Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-кп/4805/92/26
Категорія ч.2 ст.189 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року. Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження №296/11605/19 за апеляційними скаргами прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 28.06.2023 стосовно

ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України,

в с т а н о в и в :

зазначеним вироком ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, та призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Після приведення вироку до виконання вирішено повернути заставодавцю ОСОБА_11 внесену суму застави за обвинуваченого ОСОБА_10 в розмірі 200 700 грн, внесену нею згідно квитанції від 16.08.2019.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 обраховано з моменту приведення вироку до виконання.

Зараховано ОСОБА_10 в строк відбуття покарання час перебування під вартою з дня затримання, тобто з 13.08.2019 по 16.08.2019 (включно), відповідно до вимог ст.72 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 19 783 грн. 26 коп.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, в достовірно невстановлений слідством день та час, але не пізніше 14.06.2019 року, у засновника та керівника громадської організації «Захист та справедливість» ОСОБА_10 виник злочинний умисел, направлений на протиправне збагачення шляхом вимагання грошових коштів. З цією метою ОСОБА_10 у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб вжив необхідних заходів, направлених на підшукування компрометуючої інформації щодо осіб, відносно яких міг реалізувати свої злочинні наміри.

Так, ОСОБА_10 , будучи керівником громадської організації та здійснюючи у зв`язку з цим громадський контроль за роботою лісових господарств Житомирської області, вирішивши, що зібраної інформації відносно керівника ДП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_12 достатньо для реалізації свого злочинного умислу, керуючись корисливим мотивом, перебуваючи по АДРЕСА_3 , 04.07.2019 року зустрівся з ОСОБА_12 , де у ході розмови, маючи намір на незаконне заволодіння чужим майном, в рішучій формі висловив ОСОБА_12 протиправну вимогу про передачу грошових коштів в розмірі 30 000 доларів США, при цьому повідомив, що у разі ненадання вказаних грошових коштів, він умисно розголосить відомості, пов`язані з діяльністю підпорядкованого ОСОБА_12 лісового господарства, які можуть призвести до фактичного блокування його діяльності та подальшого звільнення ОСОБА_12 із займаної ним посади директора ДП « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

З метою надання висловленим погрозам реального характеру, а також примушування ОСОБА_12 до виконання висловленої ним вимоги, 15.07.2019 р. ОСОБА_10 в мережі «Фейсбук» на своїй сторінці розмістив пост з фотографією ОСОБА_12 та текстом про викриття нібито злочинних дій одного з керівників лісогосподарств Житомирської області, який в подальшому зі своєї сторінки видалив.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, 06.08.2019р. близько 11 години, перебуваючи на площі Перемоги в м. Житомирі, ОСОБА_10 зустрівся з ОСОБА_12 , де з метою створення у потерпілого розуміння про реальність та дійсність висловлених йому погроз та можливість їх втілення в життя, повідомив про входження до громадської ради при ІНФОРМАЦІЯ_3 , до відання якої належить контроль за діяльністю державних органів, у тому числі державних підприємств лісового господарства області. Крім того, вказав, що за необхідності представники очолюваної ним громадської організації «Захист та справедливість» підготують компрометуючий матеріал, який він у подальшому висвітлить в засобах масової інформації. При цьому, ОСОБА_10 знову наголосив на необхідності сплати грошових коштів, одночасно зменшивши розмір протиправної вимоги до 20 000 доларів США, написавши вказану суму на одному з аркушів блокноту, який приніс із собою, таким чином спонукаючи та надаючи можливість потерпілому виконати висловлені ним вимоги у повному обсязі за нерозголошення відомостей, які він бажає зберегти у таємниці.

У подальшому, усвідомлюючи протиправність своїх дій, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_10 11.08.2019р. о 21 год 03 хв написав ОСОБА_12 текстове повідомлення в месенджері «Телеграм», в якому висловив протиправну вимогу щодо невідкладного перерахунку частини грошових коштів на відповідний картковий банківський рахунок, правильний номер якого, а саме НОМЕР_1 , уточнив у подальшому 12.08.2019р. близько 16 год 55 хв у телефонній розмові з ОСОБА_12 через месенджер «WhatsApp».

Усвідомлюючи реальну можливість вчинення активних дій зі сторони ОСОБА_10 , направлених на неправдиве висвітлення його службової діяльності в негативному світлі, а також поширення іншої неправдивої інформації, що в майбутньому могло б призвести до звільнення його із займаної посади, тобто до розголошення відомостей, які потерпілий бажав зберегти в таємниці, діючи відповідно до вказівок ОСОБА_10 , ОСОБА_12 перерахував на визначений ним банківський рахунок грошові кошти в розмірі 12 400 грн.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, маючи намір довести злочин до кінця, 13.08.2019р. ОСОБА_10 домовився про зустріч з ОСОБА_12 в приміщенні літньої тераси кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що за адресою у АДРЕСА_4 .

З метою доведення злочину до кінця, ОСОБА_10 , діючи в межах злочинного умислу, направленого на отримання чужого майна шляхом вимагання, прибув на зустріч в обумовлене місце, де в черговий раз повідомив про необхідність передачі грошових коштів з метою невжиття заходів, направлених на негативне висвітлення діяльності потерпілого ОСОБА_12 , тобто за нерозголошення відомостей, які потерпілий бажав зберегти в таємниці. У свою чергу, ОСОБА_12 , усвідомлюючи та сприймаючи пред`явлені погрози як реальні, передав ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 5500 доларів США, що з урахуванням курсу НБУ за дол. США станом на 13.08.2019р. становить 138 371,75 грн.

За таких обставин, потерпілим ОСОБА_12 внаслідок вимагання у нього майна з погрозою розголошення відомостей, які він бажав зберегти в таємниці, передано ОСОБА_10 грошових коштів на загальну суму 150 771, 75 грн, у зв`язку з чим потерпілому завдано збитки на вказану суму, що у відповідності до п.2 Примітки до ст.185 КК України є значною шкодою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить скасувати вирок суду, як незаконний, а своїм рішенням закрити кримінальне провадження за відсутності в його діянні складу кримінального правопорушення. При цьому, зазначає, що суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_10 ознак об`єктивної сторони ст.189 КК України, зокрема, з розмови між ОСОБА_10 та потерпілим від 06.08.2019, разом з цим, такі висновки суду не відповідають дійсності, вирвані фрази з контексту розмови та будуються лише на припущеннях, жодної конкретики щодо наявності у обвинуваченого негативної інформації щодо потерпілого та факту вимагання немає. Звертає увагу, що вони з потерпілим товаришували, а також у них були господарські взаємовідносини, про що свідчить переписка в месенджері телеграм, яка міститься в матеріалах справи. У всіх розмовах ініціатором зустрічей та оголошення пропозицій був потерпілий ОСОБА_12 , який усвідомлював, що велися слідчі дії, і всіляко намагався провокаційно спілкуватися з ним та навмисно озвучував якісь цифри. Наголошує, що органом досудового розслідування та прокурором у судовому засіданні не доведено умисел на вимагання обвинуваченим чужого майна, а саме відсутні реальні докази того, що ОСОБА_10 мав умисел з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий бажав зберегти в таємниці, заволодіти чужим майном. Рахує, що суд першої інстанції не взяв до уваги та не надав оцінку обставинам, на які посилалася сторона захисту, щодо недопустимості доказів. Суд не надав будь-якої оцінки щодо джерела походження купюри номіналом 100 доларів, а оскільки джерело походження коштів, які були використані під час проведення контролю за вчиненням злочину не відоме, вони не можуть бути визнані речовими доказами. Звертає увагу на неврахування судом процедурних недоліків при складанні прокурором постанови про проведення НСРД від 12.08.2019. В протоколі огляду речей та документів від 12.08.2019 містяться розбіжності щодо кількості та номіналу купюр, які мав при собі ОСОБА_12 під час огляду речей та документів. Зазначений протокол складено в присутності ОСОБА_12 у приміщенні СУГУНП у період з 14:00 до 14:20. Водночас наведена в ньому інформація про наявність грошових коштів у сумі 500 доларів США та 12 400 грн не відповідає дійсності з огляду на відстань між м. Житомир та с. Кам`янка. Зокрема, протокол огляду, позначення та вручення грошових коштів від 12.08.2019 року було складено в с. Кам`янка у період з 15:05 до 15:30..

Захисник ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі ставить питання про скасування вироку суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а своїм рішенням просить закрити кримінальне провадження за відсутності в діянні його підзахисного складу інкримінованого кримінального правопорушення. Мотивує свої доводи тим, що в даному випадку наявна безпідставна кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.2 ст.189 КК України в зв`язку з відсутністю такої кваліфікуючої ознаки, як завдання значної майнової шкоди, відповідно можливі дії обвинуваченого ОСОБА_10 слід кваліфікувати за ч.1 ст.189 КК України. Вказує, що реальний розмір майнової шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_12 становить 500 дол. США (12 579.25 грн. по курсу НБУ на 13.08.2019), оскільки решта коштів 5000 дол. США була імітована або йому не належала. Щодо 12 400 грн, які були перераховані з картки платника ОСОБА_13 згідно квитанції TS208511, 12.08.2019 17:03:30, обвинуваченням до суду не надано жодного доказу, що вказані грошові кошти поза розумним сумнівом є власністю потерпілого ОСОБА_12 . Також з вироку суду вбачається: використання потерпілим ОСОБА_14 картки ОСОБА_13 для перерахування грошових коштів з м.Олевськ приміщення ІНФОРМАЦІЯ_5 з терміналу самообслуговування на уточнений ОСОБА_10 рахунок тестя ОСОБА_15 . Таким чином, реальна шкода, спричинена потерпілому ОСОБА_12 можливими злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_10 станом на 13.08.2019 становить 12 979.25 грн. Наголошує, що кваліфікація дій вимагача залежить не від його наміру і діяння, а від того, яку суму йому реально передає потерпілий. Зазначає, що під час проведення слідчих дій було істотно порушено вимоги процесуального закону, зокрема під час особистого обшуку ОСОБА_10 без присутності адвоката, внаслідок чого вилучені грошові кошти в сумі 500 доларів США, 5000 доларів США імітаційних грошових коштів та змиви з лівої та правої руки ОСОБА_10 є недопустимими доказами. Вказує, що потерпілий ОСОБА_12 усвідомивши, що обвинувачений ОСОБА_10 бажає заволодіти його коштами шляхом обману бо достовірно знав, що ніяких негативних відомостей щодо його службової діяльності немає, після отримання погроз (публікація в мережі «Фейсбук») відразу звернувся в правоохоронні органи, не маючи при цьому бажання зберігати в таємниці вигадані відомості обвинуваченого ОСОБА_10 , і надавати за це кошти останньому, тобто, потерпілий ОСОБА_12 з самого початку діяв під контролем правоохоронних органів. Крім того, звертає увагу на те, що при призначенні покарання суд першої інстанції не врахував висновок органу пробації в повному обсязі та не навів мотивів його відхилення, а тому з огляду на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.189 КК V країни, є злочином середньої тяжкості при призначенні покарання цілком можливе застосування положень ст.75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлених судом першої інстанції, правильності юридичної кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_10 та доведеності його вини, просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 за ч.2 ст.189 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. В решті вирок залишити без змін. Вказує, що судом не наведено у вироку переконливих доводів про необхідність та можливість призначення практично мінімального покарання відповідно до санкції статті, а також достатності призначеного покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів. У ході судового розгляду вказаного провадження не встановлено жодної обставини, яка пом`якшує покарання. Крім того, суд не звернув увагу на характер та конкретні обставини вчиненого діяння, що свідчать про підвищений ступінь його суспільної небезпечності, адже такий злочин як вимагання передачі чужого майна з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці, характеризується його підвищеною латентністю, виявлення якого можливе лише за умови наявності бажання та готовності звернутись до правоохоронних органів потерпілим, який, при цьому жадає зберегти в таємниці певні відомості про себе чи близьких осіб, що можуть завдати шкоди їх честі, гідності або ділової репутації. Крім того, судом залишено поза увагою те, що ОСОБА_10 офіційно не працевлаштований, являється засновником та керівником громадської організації « ІНФОРМАЦІЯ_6 » та позиціонує себе як громадський активіст, і його професійна діяльність пов`язана зі збором інформації щодо незаконної та протиправної діяльності посадових осіб у сферах державного управління, що свідчить про можливе повторне вчинення аналогічних злочинів. Також, ОСОБА_10 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, щиро не покаявся, та навіть намагався ввести суд в оману, надаючи непослідовні та нелогічні показання, які містять суттєві протиріччя та подекуди абсурдні пояснення встановленим фактичним обставинам справи. Звертає увагу, що ОСОБА_10 був обізнаний із методами викриття та документування злочинів правоохоронними органами, а тому під час вчинення правопорушення вживав заходи конспірації, під час особистих зустрічей вів переговори з потерпілим у завуальованій формі, а у телефонному режимі виключно через Інтернет-застосунки, призначені для спілкування, намагаючись приховати та заплутати слідову картину, його дії були продуманими, про що свідчить навіть той факт, що у момент його затримання правоохоронцями, він умисно доторкнувся до вилучених у нього грошових коштів, оброблених спецхімпрепаратом « ІНФОРМАЦІЯ_7 », до проведення процедури освідування з метою унеможливлення отримання органом досудового розслідування повної доказової бази відносно нього.

Прокурор ОСОБА_7 в запереченнях на апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника, вважає їх безпідставними та просить залишити їх без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, яка підтримала подану нею апеляційну скаргу та заперечила проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, пояснення обвинуваченого та його захисників, які просили задовольнити апеляційні скарги обвинуваченого і захисника та відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційних скарг, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що вказані вимоги кримінально-процесуального закону судом першої інстанції дотримані.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг сторін кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що висновок місцевого суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення вимагання передачі чужого майна з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий бажав зберегти в таємниці, що завдало значної шкоди потерпілому є законним, обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначений висновок зроблено з дотриманням вимог ст. 23 КПК України на підставі безпосереднього, всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин справи, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Доводи апеляційних скарг сторони захисту про недоведеність вини обвинуваченого, його непричетність до вчинення кримінального правопорушення, неправильну правову кваліфікацію дій та недопустимість доказів, покладених в основу вироку, є необґрунтованими, зводяться до переоцінки досліджених судом доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції, а тому не свідчать про незаконність чи необґрунтованість вироку і не дають підстав для його скасування чи зміни, з огляду на таке.

У ході судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_10 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, не визнав повністю. Надав суду показання про те, що з ОСОБА_12 познайомився у 2018 році, між ними склалися нормальні відносини: вони бували один в одного вдома, підтримували нормальну комунікацію, що дозволило вибудувати господарські відносини. ОСОБА_12 та його господарська діяльність були об`єктом досліджень громадської організації, при цьому ОСОБА_12 обіймав посаду директора ІНФОРМАЦІЯ_8 , а він, ОСОБА_10 , був заступником ГО « ІНФОРМАЦІЯ_6 » та представником організації « ІНФОРМАЦІЯ_9 ». Зазначив, що у ОСОБА_12 були приховані, мстиві мотиви, зумовлені наявністю неприязних відносин, а правоохоронні органи той використав для помсти. Перший візит до Олевського лісгоспу відбувся ще до знайомства з ОСОБА_12 у зв`язку з виконанням редакційного завдання з м. Києва щодо оцінки ситуації з керівництвом ОСОБА_16 . У подальшому вони приїжджали для взяття інтерв`ю у ОСОБА_12 , після чого було випущено сюжет «Стоп корупція». До виникнення приятельських відносин, як зазначив обвинувачений, приїзди були приблизно двічі, надалі частіше. Неприязні відносини, за його словами, виникли вже після затримання. Єдиною причиною неприязні з боку ОСОБА_12 він вважає певну образу, оскільки у 2018 році подавав заяви до правоохоронних органів щодо останнього (за вказівкою ОСОБА_17 ). Також зазначив, що у ОСОБА_18 проводилися обшуки, під час яких слідчим було виявлено 600 м? деревини, що стало предметом, як він вважає, наклепу, хоча ці факти в подальшому не підтвердилися. Водночас визнав, що поспішив із висновками щодо правомірності дій, оскільки ОСОБА_12 не було повідомлено про підозру. Після цього, за його словами, між ними знову встановилися приязні відносини, вони навіть співпрацювали та планували подальшу співпрацю, і більше заяв до правоохоронних органів щодо ОСОБА_12 він не подавав. Пояснив, що представляв ПП « ОСОБА_19 » на підставі довіреності, а також був головою ініціативної групи зі створення громадської ради при облдержадміністрації. Участь у громадській раді розглядав як можливість для подальшої політичної діяльності, допомоги людям та обрання до обласної ради. Зазначив, що мав офіс за адресою: АДРЕСА_3 , де орендував приміщення та займався громадською діяльністю. ОСОБА_12 неодноразово приїжджав до нього, коли перебував у м. Житомирі, і прагнув зустрічей. Зустрічей між ними було багато. Під час зустрічей спілкувалися на різні теми: про сім`ю, дітей, діяльність, недоліки в роботі Олевського лісгоспу. Стверджував, що будь-якої інформації щодо діяльності ОСОБА_12 не збирав, а лише оцінював ситуацію, при цьому завжди пропонував свою підтримку. Грошових коштів у ОСОБА_12 не вимагав, не пропонував, жодних сум не озвучував. За його словами, саме ОСОБА_12 запропонував суму 5 тисяч, на що він запитав «за що?», а той відповів «за роботу». Зазначив, що станом на 06.08.2019 року між ними зберігалися дружні відносини. Зміст повідомлення від 14.06.2019 року не пам`ятає, припускає, що воно вирване з контексту. Зустрічі у липні не ініціював, їх було багато, а в день затримання ініціатором зустрічі був ОСОБА_12 . Причину розміщення ним посту з фотознімком ОСОБА_14 та статті у «Фейсбуці» не пам`ятає, в липні її було видалено. Будь-якої мети у розміщенні посту не було, це був загальний пост (публікація на сторінці), загальна ситуація з емоційних моментів. Періодично видаляє пости коли вони втрачають актуальність. Факт зустрічі 06.08.2019 року з ОСОБА_12 в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_10 » на площі Перемоги в м. Житомирі не заперечує, ініціатором даної зустрічі був ОСОБА_12 . Мету зустрічі не пам`ятає, було загальне спілкування, цифру «20» на аркуші не малював. Смс-повідомлення 11.08.2019 року було відправлене помилково, оскільки повідомлення було не ОСОБА_12 , а іншій особі (одному із агрономів). Коли відправляв смс, то номер телефону ОСОБА_12 ще не був записаний в телефон. Особисто знімав гроші близько 12500 грн з картки, оформленої на тестя. Є користувачем даної картки, використовував її у форматі господарської діяльності. Про те, що 12.08.2019 року перераховані кошти на картку, дізнався від ОСОБА_12 особисто. Це було, мабуть, на церкву, дітям на цукерки. Наступного дня, 13.08.2019 року була зустріч із ОСОБА_12 , без конкретної мети обговорювали щодо співпраці, господарської діяльності. 13.08.2019 року нічого у ОСОБА_12 не брав при зустрічі, стверджує, що гроші йому «підкинули». До грошей торкнувся пальцями, коли їх виклали на стіл. На запитання захисника пояснив, що з потерпілим були приятельські та господарські стосунки, зустрічалися з ОСОБА_14 коли той приїздив до м. Житомира, пили каву, вели загальні розмови (часто ні про що, звичайне спілкування), цивільно-правові відносили були близько року, на момент затримання проводилась господарська діяльність. У нього не було інформації щодо ОСОБА_12 , розкриттям будь-якої інформації щодо ОСОБА_12 він не погрожував, жодних погроз ніколи не було, впливу на здійснення звільнення ОСОБА_12 з посади він не мав, доступ до документів був в рамках запиту. Чому ОСОБА_12 звернувся до правоохоронних органів припускає, що ним хтось маніпулював для погіршення стосунків, так як ОСОБА_14 мав специфіку потрапляти під вплив інших. ОСОБА_12 є слабким, лякливим, була образа на нього з приводу матеріалів, розміщених ним у «Фейсбуці», так як іноді він згадував за ту публікацію. Затримання відбувалося без участі адвоката, обшукували його два рази. Коли сидів на стільці, хтось постійно його шарпав ззаду. Кошти з`явилися після першого обшуку. На запитання сторони обвинувачення пояснив, що з ОСОБА_20 лісгоспом працював офіційно, на момент затримання діяв договір, були ТТН, оформлялися платіжні доручення. Стверджує, що гроші 13.08.2019 року «підкинуті». Після перегляду в судовому засіданні диску до протоколу за результатами проведення негласного розшукового заходу з приводу зафіксованої на ньому розмови підтвердив свої слова про розмову із ОСОБА_12 про господарські відносини. Згортка не бачив, категорично заперечив те, що ОСОБА_12 передав йому 5000 доларів. На запитання прокурора пояснив, що гроші йому «підкинули», згорток не бачив, руками поправляв одяг позаду себе так як це стандартна процедура.

