Справа № 353/201/26
Провадження № 1-кс/353/21/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 рокум.Тлумач

Слідчий суддя Тлумацького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 , особа, дії якої оскаржуються - ВП № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області про невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань ,-

В С Т А Н О В И В :

До Тлумацького районного суду надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій вона просила уповноважену (службову) особу ВП № 5 Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області виконати вимоги ч.1 ст.214 КПК України та внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.135, 136, 139 КК України по факту залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані та ненадання допомоги хворому медичним працівником та невідкладно розпочати досудове розслідування.

В обґрунтування скарги зазначила, що 27.01.2026 року вона звернулась із заявою про вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень до ВП № 5 (м.Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області. Всупереч ст.214 КПК України витяг з ЄРДР їй не надано, натомість надано відповідь у порядку ЗУ «Про звернення громадян», яку отримала 28.02.2026 року. Вважає, що наявність або відсутність у діях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та/або інших осіб зазначених кримінальних правопорушень повинно вирішуватися на стадії досудового розслідування. Вважає, що своїми діями ВП № 5 (м.Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області порушили норми КПК України.

Скаржниця в судовому засіданні скаргу підтримала з підстав, зазначених у самій скарзі та додатково суду пояснила, що покійна ОСОБА_6 є її братовою (дружиною покійного брата), з якою вона перебувала у дуже хороших відносинах, з своєю родиною вона спілкувалася вкрай рідко. 25.05.2025 року вона разом зі своїм чоловіком та невісткою приїхали до ОСОБА_6 до дому і побачили, що остання лежить дуже хвора, стан був вкрай важким, говорити вже не могла; на столі біля неї не було ні їжі, ані води, лиш сухарик хліба. У цей час прийшли до хати родичка братової ОСОБА_4 і викликали швидку медичну допомогу, яка приїхала через 20 хв. Лікарка, оглянувши її, сказала, що у неї на ногах абсцес і хвору перенесли у машину швидкої медичної дороги, яка мала їхати у Тлумацьку міську лікарню. Вона разом із чоловіком та невісткою їхали позаду цієї машини, але побачили, що вона повертає і заїзджає на подвір`я ОСОБА_4 , тоді вони поїхали до дому. Вечором їй подзвонили і повідомили, що братова померла. Пізніше, вона говорила з лікаркою і та їй повідомила, що саме ОСОБА_4 наполягла на тому, щоб хвору не везти у лікарню, а до неї додому. Вважає, що саме дії останньої призвели до смерті її братової. Крім того зазначила, що покійна ще за життя обіцяла свою хату заповісти її сину, а як виявилося пізніше, заповіла своїй родичці ОСОБА_4 .

Дізнавач у судовому засіданні скаргу не визнав, просив відмовити у її задоволенні та суду пояснив, що ним здійснено повна перевірка заяви скаржниці та встановлено, що згідно карти виїзду швидкої медичної дороги медичні працівники 24.05.2025 року виїзджали до місця проживання ОСОБА_6 у с. Гарасимів на АДРЕСА_1 та встановили, що, зі слів родичів, остання перенесла інсульт у 2025 році та приймала кардіомагніл та має повний параліч лівої сторони. Останні надали їй необхідну медичну допомогу та стан пацієнтки стабілізувався. ОСОБА_6 відмовилася від госпіталізації у присутності ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , який її сповідав після їхньої допомоги. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 26.05.2025 року причиною смерті ОСОБА_6 є хронічна серцево-судинна недостатність та кардіосклероз дифузний, про що зазначено також у повному витязі з ДРАЦСГ щодо актового запису про смерть від 26.05.2025 року. Також ним опитано лікаря-терапевта ОСОБА_8 , яка у своїх показах зазначила, що ОСОБА_6 у 2020 році уклала з нею договір про надання медичних послуг. Остання хворіла на ішемічну хворобу серця та гіпертонію, у 2025 році перенесла інсульт; психічними хворобами не хворіла. Враховуючи зазначене, відомості у ЄРДР не внесено та заяву зареєстровано у журналі звернень громадян.

