередженого дослідження обставин кримінального провадження є головним обов`язком слідчого, що зафіксовано в ч. 2 ст. 9 КПК України.

Як зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях «Тимошенко проти України», «Ходорковський проти Росії», структура Конвенці ґрунтується на презумпції добросовісності дій органів державної влади країн - учасниць. Дійсно, будь-яка державна політика чи окремий захід може мати «прихований мотив», а презумпція добросовісності є спростованою. Однак, заявник, який стверджує, що його права і свободи були обмежені з неналежних підстав, повинен переконливо довести, що справжня мета державних органів була не такою, як її було проголошено (або яка може обґрунтовано припускатись, виходячи з контексту). Простої підозри про те, що державні органи користувались своєю владою для іншої мети, ніж та, що передбачена Конвенцією, недостатньо, щоб довести порушення статті 18 Конвенції.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий безумовно підлягає відводу, визначений частиною 1 ст. 77 КПК України.

Між тим, згідно з ч. 3 ст. 77 КПК України, слідчий не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження, а також за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язанні всебічно, повно і неупереджено дослідити усі обставини кримінального провадження. Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Усебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; а-по друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, компетентна особа у будь-якому випадку не має права брати участь в здійсненні кримінального провадження, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в її неупередженості та об`єктивності.

Окреслюючи загальні завдання кримінального провадження, законодавець в статті 2 чинного КПК України вважає необґрунтований процесуальний примус до особи, яка бере участь в кримінальному провадженні, несумісним із поняттям «неупереджене розслідування».

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, компетентна особа у будь-якому випадку не має права брати участь в здійсненні кримінального провадження, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в її неупередженості та об`єктивності.

Оцінюючи вищенаведену інформацію в контексті приписів п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України, слідчий суддя вважає, що процесуально поведінка прокурора не узгоджується з вимогами щодо неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, передбаченими ст. 2, 9 КПК України.

У рішенні «Меріт проти України» ЄСПЛ зазначав, що норма про вичерпання всіх національних засобів правового захисту не є абсолютною, як і не є такою, що застосовується автоматично; встановлюючи, чи була норма дотримана, необхідно враховувати відповідні обставини конкретної справи.

З огляду на зазначене, слідчий суддя, виконуючи функцію судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, вважає необхідним відвести прокурора ОСОБА_5 від участі у здійсненні процесуального керівництва кримінального провадження №000249, оскільки вважає, що стороною захисту було доведено обставини, які викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості, в участі слідчого на досудовому розслідуванні, а протилежного прокурором не було доведено.

Поряд з цим, при виготовленні повного тексту ухвали було виявлено описку в резолютивній частині ухвали, а саме в абзаці 2 вказано: «Відвести прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 від здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000249.», що є не правильним, а слід вказати правильно наступним чином: «Відвести прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 від здійснення процесуального керівництва в кримінальному провадженні № 0000249».

Не вбачаючи підстав для відводу прокурора, керуючись ст. ст. 77, 80, 81, 83, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про відвід прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 від здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000249 - задовольнити.

Відвести прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 від здійснення процесуального керівництва в кримінальному провадженні № 0000249.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1