У письмових поясненнях, наданих суду апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_10 зазначив, що знайомий з потерпілим ОСОБА_12 з 2018 року, при цьому їхні стосунки змінювалися від конфліктних до дружніх. Вказав, що раніше публікував у соціальних мережах інформацію про нібито корупційні дії потерпілого, однак згодом між ними налагодились відносини, вони спілкувалися та навіть обмінювались подарунками. Зазначив, що влітку 2019 року ОСОБА_12 нібито сам звертався до нього за допомогою у вирішенні питань щодо продовження контракту та протидії перевіркам, а також пропонував грошові кошти «за роботу». Обвинувачений стверджує, що жодних вимог про передачу коштів не висував. Пояснив, що текстове повідомлення в месенджері «Telegram» із зазначенням банківського рахунку було направлено помилково іншій особі у зв`язку з господарською діяльністю, а грошові кошти у сумі 12 400 грн були перераховані потерпілим нібито в межах домовленостей про співпрацю. Щодо події 13.08.2019 року зазначив, що під час зустрічі в кафе ОСОБА_12 поводився дивно, щось кинув у його бік, після чого відбулося затримання, а грошові кошти, за його словами, були йому підкинуті працівниками правоохоронних органів. Вказав також на психологічний тиск під час затримання та упередженість досудового розслідування.

Колегія суддів погоджується з критичною оцінкою показань обвинуваченого ОСОБА_10 , оскільки вони є нелогічними, непослідовними, внутрішньо суперечливими. Так, обвинувачений по-різному пояснював обставини отримання грошових коштів: якщо у суді першої інстанції стверджував, що ініціатива їх передачі належала потерпілому і не була зумовлена жодними домовленостями, то в апеляційній інстанції пов`язував отримання коштів домовленостями про співпрацю та участю третіх осіб. Зокрема, у суді першої інстанції обвинувачений пояснював отримання грошових коштів у сумі 12 400 грн як кошти «на церкву» або «дітям на цукерки», що носить явно довільний та непослідовний характер, тоді як в апеляційній інстанції вже зазначає про їх нібито господарське походження у межах співпраці щодо реалізації продукції, що свідчить про штучне конструювання версій захисту.

Крім того, звертає на себе увагу вибірковість пам`яті обвинуваченого. Так, у суді першої інстанції він неодноразово зазначав, що не пам`ятає мету зустрічей із потерпілим, зміст розмов, причини направлення повідомлень, обставини розміщення публікацій у соціальній мережі «Facebook», а також інші ключові деталі подій, які безпосередньо стосуються інкримінованого йому кримінального правопорушення. Водночас у письмових поясненнях, наданих суду апеляційної інстанції, обвинувачений детально відтворює другорядні та несуттєві обставини зокрема, описує технічні аспекти використання різних телефонів, SIM-карт, механізми синхронізації контактів, обставини господарської діяльності із третіми особами, характеристики продукції, порядок отримання контактів тощо. Така вибірковість у запам`ятовуванні обставин, коли обвинувачений не пам`ятає істотних подій (зміст розмов, ініціативу зустрічей, обговорення грошових коштів), однак детально відтворює другорядні деталі, надання взаємовиключних пояснень у сукупності свідчать про недостовірність показань обвинуваченого та їх спрямованість на уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому зазначені показання обвинуваченого повністю спростовуються послідовними, логічними та узгодженими показаннями потерпілого ОСОБА_12 , який детально повідомив про обставини взаємовідносин із ОСОБА_10 . Так, потерпілий в суді першої інстанції надав показання, що до події з обвинуваченим ОСОБА_10 були різні стосунки, як нормальні, так і неприязні. Почалося все з того як перший раз ОСОБА_10 зі своєю компанією заїхав в лісгосп в футболках « ІНФОРМАЦІЯ_9 », ОСОБА_21 представився що він з ГО «Захист та справедливість». Приїхали з камерами, чоловік 5-6, раніше йому незнайомих, забігли до нього в кабінет (на той час працював керівником ДП « ІНФОРМАЦІЯ_2 », звільнений з посади 25.02.2020р.), ОСОБА_10 почав розмахувати перед ним якимись папірцями, розповідав, що відносно ОСОБА_14 відкрите кримінальне провадження, погрожував, казав про те, що його виженуть з роботи, посадять, на що він відповів: якщо є докази, то нехай звертаються до правоохоронних органів. Після цього приїзду було затишшя. Через деякий час стало зрозуміло, що ОСОБА_21 приїжджав не просто так, а приїхав відпрацьовувати чиюсь замовну пропозицію. Були бажаючі «зняти» його з роботи, просили ОСОБА_10 це зробити. Через певний період ОСОБА_10 , звернувся до начальника управління Житомирського лісгоспу ОСОБА_22 , щоб заробляти гроші, та запитав де йому можна купувати ліс, на що той запропонував йому ОСОБА_20 лісгосп. Після цього приїхав до ОСОБА_12 в лісгосп. ОСОБА_21 купував ліс, йому офіційно було виписано лісоматеріали, він працював, ніяких питань не виникало. Їх стосунки були врегульовані завдяки ОСОБА_22 , який був безпосереднім керівником на той час. Через певний період ОСОБА_21 почав «набивати» до нього зустріч. Перша зустріч відбулася біля офісу ОСОБА_10 , приїхав туди на автомобілі з водієм, ОСОБА_21 вийшов до нього, малював йому цифри в блокноті, які ОСОБА_23 повинен йому сплатити 30 тис доларів за те, щоб не було ніяких питань, і кожного місяця він мав платити йому по 5 тис доларів. На це відповів ОСОБА_10 , що треба подумати та поїхав, був у шоці. Суму він писав в блокноті, не називав її, проте в усній формі озвучував, і як зрозумів потерпілий це щоб не було подальших наїздів. З цього моменту їх стосунки погіршилися, при цьому ОСОБА_21 набирав по телефону багато разів, визванював, казав, «давайте щось вирішим, бо у вас будуть проблеми». Сприймаючи погрози (загрозу) ОСОБА_10 як реальні (побоювання з боку ОСОБА_10 щодо висвітлення діяльності в негативному світлі, поширення неправдивої інформації, із загрозою звільнення з роботи), вирішив звернутися до правоохоронних органів з приводу даної ситуації, звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_11 , пішов до чергового та повідомив, що має бажання написати заяву, написав заяву, давав пояснення, через 2-3 дні знову приїжджав, надавав більш розширене пояснення, допитувався слідчим. ОСОБА_10 набирав його (дзвонив) 2-3 рази, проте у ОСОБА_14 не виходило приїхати. Після цього між ними була зустріч у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_12 » біля танку, ініціатором зустрічі був ОСОБА_10 , розмовляли. Там же ж ОСОБА_21 намалював суму коштів (писав в блокноті), але вже не 30 тис. дол, а 20, тобто як зрозумів пішов потерпілому на «скидку». На той час він вже співпрацював зі слідством, розмова записувалася, на ньому були технічні носії. Перед приїздом Президента України в м. Олевськ ОСОБА_21 сказав про те, що потрібно щось вирішувати, інакше будуть проблеми, надіслав йому смс з чужою карткою (не ОСОБА_10 , а іншої особи) аби на цю картку скинути гроші, десь 500 доларів, які надав для проведення слідчих дій. З відправкою грошей на картку були проблеми, так як ОСОБА_21 невірно було вказано в смс повідомленні цифру картки. Подзвонив ОСОБА_10 , сказав про це, той відправив правильний картковий рахунок. Після відправки грошей через апарат самообслуговування квитанцію надав слідчому. Після того як відправив на картку гроші, дзвонив ОСОБА_10 , той питав коли буде решта грошей і домовились з ним про наступну зустріч. Наступна (остання) зустріч була в ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_4 » при безпосередній передачі ОСОБА_21 коштів в сумі 5500 доларів. Перед зустріччю із ОСОБА_10 він приїхав до м. Житомира, зустрівся із слідчим, працівники ІНФОРМАЦІЯ_11 на нього одягнули спец обладнання, йому вручалася камера. В ході зустрічі ОСОБА_21 запитав за гроші, на що він відповів, що привіз лише частину грошей, іншу частину треба почекати. 500 доларів з переданих ОСОБА_21 в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 » була його, а 5000 доларів імітаційні. Попередньо ці гроші було сфотографовано, оглянуто слідчим, при їх врученні був присутній слідчий, хтось із працівників ІНФОРМАЦІЯ_11 . Гроші помічалися спец речовиною, зразок речовини поміщався в спец пакет, опечатувався, було зроблено копії купюр. Передача грошей ОСОБА_10 відбувалася зверху через стіл, за яким вони сиділи в кафе. Гроші ОСОБА_21 передав в руки, він їх взяв в руки, поклав назад чи за спину, чи в задній карман. На запитання обвинуваченого пояснив, що зрозумів про вимагання грошей коли були написані цифри в блокнотах. Цифри 2 та 0 сприйняв як 20 тис. доларів, так як йому відомі випадки про те, що ОСОБА_10 раніше писав так само щодо інших осіб. Не пам`ятає чи обговорював з ОСОБА_22 момент вимагання ОСОБА_10 грошей. Одразу не звернувся до правоохоронних органів та як мав надію на те, що ОСОБА_21 одумається і буде заробляти так як всі люди роблять, не хотів щоб ОСОБА_21 писав неправдиву інформацію аби заробити гроші, вимагав за те, щоб не було наїздів, дисбалансу, щоб не писав «гадості». Погрози сприймав всерйоз. Остання зустріч з ОСОБА_10 перед його затриманням тривала пів години.

Наведені показання обвинуваченого та потерпілого у даному кримінальному провадженні є взаємовиключними та відображають протилежні за змістом версії подій. Водночас, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, жоден доказ не має наперед встановленої сили, а їх допустимість, належність, достовірність і достатність оцінюються судом у сукупності та взаємозв`язку.

Саме у такому взаємозв`язку з іншими доказами показання потерпілого ОСОБА_12 набувають переконливого та узгодженого характеру, оскільки є послідовними, логічними, внутрішньо несуперечливими та узгоджуються як між собою, так і з іншими дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема показаннями свідків, матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, а також іншими письмовими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження. Натомість показання обвинуваченого ОСОБА_10 , оцінені як окремо, так і у співставленні з іншими доказами, не відповідають критеріям достовірності, не узгоджуються з об`єктивними даними, встановленими у ході судового розгляду.

Таким чином, саме сукупність досліджених доказів підтверджує правдивість показань потерпілого та водночас спростовує версію обвинуваченого, яка не підтверджена жодним належним і допустимим доказом.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, мотивуючи доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, обґрунтовано послався у вироку на досліджені ним та зібрані стороною обвинувачення докази, а саме на:

- показання свідка ОСОБА_15 , який надав показання, що з потерпілим ОСОБА_12 не знайомий, обвинувачений ОСОБА_10 є його зятем, проживають окремо і не пов`язані спільним побутом. Має відкритий картковий рахунок в « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Дана картка перебувала в розпорядженні доньки та сина, відкрита була на їх прохання, пін-код та номер картки він не знає, даною карткою не користується. З приводу передачі коштів ОСОБА_10 йому нічого не відомо.

- показання свідка ОСОБА_24 , який в судовому засіданні пояснив, що з товаришем ОСОБА_25 вийшли за територію військової частини НОМЕР_2 , є військовослужбовцями за контрактом, поряд проїжджати працівники з СБУ, підійшли до них та запитали з приводу можливості бути свідками, на що вони погодилися, зателефонували командиру частини та повідомили його про це. Отримавши згоду командира, разом з працівниками СБУ поїхали в автомобілі в сторону м. Олевська, з`їхали в бік на обочину, під`їхав ОСОБА_12 на автомобілі марки Фольксваген, вони пересіли до нього в автомобіль та поїхали в центр ОСОБА_20 , біля церкви. В машині були присутні слідчий, людина з СБУ, потерпілий ОСОБА_12 та він з ОСОБА_25 . Він та ОСОБА_25 не були у формі військовослужбовців. ОСОБА_12 казав про те, що з нього вимагають гроші, мабуть йому потрібно було обміняти на гривні, так як їх необхідно перевести через термінал. ОСОБА_12 надавав гроші, з них робили копії. Їм пред`являли документ з копіями грошових коштів (протокол), ставили свої підписи, оригінали грошей бачили, звіряли з копіями, копії відповідали оригіналам. Яка саме сума грошей була не пам`ятає, було багато купюр. В подальшому, після здійснення переказу, відзвонилися тій особі, якій переказували гроші та запитали чи отримано кошти, у відповідь почули «так, получив, завтра зустрінемось в м. Житомирі». Вони сіли в автомобіль, приїхали знову, пересіли в службову машину. Їм попросили бути понятими і на наступний день, про що необхідно доповісти командиру, обмінялися номерами телефонів. По приїзду до військової частини повідомили про це командира частини, отримали згоду. Наступного дня, 13.08.2019 зранку прийшли на службу, за ними приїхали працівники СБУ, їх забрали, куди їдуть їм не повідомили, поїхали до вул. Фещенка Чопівського, де у дворі стояв бус біля Агроуніверситету, присутні були працівники ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_12 . Сиділи на лавці, чекали поки готують підслуховуючий апарат, який в подальшому одягли на ОСОБА_12 . Показали ксерокопії грошей, які забиралися, були оброблені ультрафіолетом та відсвічувалися. Загальну суму не пам`ятає, були 100 доларові купюри. На документах із копіями грошових коштів із зазначеними на них номерами поставили свої підписи, ставив підпис в протоколі огляду про вручення, зрівнювали з оригіналами, вони відповідали за номерами. Їм пояснили, що поїдуть в кафе, де буде проходити зустріч та передача цих коштів, їм необхідно було засвідчити цей факт. Бачили ці гроші, оброблені спец засобом, бачили як їх вручили ОСОБА_12 , він їх скрутив та поклав до карману. Поїхали до парку разом з працівниками СБУ, були на місці та спостерігали ситуацію. Їм подзвонили та сказали прибігти на місце. Підбіг до столу, у людини руки були попереду, навколо нього стояли працівники ІНФОРМАЦІЯ_11 . Цій особі зачитувалися права, підійшов експерт, одягнув перчатки, провів обшук та витягнув гроші, запитав як вони там опинилися, на що чоловік відповів, що не знає. Гроші витягнули, руки особи світилися ультрафіолетом, оброблені тією речовиною що і були оброблені гроші. Ці гроші розклали, їм пред`явили, звірили з копіями, вони як поняті перевірили. На запитання сторони захисту пояснив, що ОСОБА_10 обшукували один раз, він сидів за столом, експерт одягнув перчатки, почав обшук, ретельно, не поспішаючи, через 1-2 хв гроші знайшли, перемотані резинкою. В протоколі від 12.08.2019 про вручення коштів зазначено, що кошти були оглянуті в кабінеті, проте він не пам`ятає щоб фізично там перебував. На запитання обвинуваченого пояснив, що особу, яка проводила обшук 13.08.2019, не знає, раніше її не бачив, запитав «а що у вас там?», отримав відповідь «а я не знаю, що там», на запитання «витягніть» відповідь «а я не можу». На місце викликалась швидка допомога так як обвинувачений казав про те, що йому погано, він не розуміє всієї ситуації, по приїзду швидкої ОСОБА_10 стало легше. Проводили поверхневий огляд, оглянули його сумку, в ній були картки, мобільні телефони, документи, гроші, надали можливість зателефонувати матері. Під час проведення слідчих дій були присутні працівники ІНФОРМАЦІЯ_11 , сторонніх цивільних осіб не було, адвокат приїхав пізніше. Коли світили руки обвинуваченого, бачив фарбу на його обох долонях. Після вилучення грошей обвинувачений не торкався їх. На запитання суду пояснив, що 13.08.2019 проводилася відео зйомка від початку до кінця, камеру не відключали. Гроші були у чоловіка за спиною нижче пояса, бачив, як їх виймали. Предмети, що були вилучені, упакували, опечатали як речові докази.