Вислухавши скаржника, дізнавача, дослідивши подану скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

З матеріалів справи, а саме з копії заяви ОСОБА_3 від 27.01.2026 року, поданої на ім`я ВП № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, вбачається, що остання просила внести відомості до ЄРДР про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.135, 136, 139 КК України по факту залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані та ненадання допомоги хворому медичним працівником та невідкладно розпочати досудове розслідування щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Вказана заява була отримана ВП № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області 27.01.2026 року, що підтверджується відтиском печатки вхідної реєстрації ( а.с.2 матеріалів перевірки № 419).

Як встановлено у судовому засіданні, зокрема з пояснень дізнавача ОСОБА_9 , відомості про вчинені кримінальні правопорушення до ЄРДР внесені не були, у зв`язку з тим, що не було встановлено достатніх відомостей про фактичне існування доказів, що підтверджує реальність події кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обґрунтованість скарги ОСОБА_3 , суд зазначає, що питання обов`язковості внесення слідчим, дізнавачем, прокурором відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань неодноразово було предметом розгляду Верховного Суду.

Так, у постанові від 30 вересня 2021 року у справі № 556/450/18 Верховний Суд зазначив: «За змістом ст. 214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР».

У постанові від 20 квітня 2023 року у справі № 373/18/23 Верховний Суд зазначив: «Положеннями ч. 1ст. 303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні, серед іншого, може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення".

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 та від 24 квітня 2019 року у справі № 818/15/18 зауважила, що у межах процедури за правилами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч. 4, 5 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Системний аналіз положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. До того ж законодавцем розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК Українита прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.36, ч. 5 ст.40, ч. 4 ст.40-1 КПК України прокурор, слідчий та дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

При цьому, нормами кримінального процесуального законодавства передбачено, які саме діяння є правопорушеннями (злочинами), в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше.

Разом з цим, передбачено необхідність попередньої оцінки слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що свідчать про ознаки певного кримінального правопорушення, то є підстави вважати таку заяву чи повідомлення саме заявою чи повідомленням про кримінальне правопорушення, і тільки такі заяви і повідомлення повинні вноситись до ЄРДР за відповідною правовою кваліфікацією. Якщо ж у повідомленнях чи заявах таких ознак немає, то вони не можуть вважатись такими, які підлягають обов`язковому внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є прокурор, слідчий чи дізнавач вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймаються уповноваженою особою самостійно».

Отже, з наведених вище правових позицій ВС та ВПВС слідчим суддею вбачається, що слідчий після прийняття та реєстрації заяви ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення, виходячи з її змісту, мав перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а за наслідками проведеної попередньої оцінки, лише за наявності для цього підстав, прийняти рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР, адже реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

Слідчим суддею вбачається, що заява ОСОБА_3 від 27.01.2026 року, яка отримана ВП № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області 27.01.2026 року, не містить достатніх відомостей про фактичне існування доказів, що підтверджують реальність події злочину, а також не містить достатніх даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

На думку слідчого судді, під час попередньої оцінки змісту заяви ОСОБА_3 про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення та здійсненої ВП № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області повної перевірки зазначеної інформації, зокрема наданих суду у результаті даної перевіркикопії карти виїзду швидкої медичної дороги від 24.05.2025 року, протокол-допиту свідка, лікаря терапевта, ОСОБА_8 , копії лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_6 від 26.05.2025 року, копії повного витязу з ДРАЦСГ щодо актового запису про смерть ОСОБА_6 від 26.05.2025 року, слідчий дійшов обґрунтованого висновку про те, що з цієї заяви не вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а тому вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, як помилково вважає скаржник.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що в судовому засіданні скаржником не доведено, що мала місце бездіяльність уповноважених осіб ВП № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, оскільки здійснена повна та ґрунтовна перевірка обставин, які зазначені у заяві скаржника, а тому у задоволенні скарги ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 9, 36, 38, 40, 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя

П О С А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , особа, дії якої оскаржуються - ВП № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області про невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_10