ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/37064/25

Провадження № 11-сс/820/131/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2026 року,

в с т а н о в и л а :

Адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду зі скаргою на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого в місті Хмельницькому, бо ними порушено вимоги процесуального законодавства, а саме не внесено всупереч ст.214 КПК України відомості до ЄРДР на підставі заяви про вчинення злочину від 10 грудня 2025 року. З огляду на викладене, просив зобов`язати уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого в місті Хмельницькому, внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 17 лютого 2026 року в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР відмовлено.

Таке рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що уповноваженими особами ТУ ДБР, розташованого в місті Хмельницькому, не була допущена бездіяльність, передбачена ч.1 ст.303 КПК України, про яку йдеться у поданій скарзі, встановлено непідслідність даних правопорушень, у зв`язку з чим правові підстави для задоволення цієї скарги відсутні.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 просив скасувати ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2026 року, скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальні правопорушення задовольнити та зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР, розташованого в місті Хмельницькому, внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 від 10 грудня 2025 року про вчинення кримінального правопорушення та повідомити заявника шляхом надання витягу з ЄРДР.

Уважав, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, та таким, що не відповідає вимогам КПК України, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Зазначав, що 09 грудня 2025 року ОСОБА_6 звернулась до ТУ ДБР, розташованого в місті Хмельницькому, з заявою про неправомірні дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 з приводу перевищення ними службових повноважень та вчинення ними злочину, передбаченого ст.426-1 КК України.

Указана заява була прийнята ТУ ДБР, розташованого в місті Хмельницькому, що підтверджується відомостями про пересилання електронного повідомлення за номером В3890 від 10 грудня 2025 року.

Однак, оскільки уповноважені особи ТУ ДБР, розташованого в місті Хмельницькому, не повідомили її про результат перевірки і прийняте рішення, ОСОБА_6 15 грудня 2025 року було скеровано запит до ТУ ДБР, розташованого в місті Хмельницькому, про прийняте ним рішення.

Станом на 18 грудня 2025 року відомості про кримінальне правопорушення, про яке вона зазначала у своїй заяві, не були внесені до ЄРДР та не було повідомлено заявника про прийняте рішення.

18 грудня 2025 року до Хмельницького міськрайонного суду було подано скаргу в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого в місті Хмельницькому, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення.

Апелянт зазначав, що слідчий суддя місцевого суду не врахував, що норми КПК України не передбачають повноважень прокурора, слідчого здійснювати оцінку обґрунтованості заяви чи повідомлення про злочин, однак встановлюють обов`язок провести фіксацію відомостей про кримінальне правопорушення.

Тобто, на його думку, слідчий суддя місцевого суду не взяв до уваги обставини вчинення кримінальних правопорушень, викладених у заяві ОСОБА_6 від 09 грудня 2025 року, які є достатніми для реєстрації відомостей про кримінальне правопорушення в ЄРДР та здійснення досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; адвоката ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Приписи ч.1 ст.2 КК України передбачають, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

За допомогою правил про підсудність забезпечується рівність всіх громадян перед законом і судом (ст.24 Конституції України та ст.10 КПК України).

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Разом з тим, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише ті, що містять відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Водночас, зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Статтею 216 КПК України визначена підслідність органам досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Установлено, що 10 грудня 2025 року ОСОБА_6 звернулася до ТУ ДБР, розташованого в місті Хмельницькому, з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Листом від 09 січня 2026 року за підписом керівника Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого в місті Хмельницькому, повідомлено заявника про те, що було перевірено доводи, викладені у вказаному повідомленні від 10 грудня 2025 року, та встановлено, що розслідування подій, описаних у ньому, не належить до підслідності слідчих ДБР.

Указана заява ОСОБА_6 від 09 грудня 2025 року скерована до ГУНП в Хмельницькій області, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 для організації розгляду, проведення службового розслідування (перевірки) щодо дій окремих військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1 та прийняття рішення відповідно до їх компетенції.

Приписи ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», Державне бюро розслідувань є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування злочинів, віднесених до його компетенції.

Державне бюро розслідувань вирішує завдання із запобігання, виявлення, припинення, розкриття і розслідування: 1) злочинів, вчинених службовими особами, які займають особливо відповідальне становище відповідне до ч.1 ст.9 Закону України «Про державну службу», особами, посади яких віднесено до першої - третьої категорії посад державної служби, суддями та працівниками правоохоронних органів, крім випадків, коли ці злочини віднесено до підслідності детективів Національного антикорупційного бюро України; 2) злочинів, вчинених службовими особами Національного антикорупційного бюро України, заступником Генерального прокурора керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури або іншими прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, крім випадків, коли досудове розслідування цих злочинів віднесено до підслідності детективів підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України; 3) злочинів проти встановлення порядку несення військової служби (військових злочинів), крім злочинів, передбачених ст.422 КК України.

У даному випадку, уповноваженими особами ТУ ДБР, розташованого в місті Хмельницькому, не була допущена бездіяльність, передбачена ч.1 ст.303 КПК України, про яку йдеться у поданій скарзі.

Доводи заяви уповноваженими особами ТУ ДБР були перевірені, та встановлено непідслідність даних правопорушень вказаному органу.

Слідчий суддя місцевого суду прийшов до висновку про те, що відсутні правові підстави для задоволення скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, з чим погоджується колегія суддів.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст.218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчими того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення, тобто реєстрація кримінальних правопорушень, шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР, слідчим (прокурором), під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Направлення заяви до відповідного органу задля прийняття рішення за наслідком розгляду такої заяви не суперечить положенням ст.ст.214, 216, 218 КПК України, і вказана обставина спростовує факт допущення заявленої бездіяльності.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 колегією суддів апеляційного суду перевірено, вони визнані необґрунтованими, тому не заслуговують на увагу.

На переконання колегії суддів, слідчим суддею місцевого суду не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили постановити законне та обґрунтоване рішення.

Відтак, колегія суддів підстав для скасування ухвали слідчого судді місцевого суду не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2026 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3