- показання свідка ОСОБА_26 , який в судовому засіданні засвідчив, що близько двох років тому з товаришем виконував господарські роботи біля військової частини. До них підійшли співробітники СБУ та запропонували бути понятими. Вони порадили із командиром, той надав дозвіл, в подальшому поїхали в сторону м. Олевська. Не доїжджаючи до м. Олевська, близько 15 години зустрілись із потерпілим, пересіли в його автомобіль. В м. Олевську потерпілий разом з працівниками СБУ перевели кошти, все фіксувалося. Перед ОСОБА_20 їм показали гроші - бачив гривні, доларів не було, копії купюр звірили. Купюри були номіналом по 200 та 500 грн, всього було близько 12000 грн. ОСОБА_14 перевів кошти в банку, їм показали квитанцію (чек з терміналу обслуговування), після чого була телефонна розмова з обвинуваченим, розмова фіксувалась на пристрій, схожий на флешку. ОСОБА_14 сказав про те, що гроші переведено, домовились про зустріч на завтра. Наступного дня, 13.08.2019, їх забрали працівники СБУ, пред`явили їм кошти, які мали передаватися - купюри побризкали фосфорною речовиною, показали, що у потерпілого є аудіо запис. Рушили до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 », де і відбулося затримання. 500 доларів були справжніми, а 5000 копії, гроші бризкали рідиною, скрутили, скріпили резинкою, гроші передали ОСОБА_14 , йому підібрали одяг. В кафе ОСОБА_21 сидів напроти ОСОБА_14 , була слідча, багато людей. У ОСОБА_10 знайшли грошові кошти за ременем брюк зі спини. Та особа, яка оглядала, була в полі зору свідка. Виключає можливість «підкидання» грошей ОСОБА_21 . Дані гроші викладали на стіл, фіксували, слідча роз`яснила права. Гроші були запаковані так само як і передавалися ОСОБА_14 напередодні зустрічі з ОСОБА_21 . Гроші світили УФ лампою, також світили руки ОСОБА_21 , були люмінесцентні плями. Обшук 13.08.2019 проводився один раз. Після перегляду чеку (з терміналу самообслуговування), наданого для огляду свідку ОСОБА_26 в судовому засідання, останній підтвердив його відповідність тому чеку, що показували йому 12.08.2019, як понятому;

- показаннями свідка ОСОБА_27 , який повідомила, що працює слідчою ГУНП в Житомирській області, у 2019 році влітку здійснювала розслідування кримінального провадження за ст. 189 КК України. Була ініціатором перед прокурором на проведення НСРД контроль за вчиненням злочину, оскільки така дія передбачена лише з дозволу прокурора. Була заява від потерпілого, стало зрозумілим, що буде зустріч. Зустрічі, які проходили із ОСОБА_10 , далі проводилися НСРД, при якій мала відбуватися зустріч передачі коштів, після чого нею було скеровано клопотання прокурору про проведення даної слідчо розшукової дії (точну дату не пам`ятає, липень серпень 2019, кінець тижня ). Після скеровування клопотання прокурору, пізно ввечері (субота чи неділя) оперативним працівником повідомлено про надходження нової інформації з приводу зміни обставин, яка взагалі змінювала плани щодо слідчих дій, вранці необхідно було зустрітись та провести оперативну нараду. Заявнику надійшло смс повідомлення терміново до обіду потрібно було передати кошти, зранку (в понеділок) відбулася оперативна нарада, після чого вона допитувала заявника, оглядала гроші, які заявник надав для проведення слідчої дії (для проведення контролю за вчиненням злочину), відкопіювала їх, готувала документи на сам виїзд, після чого разом з оперативниками виїхали в бік ОСОБА_20 . Поблизу ОСОБА_20 (назву села не пам`ятає) з`їхали з основної дороги, заявнику було вручено грошові кошти, після чого відправились в ОСОБА_20 . Приїхали до відділення « ІНФОРМАЦІЯ_5 », заявник перерахував грошові кошти на картку, яка була йому вказана в смс повідомленні. Заявник передзвонював ОСОБА_10 так як виникли проблеми з карткою (зазначено неправильний номер картки, не ті цифри). Після завершення слідчої дії, поїхали. Чому виникли невідповідності із коштами - заявник спочатку був залучений до конфіденційного співробітництва, коли вона писала клопотання до прокурора ще не було смс повідомлення з вимогою терміново до обіду надіслати кошти. Коли зустрілись в понеділок, то заявник надав грошові кошти, які зазначені в протоколі. Допит заявника та огляд коштів проводився зранку в службовому кабінеті, зазначений час в протоколі як 14 год є допущеною нею опискою, через поспіх добратися до м. Олевська. Можливо, це час фактичного підпису в с. Кам`янка. ОСОБА_12 зазначав про те, що має 1000 доларів, а надав 500 доларів та 12500 грн. На той час ця сума в гривнях була еквівалентом 500 доларів, тому можливо, ОСОБА_14 мав на увазі еквівалент 1000 доларів. Ксерокопії грошей пред`являлися понятим, поняті на вказаних копіях поставили свої підписи. Постанова про контроль була, без постанови прокурора вона б не змогла проводити вказану слідчу дію. В квитанції вказаний відправник ОСОБА_28 , так як водій надав ОСОБА_14 свою картку, бо не міг відправити гроші через банкомат без картки. Був телефонний дзвінок ОСОБА_14 до ОСОБА_21 1-ий: для уточнення цифр картки, 2-й про здійснення переказу грошей на картку, між собою домовились про зустріч на завтра. Наступного дня, 13.08.2019 , також був контроль за вчиненням злочину, ОСОБА_10 було затримано. Були імітаційні гроші, сховані ззаду за спиною, проводили обшук ОСОБА_10 . Крім грошей, знайшли мобільний телефон, банківську картку, на яку перераховувалися гроші, записник. На запитання сторони захисту пояснила, що якби коштів не було, то прокурор би не надав дозвіл (постанову) на проведення слідчої дії. 100 доларів, з яких було виготовлено імітаційні засоби, надавалися оперативним блоком. Справжність грошей, наданих потерпілим, в сумі 500 доларів, перевірили візуально. Протокол допиту потерпілого був складений в м. Житомирі, а підписаний, скоріше за все, в с. Кам`янка. Кваліфікація дій ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 189 КК України була на підставі зібраних під час досудового розслідування матеріалів, проводились гласні, негласні слідчі розшукові дії. На запитання обвинуваченого пояснила, що з ОСОБА_29 не знайома, скоріше за все, це водій ОСОБА_12 , проведення допиту ОСОБА_29 не вважала за необхідне. При затриманні 13.08.2019, залучався адвокат, вона телефонувала до центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги для залучення захисника, який приїхав. Перед цим зачитала права, почався обшук;

- дані письмової заяви ОСОБА_12 від 15.07.2019 року, адресованої т.в.о. начальника ВБКОЗ УСБУ в Житомирській області , згідно якої ОСОБА_12 зазначає про те, що він перебуває на посаді директора ДП « ІНФОРМАЦІЯ_13 » Житомирської області, м. Олевськ. Звертається з приводу вжиття заходів відповідного реагування, оскільки вважає, що відносно нього вчиняються протиправні дії, пов`язані з вимаганням грошових коштів керівником громадської організації « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ОСОБА_10 . Так, 04.07.2019 року за ініціативи ОСОБА_10 відбулася зустріч в м. Житомирі біля офісу ОСОБА_10 , в ході якої під час бесіди на різні теми ОСОБА_10 висловив йому свою вимогу у сплаті 30 тис. доларів США разово, та 5 тис. доларів США помісячно за невжиття заходів громадського впливу та подальшого не створення штучних перешкоду діяльності підприємства. Таким чином вважає, що ОСОБА_10 вчиняє протиправні дії, пов`язані з вимаганням грошових коштів. Просить вжити заходів відповідно до вимог чинного законодавства (а.п.137 т.1);

- дані протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.07.2019 року, відповідно до якого отримано заяву від ОСОБА_12 з приводу того, що на початку липня 2019 року особа, перебуваючи в м. Житомирі, висловила ОСОБА_12 протиправну вимогу про передачу чужого майна, а саме грошових коштів, які належать останньому, в розмірі 30 000 дол, при цьому погрожуючи обмеженням прав, свобод та інтересів останнього. Права заявника роз`яснено, попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину (а.п.138-139 т.1);

- дані письмової заяви ОСОБА_12 від 16.07.2019 року, адресованої старшому слідчому СУ ГУНП в Житомирській області, в якій останній просить залучити його як потерпілого до кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000245, в зв`язку з тим, що на початку липня 2019 року особа, перебуваючи в м. Житомирі, висловила йому протиправну вимогу про передачу чужого майна, а саме грошових коштів в розмірі 30 000 дол., при цьому погрожуючи обмеженням його прав, свобод та інтересів (а.п.140 т.1);

- дані письмової згоди ОСОБА_12 від 16.07.2019 року на залучення до конфіденційного співробітництва та проведення негласних слідчих (розшукових) дій, згідно якої останнім підтверджено дійсність його намірів про залучення його до конфіденційного співробітництва та проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №0000245 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, за фактом вимагання грошових коштів (а.п.141 т.2);

- дані письмової заяви ОСОБА_12 від 12.08.2019 року, відповідно до якої останній для проведення слідчих дій та негласних слідчих дій по кримінальному провадженні 0000245, надає грошові кошти в сумі 500 доларів США та 12 400 грн., які належать йому. Надає дозвіл на зберігання вказаних грошових коштів, в якості речових доказів, до вирішення питання судом про їх повернення (а.п.141 т.2);

- дані протоколу огляду речей та документів від 12.08.2019 року, згідно яким старшим слідчим СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_27 , за участі ОСОБА_12 , в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_14 , з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, внесеного до ЄРДР за №0000245 від 16.07.2019 року, за ознаками ч. 4 ст. 189 КК України, проведено огляд речей та документів, а саме грошових коштів в сумі 500 доларів США та 12 400 грн, що були надані ОСОБА_12 , для проведення слідчих дій, а саме купюри номіналом 100 (сто) доларів США: KJ56747255 A, HL12294331F, HB28156508 I, KF00757245 C, KB14739238 L, номіналом 200 (двісті) гривень: ТЄ4051572, УИ7112013, ЗД3240236, УП9597773, СБ7642966, ЄЯ8144816, ТЕ4942885, УЛ5412650, ТД8860594, СА9247373, ХД0659940, УХ6843877. Купюри номіналом 500 (п`ятсот) гривень: СБ3551207, УЖ1654914, ФГ2282641, СЗ5145164, УЖ1093241, ХЖ7654909, ХГ4612496, ЛИ2690789, ВХ3712786, ХА7705705, ЗД7354206, ЗД3056529, ЗЗ2206874, СЗ4331107, УБ7169188, МА7856023, ХЕ6733290, ВЕ3922130, ХЄ5245510, СЖ9807906. Видані та оглянуті за вище вказаних обставин грошові кошти упаковані згідно правил упакування та опечатування речових доказів (а.п.143 т.1);

- дані протоколу огляду, позначення та вручення грошових коштів від 12.08.2019 року, з якого вбачається, що старшим слідчим ІНФОРМАЦІЯ_14 ОСОБА_27 , в с. Кам`янка Олевського району Житомирської області, в присутності понятих ОСОБА_26 , ОСОБА_24 , за участю ОСОБА_12 , з метою виконання постанови про контроль за вчиненням злочину від 12.08.2019 року, проведено огляд, позначення та вручення грошових коштів ОСОБА_12 . Вказано, що раніше в приміщенні каб. №19 ІНФОРМАЦІЯ_14 за адресою у АДРЕСА_5 , оглянуто грошові кошти в сумі 12 400 грн, купюри номіналом 200 (двісті) гривень: ТЄ4051572, УИ7112013, ЗД3240236, УП9597773, СБ7642966, ЄЯ8144816, ТЕ4942885, УЛ5412650, ТД8860594, СА9247373, ХД0659940, УХ6843877. Купюри номіналом 500 (п`ятсот) гривень: СБ3551207, УЖ1654914, ФГ2282641, СЗ5145164, УЖ1093241, ХЖ7654909, ХГ4612496, ЛИ2690789, ВХ3712786, ХА7705705, ЗД7354206, ЗД3056529, ЗЗ2206874, СЗ4331107, УБ7169188, МА7856023, ХЕ6733290, ВЕ3922130, ХЄ5245510, СЖ9807906. Для забезпечення повноти огляду дані купюри відкопійовано за допомогою копіювального апарату принтера ксерокса на 8 арк паперу формату А-4, які оглянули поняті та засвідчили факт відповідності виготовлених ксерокопій вище описаним грошовим коштам, при цьому поставили свої підписи на вказаних аркушах. В подальшому, ст. о/у ВБКОЗ УСБУ в Житомирській області майор ОСОБА_30 провів особистий огляд ОСОБА_12 , який надав на це добровільну згоду. При огляді ОСОБА_12 в його одязі і взутті нічого, щоб становило слідчий інтерес, виявлено не було. В подальшому, ОСОБА_12 видано для проведення слідчих дій грошові кошти в сумі 12 400 грн, а саме купюри номіналом 200 (двісті) гривень: ТЄ4051572, УИ7112013, ЗД3240236, УП9597773, СБ7642966, ЄЯ8144816, ТЕ4942885, УЛ5412650, ТД8860594, СА9247373, ХД0659940, УХ6843877. Купюри номіналом 500 (п`ятсот) гривень: СБ3551207, УЖ1654914, ФГ2282641, СЗ5145164, УЖ1093241, ХЖ7654909, ХГ4612496, ЛИ2690789, ВХ3712786, ХА7705705, ЗД7354206, ЗД3056529, ЗЗ2206874, СЗ4331107, УБ7169188, МА7856023, ХЕ6733290, ВЕ3922130, ХЄ5245510, СЖ9807906, які оглянуто та відкопійовано раніше. В присутності учасників слідчої дії ОСОБА_12 перерахував гроші, які одержав для проведення слідчих дій, і поклав їх до карману верхнього одягу, у який одягнений. Вище вказані грошові кошти вручено ОСОБА_12 для подальшого використання під час проведення слідчих дій та негласних слідчих дій по кримінальному провадженню. До протоколу, в якості додатку, додано 8 аркушів паперу із відображенням копій грошових коштів, що виготовлені за вище вказаних обставин з відповідними підписами (а.п.144-153 т.1);

- дані протоколу огляду від 12.08.2019 року з додатком у виді квитанції, відповідно до якого старшим оперуповноваженим ВБКОЗ УСБ України в Житомирській області на виконання доручення слідчого, на початку с. Кам`янка Олевського району Житомирської області, проведено огляд, за участю заявника ОСОБА_12 . Присутній заявник ОСОБА_12 одягнений у наступний одяг: теніска білого кольору, брюки сірого кольору, туфлі чорного кольору. Під час огляду ОСОБА_12 повідомив, що при ньому наявні його особисті документи, а грошові кошти, раніше надані йому слідчим, відсутні. Пояснив, що грошові кошти в сумі 12 400 гривень, які йому 12.08.2019 року були передані працівниками поліції, він цього ж дня перерахував на картковий рахунок № НОМЕР_1 , отримувач ОСОБА_15 , рахунок йому вказав ОСОБА_10 , в терміналі TS208511 ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що за адресою в АДРЕСА_6 , та в підтвердження своїх слів надав копію квитанції TS208511 від 12.08.2019 року, за часом 17 год 03 хв 30 сек, яку долучено до протоколу огляду. Оглядом оригіналу квитанції встановлено: сума 12400 грн, вдало, платник ОСОБА_13 , 12.08.2019 року, 17:03:30, отримувач ОСОБА_15 , призначення платежу «платник ОСОБА_12 » (а.п.155-156 т.1);

- дані протоколу виготовлення несправжніх (імітаційних) засобів від 12.08.2019 року та додатку до нього, згідно якого старшим слідчим СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_27 , здійснено виготовлення несправжніх (імітаційних) засобів, а саме несправжні (імітаційні) засоби, несправжні грошові кошти, які імітують купюри по 100 доларів США кожна в загальній кількості 51 купюра, загальною сумою 5100 доларів США. Друк несправжніх грошових купюр відбувався із зняттям копій з однієї купюри номіналом 100 (сто) доларів США наступної серії та номеру: купюра номіналом 100 (сто) доларів США HJ53435509 A. Віддруковано наступну кількість несправжніх грошових купюр: номіналом 100 (сто) доларів США серії HJ53435509 A кожна 50 штук, загальна сума 5100 доларів США. Вказані несправжні грошові купюри поміщено до паперового конверту, який опечатано згідно правил пакування (додано до протоколу). Відібрано взірець вищевказаних несправжніх грошових купюр в кількості 1 (одна) купюра - HJ53435509 A. Даний взірець поміщений в паперовий конверт з вкладеним аркушем з написом: «Взірець несправжніх грошових купюр в кількості 1 (одна) купюра HJ53435509 A» (додаток до протоколу) (а.п.157-158 т.1);

- дані протоколу огляду, позначення та вручення грошових коштів від 13.08.2019 року з додатками, згідно яким старшим слідчим СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_27 на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину від 12.08.2019 року, в автомобілі марки «Reno», який припаркований біля будинку АДРЕСА_7 , в присутності понятих ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , за участю ОСОБА_12 , з метою виконання постанови про контроль за вчиненням злочину, проведено огляд, позначення та вручення грошових коштів. Зокрема, раніше в приміщенні каб. №19 ІНФОРМАЦІЯ_14 за адресою у АДРЕСА_5 , оглянуто грошові кошти в сумі 500 доларів США, а саме купюри номіналом 100 доларів США KJ56747255 A, HL12294331F, HB28156508 I, KF00757245 C, KB14739238 L, та оглянуто 5000 доларів США імітаційних грошових коштів купюри номіналом 100 доларів США HJ53435509 A (для забезпечення повноти огляду дані купюри відкопійовано за допомогою копіювального апарату принтера ксерокса на 15 аркушах паперу формату А-4, які оглянули поняті та засвідчили факт відповідності виготовлених ксерокопій вище описаним грошовим коштам, при цьому поставили свої підписи на вказаних аркушах). Вказані грошові кошти та імітаційні грошові кошти з обох боків оброблено спецхімпрепаратом «Промінь-1», внаслідок чого вказані купюри, освітлені спеціальною лампою та світяться світло зеленим кольором та при дотику до них залишають сліди аналогічного кольору на контактуючій поверхні. Зазначені грошові кошти та імітаційні грошові кошти після їх огляду, ідентифікації та оброблення передано ОСОБА_12 для подальшого використання їх під час проведення заходів з підтвердження фактичних даних про вимагання та одержання грошових коштів ОСОБА_10 . В подальшому, ст. о/у ВБКОЗ УСБУ в Житомирській області майор ОСОБА_30 провів особистий огляд ОСОБА_12 , який надав на це добровільну згоду. При огляді ОСОБА_12 в його одязі і взутті нічого, щоб становило слідчий інтерес, виявлено не було. В подальшому, ОСОБА_12 видано для проведення слідчих дій грошові кошти в сумі 500 доларів США, а саме купюри номіналом 100 доларів США KJ56747255 A, HL12294331F, HB28156508 I, KF00757245 C, KB14739238 L, та 5000 доларів США імітаційних грошових коштів купюри номіналом 100 доларів США HJ53435509 A, які оглянуто та відкопійовано раніше. В присутності учасників слідчої дії ОСОБА_12 перерахував гроші, які одержав для проведення слідчих дій та поклав їх до карману верхнього одягу, у який одягнений. Вище вказані грошові кошти вручено ОСОБА_12 для подальшого використання під час проведення слідчих дій та негласних слідчих дій по кримінальному провадженні. До протоколу, в якості додатку, додано 15 аркушів паперу із відображенням копій грошових коштів, що виготовлені за вище вказаних обставин (а.п.159-176 т.1);

- дані протоколу огляду від 13.08.2019 року, яким встановлено проведення огляду, старшим оперуповноваженим ІНФОРМАЦІЯ_15 ОСОБА_31 , на виконання доручення слідчого, за участю заявника ОСОБА_12 . Присутній заявник ОСОБА_12 одягнений у наступний одяг: теніска біло - блакитного кольору, брюки сірого кольору, туфлі чорного кольору. Під час огляду ОСОБА_12 повідомив, що при ньому наявні його особисті документи, а грошові кошти, раніше надані йому слідчим, відсутні. Пояснив, що грошові кошти в сумі 500 доларів США та 5000 доларів США імітаційних грошових коштів купюри номіналом 100 доларів США, які були надані йому 13.08.2019 року слідчим, перебуваючи в приміщенні літньої тераси кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 » в АДРЕСА_4 передав ОСОБА_10 в якості грошових коштів, які останній у нього вимагав. Після чого добровільно показав вміст своїх кишень (а.п.178 т.1);

- дані протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 13.08.2019 року, згідно з яким старшим слідчим СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_27 13.08.2019 року об 11 год 28 хв на літній терасі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою у АДРЕСА_4 , в присутності понятих ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , в присутності ст. о/у ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_30 , ст. о/у ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_32 , ст. о/у ВБКОЗ УСБУ в Житомирській області ОСОБА_33 , в присутності адвоката ОСОБА_34 , складено протокол про те, що 13.08.2019 року об 11 год 28 хв на літній терасі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 » затримано ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України. У присутності понятих проведено обшук затриманої особи ОСОБА_10 , під час якого виявлено та вилучено наступні речі, а саме із задньої сторони брюк, в білизні, між сідницями було виявлено та вилучено грошові кошти, перев`язані резинкою, а саме 500 доларів США номіналом по 100 доларів США, з номерами: KJ56747255 A, HL12294331F, HB28156508 I, KF00757245 C, KB14739238 L, та грошові кошти в сумі 5000 доларів США номіналом по 100 доларів США серії та номер HJ53435509 A. Під час світіння на вказані грошові кошти люмінесцентною лампою було виявлено світіння салатового кольору. Вказані грошові кошти в сумі 5500 доларів США поміщено до спецпакету №4399181. ОСОБА_10 надав добровільну згоду на змиви з його долонь. За допомогою спиртової серветки було зроблено змиви з лівої долоні ОСОБА_10 , яку попередньо було просвічено люмінесцентною лампою, та під час світіння якої було встановлено світло зелене світіння. Вказану спиртову серветку упаковано до спецпакету №4399180. За допомогою іншої спиртової серветки було зроблено змиви з правої долоні ОСОБА_10 , яку попередньо було просвічено люмінесцентною лампою, та під час світіння якої було встановлено світло зелене світіння. Вказану спиртову серветку упаковано до спецпакету №4399179. До спецпакету №INZ1027085 було упаковано зразок чистої паперової спиртової серветки. У ОСОБА_10 вилучено мобільні телефони марки: Xiomi mi8 Life IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , з сім картою НОМЕР_5 , Xiomi Redmi Note 4 IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 , Nokia IMEI: НОМЕР_8 з номером телефону з сім картою з серійним номером НОМЕР_9 , та телефон Huawei чорного кольору, вимкнений. Вказані мобільні телефони поміщено до паперового пакету з відповідними підписами, з вилученням до СУ ГУНП в Житомирській області. ОСОБА_35 вилучено грошові кошти в сумі 1631 грн (3 купюри по 500 грн, 1 купюра по 100 грн, 1 купюра 10 грн, 3 купюри по 5 грн, 2 купюри по 2 грн, 2 купюри по 1 грн), банківські картки з номерами: НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_1 , НОМЕР_12 , які поміщені до паперового пакету з відповідними підписами, з вилученням до ІНФОРМАЦІЯ_14 . У ОСОБА_10 вилучено 3 (три) аркуші паперу з чорновими записами та блокнот на 45 аркушів, з яких 19 аркушів мають чорнові записи, та три флешкарти: Cteam на 2 Gb micro SD, Apacer на 4 Gb micro SD HC, Kingston на 32 Gb, які упаковано до паперового пакету з відповідними підписами, з вилученням до ІНФОРМАЦІЯ_14 . Про затримання повідомлено дружину. ОСОБА_10 в протоколі виклав свої зауваження, зазначивши, що під час обшуку знайдені кошти йому були підкинуті, а під час того, як кошти було розкладено, він несвідомо торкнувся до них. Інших зауважень від учасників не надійшло. Захисник ОСОБА_36 діяв на підставі доручення центру надання правової допомоги від 13.08.2019р. за повідомленням слідчого ОСОБА_27 (а.п.181-191 т.1);

- дані висновку судової експертизи №10/90 від 08.10.2019 року, проведеної на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 30.08.2019 року, з якої слідує, що на поверхнях представлених на експертизу банкнотах по 100 доларів кожна, в кількості 5 штук, наступних серій та номерів: KJ56747255 A J10, KB14739238 L B2, KF00757245 C F6, HL12294331 L12, HB28156508 I B2 та банкноти номіналом по 100 доларів в кількості 50 штук з серією на номером HJ53435509 A J19, загальна сума яких 5500 доларів, які вилучені в ході затримання 13.08.2019 року ОСОБА_10 , що упаковані до спецпакету №4399181, встановлено наявність нашарування спеціальної хімічної речовини із люмінесценцією жовто-зеленого кольору. На поверхні представленої на експертизу серветки, якою зроблено змиви з правої руки ОСОБА_10 , яка вилучена в ході затримання 13.08.2019р. ОСОБА_10 , що упакована до спецпакету №4399179, встановлено незначне нашарування спеціальної хімічної речовини із люмінесценцією жовто-зеленого кольору. На поверхні представленої на експертизу серветки, якою зроблено змиви з лівої руки ОСОБА_10 , яка вилучена в ході затримання 13.08.2019р. ОСОБА_10 , що упакована до спецпакету №4399180, встановлено незначне нашарування спеціальної хімічної речовини із люмінесценцією жовто-зеленого кольору. Нашарування спеціальної хімічної речовини із люмінесценцією жовто зеленого кольору, виявлені на поверхнях представлених на експертизу банкнотах в сумі 5500 доларів, на поверхнях серветок, якими зроблено змив з правої і лівої руки ОСОБА_10 та на поверхні наданого на експертизу аркуша паперу формату А-4 із зразка спеціальної хімічної речовини, якою було помічено грошові купюри, що упакований до спецпакету №INZ 1027089, мають спільну родову належність (а.п.204-226 т.1);

- дані висновку судової експертизи №1/3-326 від 11.10.2019 року, проведеної на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 30.08.2019 року, надані п`ять банкнот номіналом по 100 доларів США кожна із серійними номерами: KJ56747255 A, HL12294331 F, HB28156508 I, KF00757245 C, KB14739238 L, які вилучені 13.08.2019 року разом з імітаційними коштами в ході затримання ОСОБА_10 , відповідають за своїми характеристиками аналогічним банкнотам, що знаходяться в офіційному обігу; мають на своїй поверхні додаткові маркування, які спостерігаються в ультрафіолетових променях, у вигляді нашарування речовини, що флуоресціює зелено-жовтим кольором (а.п.231-235 т.1);

- дані висновку судової комп`ютерно-технічної експертизи за №14/63 від 15.10.2019 року, проведеної на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29.08.2019 року, у внутрішній пам`яті смартфона виробництва «Xiaomi» модель МІ 8 Life (М1808D2ТG), серійний номер 72f30а2, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , виявлено 1984 контакти телефонної книги, 31623 записи у журналі дзвінків, 5254 sms повідомлення, виявлено інформацію з мобільних застосунків для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», «Facebook Messenger», «Viber» та «WhatsApp», яка включає в себе інформацію про профіль користувача, історію листування та журнал дзвінків. У внутрішній пам`яті смартфона виробництва «Xiaomi» модель Redmi Note 4, серійний номер 0f47d8cd0604, ІМЕІ 1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 , виявлено 2453 контакти телефонної книги, 27854 записи у журналі дзвінків, 3616 sms повідомлень, виявлено інформацію з мобільних застосунків для миттєвого обміну повідомленнями « Skype», «Telegram», «Viber» та «WhatsApp», яка включає в себе інформацію про профіль користувача, історію листування та журнал дзвінків. У внутрішній пам`яті смартфона виробництва «Huawei» модель Y5 2018 (DRA- L21), серійний номер BRE9K6, ІМЕІ 1: НОМЕР_13 , ІМЕІ 2: НОМЕР_14 , виявлено 380 контактів телефонної книги, 500 записів у журналі дзвінків, 2 sms повідомлення, виявлено інформацію з мобільних застосунків для миттєвого обміну повідомленнями «Skype», «Viber» та «WhatsApp», яка включає в себе інформацію про профіль користувача, історію листування та журнал дзвінків. Вся вищезазначена інформація поміщена до звітів, що записані на DVD-R диски, які додаються до висновку експерта. У внутрішній пам`яті смартфона виробництва «Nokia» модель 105 (ТА-1010), серійний номер 059Z1К6, ІМЕІ: НОМЕР_8 , виявлено 5 контактів телефонної книги, 35 записів у журналі дзвінків, 13 вхідних sms повідомлень, відсутні будь які програми для обміну миттєвими повідомленнями (а.п.240-246 т.1);

- дані протоколу огляду предметів від 11.11.2019 року та додатків до нього, згідно якого старшим слідчим СУ ГУНП в Житомирській області майором поліції ОСОБА_27 в приміщенні службового кабінету СУ ГУНП в Житомирській області проведено огляд DVD-R дисків, які додані до висновку експерта №14/63 від 15.10.2019 року, за результатами проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи. Проведено огляд чотирьох DVD-R дисків, з наявними файлами (скриншоти). При відкритті документу типу Chrome HTML з назвою «Telegram» встановлено наступну інформацію: аккаунт в меседжері «Telegram», встановлений на мобільному телефоні Xiaomi МІ 8 Life, вилучений в ході затримання в порядку ст. 208 КПК України у ОСОБА_10 , має ім`я та прізвище користувача ОСОБА_37 з абонентським номером НОМЕР_15 , вказаний аккаунт має 2015 контактів та 55 історій листувань. При відкритті історії листування встановлено, що з переліку листувань вказаного аккаунта знаходиться історія листування з абонентським номером під назвою « ОСОБА_12 ОСОБА_38 », яка вміщає в собі 24 повідомлення (за датами 11.08.2019р., 12.08.2019р., 13.08.2019р.). Так, зокрема, повідомлення 11.08.2019р. наступного змісту: «здравствуйте ОСОБА_39 . 697793 ціхорський ОСОБА_40 . Если вы готовы купить 10 то 2 завтра до обеда надо передать? А остальное решим до среды». На що абонент, підписаний як « ОСОБА_12 ОСОБА_38 » відповідає завтра розберемся. Наступного дня 12.08.2019 року з додатку «Telegram» користувач телефону, вилученого у ОСОБА_10 , пише: «перепрошую, видно помилково вам відправим. Номер не записаний». За десять хвилин о 15:31 між абонентами відбувається розмова тривалістю 66 секунд. О 16:47 абонент ОСОБА_41 направив повідомлення наступного змісту: карточка невірна, передзвони я в банку. Після чого відбуваються з`єднання між абонентами, тривалі вихідний та вхідний абоненту ОСОБА_41 дзвінки (а.п.1-12 т.2);

- дані протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 02.10.2019 року, згідно яким ст. о/у ВБКОЗ УСБУ в Житомирській області майором ОСОБА_42 , в присутності керівника відділу по охороні об`єктів АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » Житомирського РУ ОСОБА_43 , отримано в АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » Житомирське регіональне управління документи в електронному вигляді, згідно ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 29.08.2019р., які знаходяться на оптичному носію інформації CD-R тмVerbatim серійний номер Njj3Waj0D3232003B1, та підтверджено описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали суду (а.п.15-18 т.2);

- дані протоколу огляду від 06.11.2019 року з додатками, відповідно до якого старшим слідчим СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_27 , у службовому приміщенні №19 СУ ГУНП в Житомирській області, проведено огляд оптичного носія інформації - оптичного диску Verbatim CD-R № Njj3Waj0D3232003B1, вилученого 02.10.2019 року на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29.08.2019 року про надання тимчасового доступу до речей і документів, який знаходився у володіння АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Оглядом встановлено наявність на оптичному диску одного документу із назвою «003362.1.0» та файл із назвою «.checksum.md5», який є системним файлом. Оглядом вмісту файлу «003362.1.0» встановлено, що він містить 5 файлів формату «.pdf» - містяться скан копії анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ІНФОРМАЦІЯ_5 від ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_16 на 3 арк, копії паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_15 серії та номеру НОМЕР_16 на 3 арк., документ xls з інформацією про рух коштів по картковому рахунку НОМЕР_1 , відкритому на ОСОБА_15 , документ pdf з фото ОСОБА_15 під час отримання ним картки АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » з НОМЕР_1 ). Здійснено роздрукування додатків, що додано до протоколу огляду. За інформацією про рух коштів по картковому рахунку НОМЕР_1 , відкритому на ОСОБА_15 , 12.08.2019 року о 17 год 03 хв 29 сек на вказаний картковий рахунок надійшло 12400 грн 12.08.2019 року о 18 год 25 хв 38 сек зняття готівки з банкомату ( АДРЕСА_8 ) в сумі 8000 грн (комісія 80 грн), 12.08.2019р. о 18 год 26 хв 56 сек зняття готівки з банкомату в сумі 4000 грн (комісія 40 грн). Начальником Управління безпеки в Житомирському РУ АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ОСОБА_44 , старшому слідчому СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_27 , на виконання запиту від 03.10.2019 року №10811/24-2019, надано диск з фотоматеріалами із платіжного банківського терміналу №CAZH 4663, розташованого за адресою в АДРЕСА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , на якому зафіксовано проведення транзакцій по зняттю готівки 12.08.2019 року (а.п.19-33 т.2);

- дані протоколу огляду предметів від 04.10.2019 року, відповідно до якого старшим слідчим СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_27 в приміщенні службового кабінету №19 СУ ГУНП в Житомирській області проведено огляд Інтернет ресурсу «Facebook», а саме ІНФОРМАЦІЯ_18 .1654. Користувач під іменем ОСОБА_45 , в розділі «Інформація» на зазначеній сторінці вказано «голова ГО МО « ІНФОРМАЦІЯ_19 » та голова ГО « ІНФОРМАЦІЯ_6 ». Розділ «Світлини» містить світлини різного змісту. Частина світлин (11) скопійована на DVD диск, який додається до вказаного протоколу (а.п.34-37 т.2);

- дані висновку комплексної судової портретно-фототехнічної експертизи за №15/25 від 24.10.2019 року, проведеної на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 11.10.2019 року, на наданих для проведення судової експертизи зображеннях, в яких зафіксовано проведення транзакцій по знятті готівки 12.08.2019 року, а саме грошових коштів в загальній сумі 12000 грн з карткового рахунку № НОМЕР_1 о 18 год 25 хв 38 сек та о 18 год 26 хв 56 сек, та фото, які було отримано в ході огляду Інтернет ресурсу «Facebook», а саме сторінки за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_18 , а саме фото, на яких зображено ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також з фото з паспорта громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_17 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на фото з копії паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_18 , виданий Богунським РВ УМВС України в Житомирській області, та у відеозаписах затримання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які містяться на картці флеш пам`яті «Micro SD» марки «Kingston», об`ємом 16 Гб, SDCS/16GB 97175-E04.A00LF з адаптером, зображена одна й та ж сама особа (а.п.43-52 т.2);

- дані протоколу за результатами проведення негласного розшукового заходу від 14.08.2019 року з додатком, згідно якого старшим о/у 1-го сектору відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю ІНФОРМАЦІЯ_11 майором ОСОБА_31 , на виконання доручення старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_27 №1593т/24 від 17.07.2019 року та на підставі ухвали ІНФОРМАЦІЯ_20 №2052т від 17.07.2019 року, у взаємодії із відділом ОД Управління, проводились негласні розшукові дії: «аудіо, -відеоконтроль особи щодо розмов цієї особи, звуків, рухів, дій, пов`язаних з її діяльністю, місць перебування у публічно доступних місцях» стосовно громадянина України ОСОБА_10 , а саме його особистої зустрічі із громадянином України ОСОБА_12 в приміщенні готельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою в АДРЕСА_4 . Матеріали негласного розшукового заходу надійшли з ВОД Управління СБУ в Житомирській області та знаходяться на оптичних носіях DVD-R №3/42-495 таємно від 13.08.2019 року та DVD-R №3/42-496 таємно від 13.08.2019 року. За змістом інформації, отриманої в ході проведення заходу, відбувається розмова між ОСОБА_21 та ОСОБА_14 . Слова ОСОБА_12 : «…там я вчора те що зміг, і сейчас трошки привіз, а так вже доб`ємо наші питання». Слова ОСОБА_10 «яка штука сьогодні (пише в блокноті і показує ОСОБА_46 ), запитання ОСОБА_12 «сьогодні скільки?», на що ОСОБА_10 киває головою, відповідь ОСОБА_12 - «п`ять з половиною і вчора п`ятсот». ОСОБА_10 «А ті? Приблизно плюс мінус оцей останок?», ОСОБА_12 «на слідуючій неділі, ОСОБА_47 … я не витягну просто». В цей час ОСОБА_14 передає ОСОБА_21 згорток, зовні схожий на грошові кошти долари США. Обвинувачений простягає руку в бік ОСОБА_14 , який через стіл передає згорток, бере його в руку та ховає за спиною. Після чого ОСОБА_12 : « ОСОБА_47 , ну я надіюсь що вже не буде в нас з цим інцидентів. Що ти вже не будеш там мене п…чити (нецензурна лайка)». ОСОБА_10 «я не з цієї категорії, я навпаки, я кажу, що тут ж навіть опція не в тому щоб дибільно нахерачити, да, а в тому щоб іще навіть допомогти. Тому що я вам відкрито сказав, що просто отако хапок, воно навіть і не цікаво. А щоб системно нормально спрацювати і налагодити комунікацію, ну кажу так трапилося, що у нас воно в цих моментах багато здувається, у вас…(не договорив). Після чого відбулось затримання ОСОБА_10 співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.п.109-113 т.2);

- дані протоколу за результатами проведення негласного розшукового заходу від 07.08.2019 року, згідно яким старшим о/у ІНФОРМАЦІЯ_21 майором ОСОБА_31 , у службовому кабінеті №11 адміністративного приміщення ІНФОРМАЦІЯ_11 , в ході досудового розслідування по кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000245 від 16.07.2019р., на виконання доручення старшого слідчого ІНФОРМАЦІЯ_14 ОСОБА_27 №1593т/24 від 17.07.2019р. та на підставі ухвали ІНФОРМАЦІЯ_20 №2052т від 17.07.2019р., у взаємодії із відділом ОД Управління, 06.08.2019р. проводились негласні розшукові дії: «аудіо, -відеоконтроль особи щодо розмов цієї особи, звуків, рухів, дій, пов`язаних з її діяльністю, місць перебування у публічно доступних місцях» стосовно громадянина України ОСОБА_10 , а саме його особистої зустрічі із громадянином України ОСОБА_12 за адресою в м. Житомирі, Майдан Перемоги. Матеріали негласного розшукового заходу надійшли з ВОД Управління СБУ в Житомирській області та знаходяться на оптичному носії DVD-R №3/42-490 таємно від 06.08.2019 року. За змістом інформації, отриманої в ході проведення заходу, ОСОБА_10 «вирішує проблему те, що я можу помогти вам», ОСОБА_10 «я вам просто намалюю штуку. А ви з нею можете погодитись», ОСОБА_12 «ні, Сань. Це як на сьогоднішній день, великі «бабки», ОСОБА_10 « а я для чого говорю? Тому що ви просто як бізнесмен можете порахувати іншу історію. Да? Мені від не того нічого не прийде, а в мене є отут. Я все одно себе цим планом перестрахую і медійно створю імідж», ОСОБА_12 «Понятно. Сань, давай підійдемо нормально. Двадцятка це до х…. Я готов п`ять, Сань. Ну, немає у мене дєнєг просто. Просто немає! Думай, як хочеш», ОСОБА_10 «Я кажу, ми м`яко говоримо тому що ми не можемо говорити конкретно, системно, різко, але є те, що є», ОСОБА_12 « І пропоную те, що я можу сьогодні. Я ж тобі кажу: пятьорочку я могу… Но поки в мене другого варіанту ніякого немає. Для мене це велика сума», ОСОБА_10 «Ну, я кажу, що ну от ця пропозиція вона просто… Не в тому плані, що там знущатися, чи якісь речі. Вона просто не цікава своєю системністю, безсистемністю.. Ну, своїм самим моментом. Ну, от так і все. Подумай. Є зовсім інший другий принцип, і порядок потреб, порядок використання. Мене хапок не цікавить. Можу зафіксувати цю тему в розрізі діяльності громадської ради. Ну як я скажу, що я за документи, котрі були, я віддав дві з половиною. Дві з половиною за ті документи я дав. Ну, зрозуміло, що ви зараз не сприймаєте всерйоз там. «Це блеф, там ця історія». Но, скажу, я їх по факту буду потихеньку використовувати. Козирі існують. Їх, звичайно, я буду конвертувати. Можливо, я їх передам. Можливо, я частину їх використ…Ну, фотокопію звичайно для себе збережу», «Вже після того як ми зустрічались ми домовились що отримуємо відповідь у середу. Ви не виходете. Ви не телефонуєте. Я думав буде якийсь системний рух, і кажу ОСОБА_48 тут не обійдеться без озвучки імен». Флеш карти із записами відео, аудіо файлами безпосередньо оглянуто та досліджено в судовому засіданні за участі спеціаліста з технічних питань СБУ ОСОБА_49 (а.п.114-135 т.2);

- дані протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 13.08.2019 року, згідно якого ст. слідчим СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_27 , на підставі постанови прокурора про контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 12.08.2019 року, складено даний протокол про те, що з метою викриття злочинної діяльності ОСОБА_10 , а саме відповідно до протоколу огляду та вручення грошових коштів від 12.08.2019р. в період часу з 15 год 05 хв до 15 год 35 хв на початку села Кам`янка Олевського району Житомирської області, оглянуто та передано ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 12400 грн, які останній помістив до кишені верхнього огляду. Отримавши грошові кошти, ОСОБА_12 відправився до терміналу ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що за адресою в АДРЕСА_6 , по дорозі на мобільний номер ОСОБА_12 в меседжері «Телеграм» з номеру НОМЕР_15 надійшло смс повідомлення, наступного тексту: «Перепрошую видно випадково вам відправив. Номер не записаний». Після чого о 15 год 31 хв ОСОБА_12 здійснив дзвінок через меседжер «WhatsApp» на телефон ОСОБА_10 та перепитав за повідомлення, сказавши, що як раз їхав скидати грошові кошти за попередньою домовленістю, на що ОСОБА_10 відповів: «Хорошо. Тоді я сьогодні чекаю, бо я чесно кажучи тоді, завтра в мякій формі. Мене на ранок викликали, до… я тоді в м`якій формі обійду це питання». Після чого, приїхавши до терміналу за вищевказаною адресою, ОСОБА_12 спробував скинути грошові кошти на картковий рахунок, який йому надав ОСОБА_10 , а саме НОМЕР_19 , та здійснити операцію не зміг. О 16 год 55 хв ОСОБА_10 здійснив дзвінок через меседжер «WhatsApp» на телефон ОСОБА_12 та повідомив, що помилився в одній цифрі карткового рахунку, а саме вказав «Нє нє, от перші цифри да, там перші цифри 4148 написано, а там 4149, а все інше правильно». Після чого ОСОБА_12 перерахував грошові кошти на картковий рахунок № НОМЕР_1 , отримувач ОСОБА_15 , в сумі 12400 грн, про що отримав квитанцію №208511 12.08.2019 року 17:03:30. О 17 год 08 хв ОСОБА_12 здійснив дзвінок через меседжер «WhatsApp» на телефон ОСОБА_10 та повідомив, що гроші перерахував на картковий рахунок та останні домовилися про зустріч 13.08.2019 року в м. Житомирі (а.п.160-161 т.2);

- дані скріншотів, які потерпілий особисто надав в ході свого допиту 16.07.2019 року на підтвердження вимагання грошових коштів ОСОБА_21 . З наданих роздруківок вбачається, що 14 червня потерпілим отримано повідомлення про те, що питань буде багато, тому красти буде важкувато, бо відправник все знає. В подальшому неодноразово домовляються про зустрічі. Досліджено судом також скріншот сторінки мережі Фейсбук, де розміщено публікацію ОСОБА_45 , відмічено особи інших користувачів мережі, автор публікації констатує два роки громадянського розслідування, оперативної роботи під прикриттям та нічні вилазки у ліси для викриття одного хитрого ділка, який зміг обдурити майже всіх. Звертається увага, що незабаром суспільство стане свідком однієї показної історії, де злодій, що грабує народ, державу, знищує природу понесе покарання, яке стане гарним уроком для його колег. Під даним текстом розміщене фото чоловіка, зовні схожого на ОСОБА_12 (а.п.199-202 т.2);

- дані скріншоту, які потерпілий особисто надав в ході свого допиту 12.08.2019 року на підтвердження вимагання грошових коштів ОСОБА_21 . З наданої роздруківки вбачається повідомлення, в якому ОСОБА_50 зазначено номер картки та прізвище ім`я по-батькові ОСОБА_15 та вказано про те, що якщо хоче купити 10, то 2 завтра до обіду потрібно передати (а.п.206 т.2);

- дані протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 13.08.2019 року, згідно якого ст. слідчим СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_27 , на підставі постанови прокурора ОСОБА_7 про контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 12.08.2019 року, складено даний протокол про те, що з метою викриття злочинної діяльності керівника ГО « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ОСОБА_10 , а саме відповідно до протоколу огляду, позначення та вручення грошових коштів та несправжніх (імітаційних) купюр від 12.08.2019 року в період часу з 09 год 50 хв до 10 год 20 хв. В службовому кабінеті №19 СУ ГУНП в Житомирській області за адресою в АДРЕСА_5 оглянуто, позначено та передано ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 500 доларів США та 5000 доларів США імітаційних грошових коштів купюри номіналом 100 доларів США HJ53435509 A, які останній помістив до правої кишені своїх брюк. Отримавши грошові кошти та несправжні (імітаційні) грошові купюри, ОСОБА_12 згідно попередньої домовленості поїхав на зустріч до ОСОБА_10 до літньої тераси кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що за адресою в АДРЕСА_4 . Близько 11 год 10 хв ОСОБА_12 зайшов до приміщення літньої тераси кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 », після чого пройшов до столику, за яким сидів ОСОБА_10 . В ході зустрічі ОСОБА_12 об 11 год 15 хв передав ОСОБА_10 раніше надані йому для проведення слідчих дій грошові кошти та несправжні (імітаційні) грошові купюри, що вказані вище. Після цього ОСОБА_10 взяв до рук вказані грошові кошти та імітаційні грошові купюри та поклав їх собі за пояс брюк за спиною. Об 11 год 25 хв 13.08.2019 року ОСОБА_10 у вказаному вище приміщенні літньої тераси кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 » затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України (а.п.162-163 т.2).

- дані виписки по картковому рахунку ОСОБА_15 підтверджено надходження на його рахунок грошових коштів 12400грн з термінала самообслуговування в АДРЕСА_6 відділення банку, платник ОСОБА_13 12.08.2019 року (а.п.34 т.3).

Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність наведених у вироку доказів, не встановлено.

Аналізуючи усі вищевказані докази, колегія суддів приходить до висновку про їх належність та допустимість, будь-яких істотних процесуальних порушень при збиранні, дослідженні та їх оцінці, які б ставили під сумнів правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, колегія суддів не вбачає.

Як вважає апеляційний суд версія подій, яку надала сторона захисту, не доводить наявність розумного сумніву у версії сторони обвинувачення. Більше того, версія сторони захисту не узгоджується з доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження. Будь-яких доказів, які якимось чином підтверджували б версію сторони захисту, та свідчили б про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження не було надано ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді.

Суд першої інстанції правильно встановив, що дії ОСОБА_10 були спрямовані на протиправне вимагання передачі чужого майна, поєднане з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий бажав зберегти в таємниці, що спричинило йому значну шкоду та повністю відповідає ознакам складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України. Доводи захисту щодо відсутності складу злочину є надуманими та ґрунтуються на довільному тлумаченні фактичних обставин справи, що не узгоджується з дослідженими доказами.

Так, положеннями ст. 94 КПК передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінка доказів, як визначено ст. 94 КПК, є виключною компетенцією суду, який постановив рішення.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Підставою кримінальної відповідальності є склад кримінального правопорушення, тобто сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно - небезпечне діяння як конкретне кримінально каране.

Правильна кваліфікація забезпечує реалізацію конституційного принципу законності у кримінальному судочинстві (ст. 129 Конституції України), гарантує охорону і здійснення прав та свобод людини і громадянина, виступає необхідною умовою призначення справедливого покарання.

Кваліфікація кримінального правопорушення - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального правопорушення, передбаченого КК.

Відповідно до статті 189 КК (у редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення) вимагання полягає у незаконній вимозі передати чуже майно чи право на майно або вчинити будь-які дії майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмежити права, свободи або законні інтереси цих осіб, пошкодити чи знищити їхнє майно або майно, що перебуває в їхньому віданні чи під охороною, або розголосити відомості, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці.

Кваліфікуючими ознаками вимагання, передбаченими ч. 2 ст. 189 КК України, зокрема є вчинення такого кримінального правопорушення за обставин, коли воно завдало значної шкоди потерпілому.

Об`єктивна сторона цього кримінального правопорушення виражається виключно в активній поведінці висуненні відповідної вимоги, поєднаної із зазначеними погрозами, незалежно від форми їх вираження (відкритої чи завуальованої), за умови сприйняття їх потерпілим як реальних.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони є спосіб вчинення погроза заподіяння шкоди потерпілому або його близьким родичам, зміст якої може полягати у погрозі насильством, обмеженням прав, свобод чи законних інтересів, пошкодженням або знищенням майна, а також розголошенням відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці.

Погроза може бути виражена будь-яким способом - усно, письмово, жестами, демонстрацією зброї, у тому числі й за допомогою реального застосування насильства. У будь-якому разі важливо встановити, що винний, застосовуючи погрозу чи фізичну силу, залякуючи потерпілого, прагне до того, щоб у нього склалося переконання про реальність, дійсність реалізації цієї погрози, якщо він не виконає пред`явленої вимоги, що узгоджується із правовими висновками Верховного Суду у справі № 720/1802/22, постанова від 15 вересня 2025 року.

Із суб`єктивної сторони вимагання характеризується прямим умислом і корисливим мотивом. Водночас винний має на меті незаконно одержати чуже майно, право на нього чи домогтися вчинення потерпілим дій майнового характеру.

З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що встановлені у кримінальному провадженні обставини повністю відповідають наведеним ознакам вимагання.

Так, зі змісту зафіксованих розмов, показань потерпілого та інших досліджених доказів убачається, що обвинувачений висував до потерпілого вимоги майнового характеру, зокрема щодо передачі грошових коштів, визначав їх розмір, порядок та періодичність сплати, наполягаючи на так званому «системному врегулюванні».

При цьому такі вимоги супроводжувалися завуальованими, однак цілком зрозумілими для потерпілого погрозами створення проблем у його службовій діяльності, використання наявної інформації та її розголошення, що, з урахуванням обстановки спілкування та попередніх дій обвинуваченого, обґрунтовано сприймалося потерпілим як реальна загроза його правам та законним інтересам.

Факт реальності таких погроз підтверджується не лише суб`єктивним сприйняттям потерпілого, а й об`єктивними обставинами: попередньою поведінкою обвинуваченого, його активними діями щодо ініціювання зустрічей, наполегливістю у досягненні домовленостей, а також подальшою реалізацією висунутих вимог шляхом надання реквізитів для перерахування коштів та їх фактичного отримання.

За таких обставин спосіб дій обвинуваченого висунення вимог, поєднаних із погрозами негативного впливу повністю відповідає об`єктивній стороні вимагання, передбаченого ст. 189 КК України, незалежно від того, що такі погрози були висловлені у завуальованій формі.

Доводи обвинуваченого про те, що суд першої інстанції неправильно витлумачив зміст його розмов із потерпілим та безпідставно дійшов висновку про наявність у нього умислу на вимагання грошових коштів, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються сукупністю досліджених у справі доказів.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, зафіксовані під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій розмови між обвинуваченим та потерпілим у своїй сукупності свідчать не про нейтральний чи діловий характер спілкування, як на цьому наполягає сторона захисту, а про системний та цілеспрямований вплив на потерпілого з метою отримання грошових коштів. Характер висловлювань обвинуваченого, їх зміст та контекст спілкування вказують на висунення фінансових вимог, поєднаних із завуальованими погрозами створення перешкод у діяльності потерпілого та використанням наявної у нього інформації компрометуючого характеру.

Зокрема, у ході розмов обвинувачений прямо обговорює розміри грошових сум, порядок їх передачі, наполягає на «системності» платежів, а також прямо чи опосередковано вказує на можливі негативні наслідки у разі відмови від виконання його вимог, що узгоджується з показаннями потерпілого та свідчить про усвідомлений характер його дій. Використання при цьому завуальованих формулювань («козирі», «озвучення імен», «створення іміджу», «використання інформації») не змінює суті таких висловлювань, оскільки їх зміст у взаємозв`язку з іншими доказами однозначно свідчить про протиправну мету.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про те, що висновки суду ґрунтуються на «вирваних із контексту» фразах, є безпідставними, оскільки наведена розмова від 06.08.2019 року оцінювалася судом першої інстанції у сукупності з іншими доказами, а не ізольовано. Її зміст свідчить про узгоджений характер комунікації між сторонами щодо передачі грошових коштів та наявність у обвинуваченого відповідних важелів впливу на потерпілого, що підтверджується як характером висловлювань, так і наступною поведінкою учасників подій. Аналогічні посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на нібито неправильне тлумачення окремих фрагментів є загальними та декларативними, оскільки не містять альтернативного, логічно послідовного пояснення змісту розмов, яке б спростовувало їх фактичну спрямованість, встановлену судом на підставі всебічного аналізу всіх доказів у справі.

Колегія суддів наголошує, що встановлені судом першої інстанції обставини узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_12 , який детально та послідовно повідомив про характер взаємовідносин із обвинуваченим та обставини висунення до нього грошових вимог. З його показань убачається, що будь-яких близьких дружніх відносин між ними не існувало, а їх спілкування носило змінний характер від формально нейтрального до конфліктного. Потерпілий зазначив, що ще під час першого візиту обвинуваченого до лісгоспу останній поводився агресивно, висловлював погрози щодо можливого притягнення до кримінальної відповідальності, звільнення з посади та створення проблем у діяльності підприємства. У подальшому, за показаннями потерпілого, обвинувачений ініціював зустрічі, під час яких, зокрема шляхом записів у блокноті, фактично визначав розміри грошових коштів (спочатку 30 000 доларів США одноразово та 5 000 доларів щомісячно, згодом 20 000 доларів США), які потерпілий мав сплачувати за «відсутність проблем». Такі дії потерпілий обґрунтовано сприйняв як вимагання, поєднане з погрозами негативного впливу, у тому числі шляхом поширення інформації та створення перешкод у його службовій діяльності.

Також матеріали кримінального провадження містять докази комунікації між обвинуваченим та потерпілим (зокрема, листування у месенджерах), які підтверджують узгодження умов передачі грошових коштів, у тому числі надання реквізитів рахунку та уточнення порядку їх перерахування. Зазначені дані об`єктивно підтверджують, що дії обвинуваченого не були випадковими або неправильно витлумаченими, а носили цілеспрямований характер.

Крім того, визначальним для оцінки дій обвинуваченого є його подальша поведінка, яка не залишає сумнівів щодо їх протиправного характеру та свідчить про реалізацію умислу на вимагання. Обвинувачений не обмежився абстрактними обговореннями, а перейшов до практичного втілення висунутих вимог, зокрема надав потерпілому банківські реквізити для перерахування грошових коштів, здійснював контроль за їх надходженням, уточнював строки та порядок передачі, а також наполягав на продовженні розрахунків. Факт подальшого перерахування потерпілим грошових коштів та передача частини обумовленої суми під час особистої зустрічі, зафіксованої в межах контролю за вчиненням злочину, є логічним продовженням раніше висунутих вимог і підтверджує їх реальне виконання. Така послідовна та цілеспрямована поведінка обвинуваченого об`єктивно свідчить про спрямованість його дій на незаконне одержання грошових коштів із використанням тиску на потерпілого, що повністю узгоджується з ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого як вимагання.

Колегія суддів зазначає, що умисел обвинуваченого у даному випадку підтверджується не окремими фразами чи припущеннями, а сукупністю його взаємопов`язаних дій і поведінки, які мають чітку та послідовну спрямованість на отримання грошових коштів від потерпілого, що свідчить про усвідомлення ним протиправного характеру вчинюваного та бажання настання відповідних наслідків.

Не спростовують висновків суду і посилання на нібито дружній чи господарський характер відносин між сторонами, оскільки, як встановлено з показань потерпілого, такі відносини не були сталими чи довірчими, а саме спілкування відбувалося в умовах психологічного тиску та висунутих вимог.

Безпідставними є й доводи обвинуваченого про провокаційний характер дій потерпілого. З матеріалів кримінального провадження убачається, що ініціатива у встановленні контакту, формуванні предмета розмов та подальшому розвитку подій належала саме обвинуваченому, а не правоохоронним органам чи потерпілому, який усвідомлюючи реальність висловлених погроз, діяв лише у межах документування протиправної діяльності обвинуваченого.

Так, ще 14.06.2019 року на мобільний телефон потерпілого в месенджері «WhatsApp» від ОСОБА_10 надійшло повідомлення відверто погрозливого змісту: «…питань буде багато і все публічно… все знаю!!!», яке об`єктивно містить вказівку на наявність у відправника певних відомостей та намір їх публічного розголошення у разі невиконання його умов. Вказане повідомлення було ініційоване виключно обвинуваченим, при цьому будь-яких даних про спонукання його до цього з боку потерпілого матеріали справи не містять.

Надалі, 25.06.2019 року, саме ОСОБА_10 повторно виходить на зв`язок із потерпілим та ініціює особисту зустріч, що прямо спростовує доводи сторони захисту про провокаційний характер дій потерпілого. При цьому потерпілий після отримання відповідних повідомлень не вчиняв активних дій, спрямованих на втягнення обвинуваченого у протиправну поведінку чи ескалацію конфлікту, що також виключає наявність ознак провокації. Лише після повторних ініціатив обвинуваченого відбулася зустріч 04.07.2019 року, а згодом зустріч 06.08.2019 року у м. Житомирі, яка була зафіксована в межах проведення НСРД, що у своїй сукупності підтверджує послідовність дій саме обвинуваченого та відсутність будь-якого штучного створення умов для вчинення злочину з боку потерпілого.

Аналіз змісту цієї розмови від 06.08.2019 року переконливо свідчить, що саме ОСОБА_10 послідовно формує у потерпілого уявлення про наявність у нього компрометуючих відомостей та можливість їх використання як інструменту впливу. Зокрема, він прямо вказує на відсутність зворотного зв`язку з боку потерпілого («ви не виходите… ви не телефонуєте»), після чого переходить до ескалації, наголошуючи на неминучості «озвучки імен» та розкриття відповідної інформації, причому не лише щодо потерпілого, а й інших осіб. Така риторика є типовою формою психологічного тиску, спрямованого на спонукання до поступок.

Подальші висловлювання обвинуваченого лише підсилюють цей висновок. Посилання на нібито наявні «фірми, через які проганяються готівкові кошти», «ланцюги» та «суми», твердження про те, що «по вас більше всього інформації», а також вказівки на існування «козирів», які він не може розкрити, але які «дійсно є», об`єктивно формують уявлення про володіння значним обсягом відомостей, здатних завдати шкоди діловій репутації та службовому становищу потерпілого. При цьому обвинувачений прямо пов`язує можливість використання цієї інформації з поведінкою потерпілого, вказуючи, що вона буде «використовуватися», «конвертуватися» та може бути передана іншим особам.

Посилання ОСОБА_10 на здійснення запитів щодо діяльності підприємства, спілкування з керівництвом галузі, а також погрози щодо розкриття «схем передачі» додатково підтверджують реальність сприйняття ним власних дій як інструменту впливу. Вказані обставини виключають їх трактування як абстрактних чи випадкових висловлювань, натомість свідчать про цілеспрямовану поведінку, спрямовану на створення у потерпілого відчуття загрози розголошення відомостей.

Показовим є й те, що у відповідь на пропозицію потерпілого щодо передачі грошових коштів («можу дати п`ятірку») обвинувачений не відмовляється, не заперечує протиправний характер такої пропозиції, а продовжує розвивати тему, фактично приймаючи запропоновану модель взаємодії. Більше того, його подальші висловлювання про те, що його «цікавить вплив на систему», а також наміри «колупати і ставити больові точки», свідчать про усвідомлення можливості системного використання наявної інформації як засобу тиску.

Остаточно спростовує доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про провокаційний характер дій потерпілого і завершальний фрагмент розмови, у якому ОСОБА_10 прямо заявляє, що вже витратив кошти на отримання документів, які має намір у подальшому «використовувати», «конвертувати» та зберігати їх копії. Такі висловлювання свідчать про реальне сприйняття ним цих матеріалів як ресурсу впливу, а не про будь-яку інсценовану поведінку, нав`язану ззовні.

На переконання колегії суддів, твердження обвинуваченого про провокацію з боку потерпілого має явно суперечливий характер, що проявляється у висуненні двох взаємовиключних версій. Перша з них зводиться до того, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 мала місце провокація вчинення злочину з боку потерпілого ОСОБА_12 , тоді як друга полягає у твердженні про те, що грошові кошти в сумі 5500 доларів США йому були підкинуті.

Апеляційний суд звертає увагу, що посилання обвинуваченого на провокацію злочину за своєю правовою природою передбачає визнання факту одержання особою грошових коштів. Йдеться про ситуацію, коли подія отримання коштів дійсно мала місце і не заперечується стороною захисту, однак, на її думку, була спровокована потерпілим чи правоохоронними органами.

Водночас одночасне ствердження стороною захисту про те, що обвинувачений не отримував грошових коштів (вони йому були підкинуті), та про наявність провокації з боку потерпілого є взаємовиключним і свідчить про непослідовність обраної позиції захисту.

За таких обставин твердження обвинуваченого про провокаційний характер дій потерпілого є необґрунтованими, оскільки не підтверджуються жодними об`єктивними даними та спростовуються сукупністю досліджених доказів, які свідчать про самостійну, ініціативну та послідовну поведінку обвинуваченого, спрямовану на висунення вимог майнового характеру з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий бажав зберегти в таємниці.

Посилання сторони захисту на те, що невстановлення конкретного змісту інформації, якою нібито володів обвинувачений, а також відсутність деталізації відповідних погроз виключає склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 189 КК України, є безпідставним та ґрунтується на неправильному розумінні об`єктивної сторони вимагання. Для кваліфікації таких дій визначальним є не ступінь конкретизації відомостей чи доведеність їх реального існування, а сам факт використання винною особою заяв про їх наявність як інструменту протиправного впливу на волю потерпілого з метою отримання від нього майна.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами кримінального провадження, обвинувачений системно формував у потерпілого уявлення про наявність у нього компрометуючої інформації, підкреслював можливість її використання, посилався на документи, «ланцюги», «суми», наявність «козирів», які він не розкриває, але які «дійсно існують», а також прямо вказував на можливість озвучення імен, схем та інших відомостей. У сукупності такі висловлювання об`єктивно виконували функцію психологічного тиску та були спрямовані на створення у потерпілого уявлення про реальну загрозу настання негативних наслідків у разі відмови від виконання висунутої вимоги.

Об`єктивна сторона, як вже зазначалось вище, вимагання полягає у пред`явленні вимоги передачі майна, права на майно або вчинення дій майнового характеру, поєднаної, зокрема, з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці. При цьому кримінально-правове значення має сам факт висловлення такої погрози та її використання як засобу впливу, а не доведеність фактичного існування чи достовірності відповідних відомостей як об`єктивної категорії.

Зазначене узгоджується і з роз`ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», відповідно до яких під відомостями, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці, слід розуміти як дійсні, так і вигадані дані, розголошення яких з будь-яких причин є для них небажаним. Таким чином, сама по собі відсутність підтвердження реальності таких відомостей не виключає складу вимагання, якщо вони використовуються як інструмент впливу.

Твердження сторони захисту про те, що відсутність деталізації змісту інформації у первинній заяві потерпілого свідчить про її неіснування, також є необґрунтованими. Первинна заява є процесуальним джерелом повідомлення про кримінальне правопорушення та не відображає вичерпного обсягу фактичних обставин, які підлягають встановленню в ході досудового розслідування. Повний обсяг відповідних даних був з`ясований у межах проведених негласних слідчих (розшукових) дій, аналізу зафіксованих розмов та інших доказів, досліджених судом.

Не заслуговують на увагу і доводи захисту про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого на шахрайство з підстав нібито «вигаданості» інформації. Такі доводи ґрунтуються на помилковому ототожненні обману як способу заволодіння майном із вимаганням. У даному випадку встановлено, що вимога передачі грошових коштів супроводжувалася систематичним висловленням погроз негативних наслідків, у тому числі розголошення інформації та створення перешкод у службовій діяльності потерпілого, що свідчить про наявність саме примусового впливу на його волю.

Крім того, висловлена захисником ОСОБА_8 версія про можливе вчинення потерпілим шахрайських дій також не узгоджується з позицією самого обвинуваченого ОСОБА_10 , який заперечує факт отримання грошових коштів в сумі 5500 доларів США, що додатково підтверджує внутрішню суперечливість доводів сторони захисту.

Таким чином, сукупність досліджених доказів підтверджує, що обвинувачений використовував заяви про наявність у нього інформації як інструмент тиску на потерпілого з метою отримання грошових коштів, що повністю відповідає ознакам складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 189 КК України, а доводи сторони захисту цих висновків не спростовують.

Посилання сторони захисту на окремі висловлювання потерпілого, зокрема на його оцінці судження щодо недостовірності певної інформації або емоційні реакції під час спілкування, не можуть розглядатися як доказ відсутності складу злочину.

Колегія суддів наголошує, що оцінка результатів негласних слідчих (розшукових) дій не зводиться до аналізу емоційних реакцій учасників спілкування чи окремих фрагментів розмов, вирваних із контексту. Натомість зміст зафіксованих переговорів підлягає оцінці у їх сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами. При цьому визначальним є об`єктивний зміст взаємодії, її спрямованість та фактичні наслідки, зокрема обговорення умов, сум грошових коштів і поведінки сторін у контексті уникнення негативних наслідків. Сукупність встановлених доказів свідчить про системний характер висловлення вимог і супутніх їм погроз, спрямованих на спонукання потерпілого до передачі грошових коштів.

Суд критично оцінює спробу захисту звести всі висловлювання обвинуваченого до категорії, як стверджує захисник ОСОБА_8 , - циганщини, оскільки така інтерпретація ігнорує системність і взаємопов`язаність комунікації. Зміст НСРД свідчить про послідовне формування у потерпілого уявлення про наявність компрометуючих матеріалів, їх можливе використання та залежність подальших дій від виконання вимог щодо передачі коштів.

Не заслуговує на увагу і посилання сторони захисту на вислів потерпілого про те, що надана інформація є «фількіною грамотою», оскільки зазначене формулювання є елементом поточної розмови в межах уже сформованого інформаційного впливу та відображає суб`єктивну оцінку окремих тверджень, не спростовуючи самого факту їх використання як засобу тиску. Подальший перебіг комунікації свідчить, що сторони продовжували обговорення умов, сум та поведінкових дій, що є несумісним із версією про відсутність будь-якого впливу.

Аналогічні доводи захисту щодо вживання термінів «блеф» або «понт» також не впливають на правову оцінку дій, оскільки їх використання не змінює суті встановлених обставин та не виключає наявності психологічного тиску. Навпаки, такі висловлювання свідчать про усвідомлене використання невизначеності інформації як засобу впливу, що відповідає характерним ознакам вимагання.

Не приймаються до уваги й доводи захисту щодо трактування фраз про так звані «заходи громадського впливу» як виключно правомірної діяльності, оскільки оцінка таких висловлювань має здійснюватися у сукупності з іншими встановленими обставинами справи, характером взаємодії сторін та способом реалізації вимог, що в своїй сукупності свідчить про використання відповідних дій як інструменту тиску на потерпілого.

Твердження захисту про те, що висловлювання щодо фірм, готівкових коштів та перевірок є беззмістовними або такими, що не мають правового значення, спростовуються їхнім контекстом. Вони не оцінюються ізольовано, а розглядаються як елемент єдиного змістового ланцюга повідомлень про нібито виявлені порушення та можливість їх подальшого використання. Для кваліфікації за ст. 189 КК України не вимагається доведення фактичної достовірності таких відомостей, достатньо їх використання як інструменту психологічного впливу на волю потерпілого з метою досягнення відповідного результату.

Отже, доводи сторони захисту ґрунтуються на фрагментарному аналізі доказів, штучному виокремленні окремих реплік із загального контексту та неправильному розумінні ознак складу злочину, передбаченого ст. 189 КК України. Натомість суд першої інстанції дав належну, повну та взаємопов`язану оцінку всім матеріалам НСРД, іншим письмовим доказам та в сукупності із показаннями потерпілого, свідків правильно встановив характер дій обвинуваченого як таких, що були спрямовані на створення у потерпілого уявлення про наявність загрози та схилення його до передачі грошових коштів.

Доводи сторони захисту про недоведеність розміру «значної шкоди» та, як наслідок, неправильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 189 КК України, є неприйнятими.

Як установлено судом першої інстанції та підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, потерпілий ОСОБА_12 , діючи під впливом систематично висловлюваних обвинуваченим вимог, 12.08.2019 перерахував на визначений останнім банківський рахунок грошові кошти в сумі 12 400 грн, з яких 12 000 грн обвинувачений у той же день фактично зняв у банкоматі та розпорядився ними. Крім того, 13.08.2019 потерпілий передав обвинуваченому грошові кошти у сумі 5500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на той момент становило 138 371,75 грн. Таким чином, загальний розмір грошових коштів, на заволодіння якими був спрямований умисел обвинуваченого та які фактично передавалися у процесі реалізації його вимог, становить 150 771,75 грн, що беззаперечно перевищує поріг «значної шкоди», визначений законом.

Посилання захисту на те, що частина переданих грошових коштів була імітаційною, не впливають на правильність такої кваліфікації. Використання імітаційних засобів відбулося в межах проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту та було спрямоване виключно на документування злочинної діяльності обвинуваченого. Така процесуальна форма фіксації не змінює ні змісту висунутих вимог, ні обсягу умислу обвинуваченого, який був спрямований на заволодіння грошовими коштами у визначеному ним розмірі. Відтак, твердження про відсутність реальної шкоди у зв`язку з використанням імітаційних коштів є юридично неспроможним, оскільки підміняє оцінку характеру протиправних вимог аналізом технічних засобів їх документування.

Не заслуговують на увагу і доводи захисту про те, що грошові кошти у сумі 12 400 грн нібито не належали потерпілому ОСОБА_12 з огляду на те, що платником за банківською операцією зазначена інша особа ОСОБА_13 . Такі твердження є суто формальними та спростовуються сукупністю досліджених доказів.

Зокрема, із квитанції TS208511 від 12.08.2019 року вбачається, що платником коштів зазначено ОСОБА_13 , разом з тим в призначенні платежу уточнено, що платником коштів є саме ОСОБА_12 , що прямо свідчить про участь потерпілого у здійсненні відповідної операції. Водночас встановлено, що переказ коштів здійснювався потерпілим особисто через платіжний термінал на виконання вимог обвинуваченого із використанням банківської картки іншої особи ( ОСОБА_13 ), що саме по собі не свідчить про відсутність у нього права розпорядження цими коштами.

Належність зазначених грошових коштів потерпілому підтверджується також іншими доказами у їх сукупності, зокрема протоколом огляду, позначення та вручення грошових коштів від 12.08.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_12 було передано грошові кошти у сумі 12 400 грн, а також протоколом огляду від тієї ж дати, в якому він послідовно пояснив, що саме ці кошти перерахував на рахунок, вказаний обвинуваченим, та надав на підтвердження квитанцію про здійснення платежу.

Дані обставини узгоджуються з показаннями свідків-понятих. Так, свідок ОСОБА_24 підтвердив обставини підготовки грошових коштів, їх огляду та звірення, факт здійснення переказу, а також отримання підтвердження про надходження коштів від особи, якій вони були перераховані. Свідок ОСОБА_26 , у свою чергу, підтвердив обставини підготовки грошових коштів, їх огляду та звірення, а також факт їх перерахування потерпілим із подальшим повідомленням обвинуваченого про здійснення платежу.

Окрім цього, у своїй заяві про проведення негласних слідчих (розшукових) дій потерпілий прямо зазначив про надання ним грошових коштів для документування протиправної діяльності, що свідчить про його фактичне володіння та розпорядження такими коштами. Сам обвинувачений у судовому засіданні не заперечував факту спілкування з потерпілим щодо перерахування коштів, надання реквізитів рахунку, їх отримання, зняття та використання (як стверджував в суді першої інстанції «для передачі їх на потреби церкви та дітям «на цукерки»»), що додатково підтверджує встановлені судом обставини.

Крім того, жодна третя особа, в тому числі ОСОБА_13 , не заявляла своїх вимог на ці грошові кошти.

За таких обставин, доводи захисту зводяться до формального посилання на технічні особливості здійснення банківської операції та ігнорують сукупність доказів, які переконливо свідчать про те, що саме потерпілий ОСОБА_12 забезпечив та здійснив передачу грошових коштів на виконання вимог обвинуваченого. Використання при цьому банківської картки іншої особи не змінює правової природи цих коштів як чужого майна для обвинуваченого та не впливає на визначення розміру шкоди.

Посилання захисту на те, що нібито саме ОСОБА_13 здійснив переказ коштів, є припущенням сторони захисту. У матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б свідчили про фактичне здійснення платежу ОСОБА_13 , його участь у формуванні волевиявлення щодо переказу коштів або про розпорядження ним відповідними грошовими коштами. Більше того, жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні зазначена особа не мала, до проведення негласних слідчих (розшукових) дій не залучалася, а тому її згадування у платіжному документі не може автоматично трансформувати її у фактичного відправника коштів.

Відтак відсутні підстави для визнання недопустимим доказом протоколу огляду від 12.08.2019 року та для констатації порушення вимог ч. 3 ст. 66 КПК України, оскільки будь-якого розголошення відомостей, що становлять предмет доказування у кримінальному провадженні, не встановлено, а ОСОБА_13 до проведення негласних слідчих (розшукових) дій у даному кримінальному провадженні не залучався.

Щодо решти доводів захисників та обвинуваченого про те, що в основу вироку покладено недопустимі докази, слід зазначити таке.

Статтею 87 КПК України визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Доводи сторони захисту про недопустимість протоколу виготовлення несправжніх (імітаційних) засобів від 12.08.2019 року у зв`язку з відсутністю даних щодо походження купюри номіналом 100 доларів США HJ 53435509 А, з якої здійснювалося виготовлення імітаційних грошових коштів, є безпідставними та такими, що ґрунтуються на неправильному розумінні вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 273 КПК України, під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій за рішенням прокурора допускається виготовлення та використання несправжніх (імітаційних) засобів. Закон прямо передбачає можливість створення спеціально виготовлених речей для досягнення цілей кримінального провадження, при цьому жодною нормою не встановлено обов`язку документального підтвердження джерела походження предметів, що використовуються виключно як технічна основа для виготовлення таких імітаційних засобів.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, постановою прокурора від 12.08.2019 року надано дозвіл на проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту (а.п. 154159 т. 2).

Доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо незазначення у вказаній постанові відомостей, передбачених ч. 7 ст. 271 КПК України, не відповідають дійсності, оскільки у абз. 2 п. 1 її резолютивної частини чітко визначено перелік грошових коштів, добровільно наданих потерпілим ОСОБА_12 для проведення відповідної негласної слідчої (розшукової) дії, із зазначенням їх номіналу, серій та номерів, а саме: номіналом по 200 грн, номіналом по 500 грн, а також номіналом по 100 доларів США. Одночасно у п. 2 резолютивної частини вказаної постанови прямо передбачено виготовлення несправжніх (імітаційних) грошових коштів у сумі 5000 доларів США (а.п.154-159 т.2).

На виконання цього рішення складено протокол від 12.08.2019 року, у якому детально зафіксовано процес виготовлення імітаційних купюр, їх кількість, номінал та спосіб виготовлення (а.п.157-158 т.1).

Таким чином, виготовлення та використання імітаційних грошових коштів відбулося на підставі належного процесуального рішення прокурора та у повній відповідності до вимог ст. 273 КПК України.

У цьому аспекті колегія суддів слідує правозастосовній позиції, висловленій у постановах ККС ВС від 23.09.2022 р. (справа № 552/3066/17), від 16.02.2022 р. (справа № 613/1306/13-к) та від 23.03.2023 р. (справа № 161/1921/20) та вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції у цій частині. Посилання сторони захисту на відсутність даних про походження купюри номіналом 100 доларів США, з якої здійснювалося копіювання, не має правового значення для оцінки допустимості доказів, оскільки така купюра не є предметом доказування у кримінальному провадженні, не використовувалася як засіб передачі коштів обвинуваченому та не набула статусу речового доказу.

Більше того, у судовому засіданні свідок старший слідчий ОСОБА_27 підтвердила, що зазначена купюра була надана оперативним підрозділом, що узгоджується із загальним порядком організації та проведення негласних слідчих (розшукових) дій та не свідчить про будь-які порушення закону.

Суд також враховує, що фактичним засобом проведення негласної слідчої (розшукової) дії були саме виготовлені несправжні (імітаційні) грошові кошти, обставини створення яких належним чином задокументовані у протоколі від 12.08.2019 року. Саме ці засоби використовувалися під час спеціального слідчого експерименту, а відтак підлягають оцінці з точки зору їх належності та допустимості.

Необхідність встановлення джерела імітаційних грошових коштів у цій справі не обґрунтована апелянтом з посиланням на жодні норми КК, КПК чи інших нормативно-правових актів.

Отже, твердження сторони захисту про те, що у зв`язку з відсутністю відомостей про походження первинної купюри імітаційні кошти не можуть бути визнані речовими доказами, є надуманими, не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону та не впливають на законність проведення негласної слідчої (розшукової) дії та допустимість отриманих у її результаті доказів.

Доводи захисника ОСОБА_9 про недопустимість банківських документів, зокрема виписок по рахунку та документів, на підставі яких відкривався рахунок, які були отримані на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира у зв`язку з їх нібито отриманням поза межами строку дії ухвали слідчого судді, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29.08.2019 року надано дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів строком на один місяць, тобто до 29.09.2019 року (а.п.13-14 т.2).

У п 7 ч. 1 ст. 164 КПК вказано, що в ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів має бути зазначено строк дії ухвали, який не може перевищувати двох місяців з дня постановлення ухвали, за виключенням ухвал, постановлених на виконання вимог частини другої статті 562 цього Кодексу.

Проте, положення кримінального процесуального закону (статті 159 - 166 КПК) не містять у собі будь-яких застережень щодо строку виконання процесуальної дії у виді тимчасового доступу до речей і документів і не обмежують цей строк у часі, якщо її виконання було розпочато до закінчення строку дії ухвали слідчого судді.

Зазначений в ухвалі слідчого судді строк її дії визначає лише крайній термін до закінчення якого процесуальні дії у виді тимчасового доступу до речей і документів мають бути розпочаті відповідною стороною. У такому випадку строк проведення цієї процесуальної дії, якщо її було розпочато до закінчення строку дії ухвали слідчого судді, не обмежується строком дії ухвали слідчого судді і продовжується до завершення вказаної процесуальної дії.

Водночас матеріалами кримінального провадження підтверджується, що ухвала слідчого судді була пред`явлена до виконання АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » у межах строку її дії, а саме 16.09.2019 року, що вбачається з реквізитів, зазначених на конверті, яким надано відповідні документи (вх. № 2758 від 16.09.2019 року). Крім того, інформація, яка була надана банком на виконання ухвали, сформована 24.09.2019 року, тобто також у межах строку її дії, що додатково підтверджує факт звернення до банківської установи у строк, встановлений ухвалою слідчого судді (а.п.31 т.2).

З огляду на наведене вище, оперативний працівник УСБУ у даному випадку у визначений слідчим суддею строк вжив належних заходів для виконання ухвали, а у подальшому після отримання відповідних документів від АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » вже після закінчення строку дії ухвали слідчого судді оформив 02.10.2026 року протокол за результатом проведення тимчасового доступу до речей і документів.

Аналогічна правова позиція викладена у практиці Верховного Суду (постанова від 16 грудня 2025 року у справі № 991/3966/20, постанова від 31 жовтня 2024 року у справі № 183/1031/20) який виходить з того, що своєчасне звернення уповноваженої особи до володільця документів із вимогою про їх надання свідчить про належне виконання ухвали, навіть якщо фактичне отримання або процесуальне оформлення документів відбулося після спливу формального строку її дії.

Отже, фактичне виконання ухвали слідчого судді відбулося своєчасно, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а складення протоколу тимчасового доступу від 02.10.2019 року є лише процесуальним оформленням результатів уже виконаної процесуальної дії.

Відтак колегія суддів вважає, що при виконанні ухвали слідчого судді стороною обвинувачення не було порушено вимог кримінального закону, а тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав протокол тимчасового доступу до речей і документів від 02.10.2019 року допустимим доказом.

Що стосується доводів сторони захисту про недопустимість фотозображень з камер банкомату, колегія суддів зазначає таке.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, фотозображення з камер банкомату були отримані на підставі запиту слідчого від 03.10.2019 року в порядку ст. 93 КПК України, а не на виконання ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29.08.2019 року про надання тимчасового доступу до речей і документів (а.п.32 т.2).

Зазначене узгоджується зі змістом самого запиту старшого слідчого ОСОБА_27 , з якого вбачається, що посилання на ухвалу слідчого судді від 29.08.2019 року не є визначенням правової підстави для надання фотозображень, а містить виклад обставин кримінального провадження, зокрема інформацію про раніше отримані на підставі вказаної ухвали банківські документи та виписки.

Отже, посилання захисника на те, що фотозображення отримано поза межами строку дії ухвали слідчого судді, є помилковим, оскільки такі відомості витребувані в іншому процесуальному порядку, передбаченому ст. 93 КПК України.

Відтак відсутні підстави стверджувати, що зазначені докази отримані з порушенням вимог кримінального процесуального закону або поза межами строку дії ухвали слідчого судді.

Крім того, колегія суддів враховує, що сам обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні не лише не заперечував факт зняття грошових коштів із банківської картки свого тестя, а й особисто підтвердив, що саме він здійснював такі дії.

Свідок ОСОБА_15 під час судового розгляду в суді першої інстанції підтвердив, що банківський рахунок у АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » відкривав на прохання своєї доньки та її чоловіка обвинуваченого ОСОБА_10 , при цьому відповідна банківська картка фактично перебувала у їх користуванні. Свідок також зазначив, що пін-код до картки йому не був відомий, реквізитами рахунку він не володів та самостійно цією карткою не користувався.

Зазначені показання узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами та додатково підтверджують, що саме обвинувачений ОСОБА_10 здійснював операції з використанням вказаної банківської картки.

За таких обставин, навіть поза оцінкою інших доказів, твердження сторони захисту про недопустимість фотозображень не спростовують встановлених судом фактичних обставин.

Оскільки первинні докази отримані у передбачений законом спосіб, відсутні також підстави для застосування доктрини «плодів отруєного дерева» та визнання недопустимим висновку експерта № 15/25 від 24.10.2019 року, який ґрунтується на належних та допустимих матеріалах кримінального провадження.

Доводи сторони захисту щодо суперечностей у часі надання потерпілим ОСОБА_12 грошових коштів, а також недостовірності відомостей, викладених у клопотанні слідчого від 09.08.2019 року, є надуманими та не ґрунтуються на правильному розумінні змісту процесуальних документів і фактичних обставин кримінального провадження.

Так, посилання захисника на те, що у клопотанні слідчого від 09.08.2019 року зазначено про надання потерпілим грошових коштів, тоді як відповідна заява ОСОБА_12 датована 12.08.2019 року, не свідчить про недостовірність поданого клопотання.

Зміст вказаного клопотання свідчить про те, що слідчий, звертаючись до прокурора, обґрунтовував необхідність проведення негласної слідчої (розшукової) дії, у тому числі із зазначенням можливості використання грошових коштів, які заявник має намір надати для проведення такої дії. Фактичне ж надання грошових коштів відбулося безпосередньо перед проведенням відповідної слідчої дії 12.08.2019 року, що і було належним чином зафіксовано у матеріалах кримінального провадження.

Таким чином, жодних суперечностей між клопотанням слідчого та заявою потерпілого не вбачається, оскільки йдеться про різні за своєю правовою природою та часом процесуальні дії: планування та ініціювання НСРД, з одного боку, та фактичне надання коштів для її проведення з іншого.

Відхиляє колегія суддів і апеляційні доводи сторони захисту про недопустимість протоколу огляду речей і документів від 12.08.2019 року, згідно з яким слідчою за участі ОСОБА_12 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_14 проведено огляд грошових коштів у сумі 500 доларів США та 12 400 грн, добровільно наданих останнім для проведення слідчих дій, з підстав неможливості його складання у вказаний у протоколі час і місці, та погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині.

Дійсно, з урахуванням об`єктивних даних про відстань між м. Житомир та с. Кам`янка Олевського району, фізичне переміщення учасників слідчої дії у зазначений у протоколі часовий проміжок є малоймовірним, що дає підстави вважати, що слідчою неправильно зазначено час проведення відповідної слідчої дії.

Разом з тим, колегія суддів, з урахуванням показань слідчої ОСОБА_27 та фактичних обставин проведення слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій, вважає, що неправильне зазначення часу є наслідком об`єктивної зміни оперативної обстановки та необхідності невідкладного проведення слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій.

Зокрема, після направлення клопотання прокурору оперативними підрозділами було отримано нову інформацію щодо зміни обставин, у зв`язку з чим виникла необхідність у невідкладному проведенні слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій. У зв`язку з цим зранку 12.08.2019 року проведено оперативну нараду, після чого слідча здійснила допит заявника, огляд наданих ним грошових коштів, їх копіювання та підготовку документів для виїзду, а надалі разом з оперативними працівниками здійснила виїзд у напрямку м. Олевськ.

За таких обставин, враховуючи зміну умов, визначених обвинуваченим, та необхідність оперативного реагування, всі процесуальні дії проводилися у стислі строки, що об`єктивно могло призвести до допущення описки при зазначенні часу у протоколі. При цьому, як пояснила слідча, зазначений у протоколі час міг відповідати фактичному часу підписання документів уже в с. Кам`янка.

Що стосується доводів сторони захисту про відсутність відомостей щодо перебування ОСОБА_12 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_14 , колегія суддів зазначає, що такі обставини самі по собі не свідчать про відсутність цієї особи під час проведення слідчої дії. З урахуванням того, що ОСОБА_12 був залучений до проведення негласних слідчих (розшукових) дій, у тому числі в рамках конфіденційного співробітництва, відомості про його перебування могли не фіксуватися у загальному порядку реєстрації відвідувачів.

Відповідно до ст. 275 КПК України слідчий має право використовувати інформацію, отриману внаслідок конфіденційного співробітництва, а також залучати таких осіб до проведення негласних слідчих (розшукових) дій. Водночас згідно з ч. 2 ст. 256 КПК України такі особи можуть бути допитані як свідки, що і було забезпечено під час судового розгляду.

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, не будь-яке формальне порушення вимог кримінального процесуального закону тягне за собою визнання доказу недопустимим. Верховний суд неодноразово наголошував, що сторона, яка стверджує про процесуальні порушення, має не лише довести наявність таких порушень, а й обґрунтувати, що ці порушення позначилися або могли позначитися на результаті судового розгляду (до прикладу, рішення ВС у справах № 125/2592/18, №236/4268/18). Тобто, вирішальним є питання, чи призвело таке порушення до істотного обмеження прав і свобод особи або чи поставило під сумнів достовірність отриманих доказів.

Допущене слідчою неправильне зазначення часу проведення слідчої дії не є порушенням фундаментальних прав чи свобод обвинуваченого ОСОБА_10 , не вплинуло на зміст зафіксованих обставин та не спотворило результати проведених процесуальних дій.

Більше того, колегія суддів враховує, що огляд грошових коштів та їх процесуальна фіксація були фактично підтверджені і повторно закріплені іншими процесуальними документами. Так, протокол огляду, позначення та вручення грошових коштів від 12.08.2019 року фактично дублює зміст протоколу огляду речей і документів у частині фіксації 12 400 грн, які були оглянуті у присутності понятих та підтверджені їх підписами, що свідчить про послідовність і узгодженість проведених слідчих дій.

Аналогічно, протокол огляду, позначення та вручення грошових коштів від 13.08.2019 року стосується 500 доларів США, які вже були зафіксовані як надані потерпілим та оглянуті відповідно до протоколу огляду речей і документів від 12.08.2019 року, тобто відображає подальшу процесуальну фіксацію тих самих речових доказів у встановленому законом порядку.

За таких обставин, навіть за наявності окремих технічних неточностей у зазначенні часу складання протоколу, відсутні підстави вважати, що вони мали істотний вплив на права обвинуваченого або ставлять під сумнів достовірність і допустимість відповідних доказів.

На переконання колегії суддів, така неточність має суто формальний характер, не впливає на зміст зафіксованих у протоколі обставин та не ставить під сумнів сам факт добровільного надання потерпілим грошових коштів і їх огляду в установленому законом порядку, а відтак не може бути підставою для визнання цього доказу недопустимим.

Доводи сторони захисту про те, що грошові кошти в сумі 12 400 грн нібито з`явилися у потерпілого ОСОБА_12 лише в м. Олевську внаслідок обміну іноземної валюти, а відтак це унеможливлювало наявність у слідчого постанови про контроль за вчиненням злочину під час проведення огляду, позначення та вручення грошових коштів, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вказані доводи спростовуються сукупністю досліджених доказів, зокрема письмовими матеріалами кримінального провадження та показаннями потерпілого і свідків.

Так, зі змісту заяви від 12.08.2019 року вбачається, що потерпілий добровільно надав для проведення слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій грошові кошти у сумі 500 доларів США та 12 400 грн. Відповідно до протоколу огляду речей і документів від 12.08.2019 року встановлено, що потерпілий мав при собі грошові кошти у сумі 1000 доларів США, з яких добровільно надав 500 доларів США та 12 400 грн, які були оглянуті та зафіксовані у встановленому порядку.

Подальше вручення грошових коштів у сумі 12 400 грн у с. Кам`янка здійснювалося після їх попереднього огляду та ідентифікації, що підтверджено як відповідними протоколами, так і підписами понятих.

Водночас твердження сторони захисту фактично ґрунтується виключно на припущеннях свідка ОСОБА_24 , який під час допиту зазначив, що потерпілий «мабуть» обмінював кошти, що за своїм змістом є лише суб`єктивним припущенням і не підтверджує встановленого факту.

Натомість інший понятий ОСОБА_26 під час допиту чітко вказав, що перед проведенням відповідних дій бачив саме гривневі кошти (купюри номіналом 200 та 500 грн) у сумі близько 12 000 грн, які демонструвалися учасникам слідчої дії, що узгоджується з письмовими доказами у справі.

Таким чином, жодних об`єктивних даних, які б підтверджували версію сторони захисту про походження грошових коштів виключно внаслідок їх обміну в м. Олевську, матеріали кримінального провадження не містять.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що постанова про контроль за вчиненням злочину винесена прокурором ОСОБА_7 з дотриманням вимог ст.ст. 246, 251, 271 КПК України, у взаємодії зі слідчим підрозділом, з урахуванням заяви потерпілого та оперативної інформації про висунуті обвинуваченим вимоги.

Отже, наведені доводи сторони захисту є надуманими і не спростовують законності проведення відповідних слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій.

Доводи сторони захисту про те, що фіксація показань потерпілого ОСОБА_12 у протоколі допиту від 12.08.2019 року (з 14 год. 35 хв. по 14 год. 55 хв.) нібито унеможливлює наявність у слідчого постанови про контроль за вчиненням злочину на момент проведення слідчої дії о 15 год. 05 хв., колегія суддів визнає необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на помилковому розумінні порядку організації досудового розслідування.

Погоджуючись із запереченнями сторони обвинувачення, колегія суддів зазначає, що наведені доводи ігнорують як фактичні обставини кримінального провадження, так і правову природу взаємодії між прокурором, слідчим та оперативними підрозділами.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, постанову про контроль за вчиненням злочину від 12.08.2019 року було належним чином оформлено, зареєстровано та скеровано для виконання у той же день. Зокрема, працівниками режимно-секретної частини прокуратури Житомирської області постанові присвоєно відповідний номер, а також оформлено супровідний лист № 20-1400т-19 від 12.08.2019 року, яким її направлено до СУ ГУНП в Житомирській області. Факт надходження цієї постанови до органу досудового розслідування саме 12.08.2019 року підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції з відповідним номером № 1716т від 12.08.2019.

За таких обставин твердження сторони захисту про відсутність постанови на момент проведення слідчої дії є безпідставними та спростовуються належними письмовими доказами.

Крім того, сама по собі обставина фіксації показань потерпілого у протоколі допиту від 12.08.2019 року не свідчить про те, що інформація, викладена у ньому, стала відома стороні обвинувачення виключно у момент його складання. Як обґрунтовано зазначено прокурором, взаємодія між слідчим, прокурором та оперативними підрозділами не обмежується лише письмовим документообігом, а включає також оперативний обмін інформацією, що відповідає вимогам ефективності досудового розслідування.

Матеріалами провадження підтверджується, що ще 11.08.2019 року потерпілий отримав через месенджер відповідні повідомлення від обвинуваченого, які стали підставою для прийняття рішення про проведення негласної слідчої (розшукової) дії. Зазначена інформація могла бути доведена до відома слідчого та прокурора в оперативному порядку до моменту її формалізованої фіксації у протоколі допиту від 12.08.2019 року.

Відтак, протокол допиту потерпілого від 12.08.2019 року є лише процесуальною формою закріплення вже отриманої органом досудового розслідування інформації, а не моментом її виникнення.

Більше того, відповідно до положень ст.ст. 36, 246, 271 КПК України, прокурор уповноважений приймати рішення про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, у тому числі на підставі наявної у нього інформації та матеріалів кримінального провадження, а закон не встановлює виключного порядку інформування прокурора про такі обставини.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що постанова про контроль за вчиненням злочину від 12.08.2019 року була прийнята уповноваженою особою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, на підставі наявної на той момент інформації, у тому числі отриманої напередодні 11.08.2019 року.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_51 про відсутність у матеріалах кримінального провадження доручення, наданого в порядку ст. 246 КПК України, прокурором на проведення негласних слідчих (розшукових) дій оперативним підрозділам, то такі доводи спростовуються матеріалами кримінального провадження, а також положеннями кримінального процесуального закону.

Насамперед слід виходити з того, що вичерпний перелік негласних слідчих (розшукових) дій визначений главою 21 КПК України (зокрема ст. 246 КПК України), і до таких належать дії, пов`язані з таємним отриманням інформації (аудіо-, відеоконтроль особи, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, спостереження тощо), а також контроль за вчиненням злочину. Водночас такі процесуальні дії як огляд, огляд речей і документів, а також огляд, позначення та вручення грошових коштів самі по собі не є негласними слідчими (розшуковими) діями.

Так, протокол огляду речей і документів від 12.08.2019 року не є результатом проведення НСРД, а відображає проведення звичайної слідчої (розшукової) дії, яка передувала контролю за вчиненням злочину. Як убачається зі змісту цього протоколу, участь у його проведенні брали слідча ОСОБА_27 та потерпілий ОСОБА_12 , що а тому доводи захисника ОСОБА_51 щодо неправомірності участі ОСОБА_52 є надуманими та безпідставними.

Що стосується протоколу огляду, позначення та вручення грошових коштів, то він є складовою частиною комплексу дій, спрямованих на підготовку та забезпечення подальшого проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту. Проведення такого контролю було належним чином санкціоноване постановою прокурора від 12.08.2019 року.

При цьому у зазначеній постанові прокурор доручив проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину старшому слідчому СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_27 , співробітникам СУ ГУНП, а також працівникам відповідного оперативного підрозділу УСБУ (а.п.154-159 т.2). Важливо, що прокурор, надаючи таке доручення відповідно до ст. 36 КПК України, не уповноважений визначати конкретного працівника оперативного підрозділу, який буде безпосереднім виконавцем НСРД, оскільки це належить до виключної компетенції керівника такого підрозділу. Така правова позиція узгоджується зі сталою практикою Верховного Суду (зокрема постанова від 07.12.2022 у справі № 385/619/16).

Отже, участь працівника УСБУ ОСОБА_52 у проведенні заходів у межах контролю за вчиненням злочину була правомірною, оскільки здійснювалася на виконання належним чином наданого доручення оперативному підрозділу, а визначення конкретного виконавця має організаційний характер і не потребує окремого процесуального оформлення.

Окремо слід зазначити, що протокол огляду особи від 12.08.2019 року, складений ОСОБА_31 (а.п.178 т.1), не є негласною слідчою (розшуковою) дією, а проведений відповідно до вимог ст. 237 КПК України як самостійна слідча (розшукова) дія. Відповідно, правовою підставою для його проведення є доручення слідчого, надане в порядку ст. 40 КПК України (а.п.177 т.1).

Таким чином, твердження сторони захисту про те, що зазначені дії мали здійснюватися виключно в порядку ст. 246 КПК України, є помилковими, оскільки вони безпідставно ототожнюють різні за своєю правовою природою слідчі (розшукові) та негласні слідчі (розшукові) дії.

Не погоджується колегія суддів і з апеляційними доводами захисників ОСОБА_51 та ОСОБА_8 про порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_10 під час його затримання та нібито підкидання йому грошових коштів, оскільки такі твердження повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження, зокрема протоколом затримання від 13.08.2019 року та відеозаписом до нього, які були безпосередньо досліджені судом першої інстанції, а також матеріалами НСРД та показаннями потерпілого і свідків.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що доводи сторони захисту про підкидання грошових коштів під час затримання та особистого обшуку не знайшли свого підтвердження та є надуманими. Факт виявлення та вилучення у ОСОБА_10 згортка з грошовими коштами (з-за спини з брюк, у які він був одягнений) підтверджується показаннями безпосередніх очевидців понятих ОСОБА_24 та ОСОБА_26 , які послідовно та узгоджено підтвердили обставини проведення відповідної слідчої дії. Крім того, судом неодноразово досліджувався безперервний відеозапис, який фіксує хід затримання та обшуку, а його зміст детально проаналізовано у вироку.

Поняті також підтвердили, що грошові кошти були запаковані у спосіб, ідентичний тому, в якому вони передавалися потерпілому напередодні зустрічі з обвинуваченим. Підстав вважати понятих зацікавленими особами судом не встановлено. Додатково відсутність підкидання грошових коштів підтверджується показаннями потерпілого, а також результатами негласних слідчих (розшукових) дій, під час яких зафіксовано факт отримання ОСОБА_10 згортка з грошовими коштами.

Щодо доводів сторони захисту про нібито несвоєчасне прибуття захисника та порушення у зв`язку з цим права на захист, колегія суддів зазначає таке.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_10 було затримано 13.08.2019 року о 11 год 28 хв у АДРЕСА_4 , на літній терасі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 », у порядку ст. 208 КПК України. Після затримання йому було роз`яснено підстави затримання, процесуальні права затриманої особи, що підтверджується протоколом, при цьому ОСОБА_10 зазначив, що підстави затримання йому зрозумілі.

У подальшому для здійснення захисту було залучено захисника ОСОБА_53 на підставі доручення Регіонального центру з надання безоплатної правової допомоги для здійснення захисту затриманого у порядку ст. 208 КПК України, при цьому слідчим було ініційовано виклик захисника шляхом повідомлення відповідного центру з надання безоплатної правової допомоги. Протокол затримання підписаний усіма учасниками процесуальної дії, у тому числі ОСОБА_10 та його захисником. У зауваженнях обвинувачений зазначив лише про підкидання грошових коштів, інших зауважень, у тому числі щодо порушення права на захист, не заявляв.

Апеляційний суд наголошує, що затримання особи безпосередньо під час вчинення кримінального правопорушення або одразу після нього за своєю природою є раптовою та динамічною процесуальною дією, що обумовлена конкретною оперативною обстановкою та необхідністю негайного реагування уповноважених осіб. Саме тому така дія об`єктивно не може передбачати попереднього узгодження чи забезпечення прибуття захисника до моменту фактичного затримання, оскільки це суперечило б самій меті затримання негайному припиненню кримінального правопорушення та фіксації його обставин.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою Верховного Суду, відсутність захисника під час фактичного затримання особи у випадку, передбаченому ст. 208 КПК України (зокрема, при затриманні під час вчинення злочину або безпосередньо після нього), не може вважатися порушенням вимог кримінального процесуального закону (постанови Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 204/6541/16-к, від 19.04.2023 у справі № 591/6071/20, від 08.12.2022 у справі № 686/23029/18, від 14.06.2022 у справі № 463/5551/15, від 01.08.2022 у справі № 161/7088/22, від 10.06.2024 у справі № 727/6903/22).

Вимога обов`язкової присутності захисника саме в момент фактичного затримання не передбачена ані положеннями КПК України, ані Конституції України, ані міжнародними договорами України. Зокрема, приписи ст. 207, 208 КПК України не містять вимоги щодо обов`язкового забезпечення участі захисника під час затримання. Водночас право на захист забезпечується з моменту фактичного затримання шляхом невідкладного інформування особи про її права та надання можливості залучення захисника, що у даному кримінальному провадженні було дотримано в повному обсязі.

За таких обставин доводи сторони захисту про порушення права на захист є безпідставними та не знаходять свого підтвердження у матеріалах кримінального провадження.

Щодо доводів захисника ОСОБА_8 про те, що затриманому ОСОБА_10 не було пред`явлено постанову прокурора про освідування та не складено відповідного протоколу, колегія суддів зазначає таке.

В апеляційних доводах захисника не наведено жодного обґрунтування того, чому відібрання змивів з рук особи має прирівнюватися до відібрання біологічних зразків та, відповідно, здійснюватися виключно на підставі постанови прокурора у порядку, передбаченому ст. 241 КПК України як освідування особи.

При цьому, навіть попри наявність у матеріалах кримінального провадження постанови прокурора про освідування від 13.08.2019 року, колегія суддів звертає увагу, що за своєю правовою природою біологічні зразки є такими, що виробляються в процесі життєдіяльності організму людини (зокрема кров, слина, піт, сперма тощо) та можуть бути відокремлені від нього шляхом їх відбору.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Saunders v. the United Kingdom» від 17 грудня 1996 року, до біологічних зразків належать, зокрема, кров, волосся чи інші тканини, а також матеріали, що утворюються внаслідок природних процесів життєдіяльності організму, такі як видихуване повітря, сеча чи голос.

Натомість у даному кримінальному провадженні йдеться не про відбір біологічних зразків, а про проведення змивів з пальців рук особи, що фактично є вилученням залишків спеціальної хімічної речовини, попередньо нанесеної на ідентифіковані грошові купюри. Такі зразки не є продуктом життєдіяльності організму людини, не утворюються природним шляхом та не потребують «відокремлення» у розумінні ст. 241 КПК України.

Отже, відібрання змивів у цьому випадку не є освідуванням у процесуальному розумінні, а тому не потребує обов`язкового дотримання процедури, передбаченої для відбору біологічних зразків. Такий підхід узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 04.07.2024 у справі № 639/5486/17.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів виходить із того, що змиви з рук обвинуваченого є доказами, які існують незалежно від його волі, а їх отримання не пов`язане із втручанням у фізіологічні процеси організму. Враховуючи також, що навіть освідування може проводитися без згоди особи, саме по собі непред`явлення постанови прокурора, як і її відсутність у конкретний момент не є безумовною підставою для визнання таких доказів недопустимими.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.01.2024 у справі № 127/17418/17 та від 19.03.2020 у справі № 127/3712/17, що додатково підтверджує безпідставність доводів сторони захисту.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зафіксований у ході затримання факт умисного та цілеспрямованого торкання обвинуваченим грошових купюр під час їх викладення на стіл не є випадковим, а свідчить про намагання останнього створити штучні перешкоди для належної фіксації доказів. Такі дії обґрунтовано розцінені судом як спрямовані на уникнення у подальшому кримінальної відповідальності за вчинене та не спростовують встановлених обставин одержання предмета вимагання.

Разом з тим, апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_10 покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість з огляду на таке.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до ст.65 КК України та роз`яснень, наведених в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На переконання апеляційного суду, призначаючи покарання ОСОБА_10 , суд першої інстанції повністю дотримався вимог статей 50, 65 КК України.

Згідно зі ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання (постанови Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №740/5424/15-к, від 05 лютого 2019 року у справі № 753/24474/15-к та інші).

При вирішенні питання про призначення покарання ОСОБА_10 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке у відповідності до норм ст.12 КК України, є тяжким злочином, його суспільну небезпеку, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав.

Належно враховано судом й характеризуючі особу обвинуваченої дані, зокрема, те, що ОСОБА_10 раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його соціальні зв`язки одружений, має міцні соціальні зв`язки, займається вихованням дітей.

Суд першої інстанції також врахував, що обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання, відсутні.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Як вбачається із вироку, при призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції взяв до уваги і позицію потерпілого ОСОБА_12 щодо призначення покарання, який не наполягав на призначенні суворого покарання, при призначенні покарання поклався на розсуду суду.

Європейський суд з прав людини, у справі "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Колегія суддів погоджується з встановленими судом обставинами, які впливають на вид і розмір покарання, й вважає, що покарання ОСОБА_10 призначене у виді позбавлення волі, в межах санкції кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, в мінімальних її межах, за своїм видом і розміром є таким, що відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому підстав вважати призначене покарання явно несправедливим в наслідок м`якості у суду не має.

Посилання прокурора на те, що при призначенні покарання особа повинна «повною мірою відчути та зрозуміти наслідки» вчиненого, фактично зводяться до ототожнення покарання виключно з його каральною функцією. Водночас, відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Таким чином, сам по собі більш суворий вид чи розмір покарання не є самоціллю та не може визначатися виключно міркуваннями репресивного характеру.

Доводи прокурора про підвищений ступінь суспільної небезпечності інкримінованого кримінального правопорушення через його «латентність» та складність викриття носять загальний, декларативний характер і не містять індивідуалізованої оцінки конкретних обставин цього кримінального провадження. Такі міркування можуть характеризувати певну категорію злочинів у цілому, однак не є самостійною підставою для посилення покарання конкретній особі без урахування інших визначальних факторів, передбачених ст. 65 КК України.

Не заслуговують на увагу і посилання прокурора на особу обвинуваченого, зокрема на його громадську діяльність, відсутність офіційного працевлаштування чи характер його комунікації з потерпілим. Зазначені обставини були предметом дослідження суду першої інстанції, однак самі по собі не свідчать про підвищений ризик вчинення нових кримінальних правопорушень.

Аргументи сторони обвинувачення щодо невизнання вини, відсутності каяття та нібито нелогічності показань обвинуваченого також не можуть бути підставою для посилення покарання, оскільки реалізація особою свого права на захист, у тому числі шляхом заперечення обвинувачення, не може тлумачитися проти неї та розцінюватися як обставина, що обтяжує покарання.

Окремо колегія суддів звертає увагу на посилання прокурора щодо нібито підвищеної обізнаності обвинуваченого у методах документування злочинів та вжиття ним заходів конспірації. Такі доводи не можуть бути покладені в основу висновку про необхідність більш суворого покарання, оскільки, вони не відносяться до обставин, які відповідно до ст. 65 КК України підлягають обов`язковому врахуванню при призначенні покарання та не є ані пом`якшуючими, ані обтяжуючими обставинами. Сама по собі певна обережність чи завуальованість поведінки під час вчинення інкримінованих дій є типовою для злочинів такого виду і не виходить за межі способу їх вчинення, а отже не може розцінюватися як обставина, що підвищує ступінь суспільної небезпечності особи чи обумовлює необхідність посилення покарання.

Натомість апеляційний суд вважає за необхідне врахувати обставини, які мають істотне значення для оцінки особи обвинуваченого та цілей покарання, однак залишаються поза належною увагою сторони обвинувачення. Так, встановлено, що ОСОБА_10 з 24 жовтня 2023 року проходив військову службу, під час якої отримав травму, пов`язану із захистом Батьківщини, у зв`язку з чим йому встановлено ІІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 26.12.2024 року. У подальшому йому надано статус особи з інвалідністю внаслідок війни на період з 22.01.2025 по 01.01.2027 року.

Зазначені обставини свідчать про суттєві зміни у способі життя обвинуваченого, його соціальній ролі та поведінці після вчинення кримінального правопорушення, що безпосередньо пов`язано з оцінкою можливості його виправлення та досягнення мети покарання без необхідності призначення більш суворого його виду чи розміру.

Крім того, відповідно до досудової доповіді органу пробації, ризик вчинення ОСОБА_10 повторного кримінального правопорушення оцінено як середній, а його виправлення можливе без застосування більш суворих обмежень.

Разом з тим колегія суддів враховує, що досудова доповідь органу пробації має виключно рекомендаційний характер і не є обов`язковою для суду, який відповідно до ст. 65 КК України самостійно, з урахуванням усіх обставин кримінального провадження та даних про особу винного, вирішує питання про вид і розмір покарання, у зв`язку з чим наведені у доповіді висновки щодо можливості виправлення ОСОБА_10 без позбавлення волі не мають визначального значення та не обмежують дискреційних повноважень суду при призначенні покарання. Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним судом (зокрема, постанова ККС ВС від 21.12.2022 у справі №295/8690/21), відповідно до якої досудова доповідь носить рекомендаційний характер і оцінюється судом у межах його дискреції. У зв`язку з цим посилання сторони захисту на необхідність обов`язкового призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі також є безпідставними.

За таких обставин доводи апеляційної скарги прокурора не свідчать про наявність істотної диспропорції між призначеним покаранням та обставинами кримінального правопорушення і особою обвинуваченого, а отже не підтверджують його явної несправедливості у розумінні ст. 414 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_10 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України, а тому підстав для його посилення, як того просить прокурор, не вбачається.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування з мотивів викладених в апеляційних скаргах прокурора, обвинуваченого та його захисника відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 28.06.2023 стосовно ОСОБА_10 без змін.

На ухвалу апеляційного суду учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді :