Провадження №1-кп/447/106/26
Справа №447/2563/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2026 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаїв Львівської області матеріали кримінального провадження №0000344, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.07.2025, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піски, Пустомитівського району Львівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, розлученого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України,

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

У період часу з 23.05.2024 до 06.07.2025 ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , з мотивів неповаги до встановлених існуючих норм спільного життя, умисно, систематично, вчиняє психологічне домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає разом із ним, що призвело до її психологічних страждань.

Зокрема, 23.05.2024 близько 13:10 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , під час якого голосно кричав та виражався нецензурно, чим завдав шкоди психологічному здоров?ю потерпілої.

Відповідно до постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 30.05.2024, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім цього, 26.06.2024 близько 19:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_5 , під час якого висловлювався нецензурною лексикою та словесно погрожував фізичною розправою, внаслідок чого завдав шкоди психологічному здоров?ю потерпілої.

Відповідно до постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 16.07.2024, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім цього, 17.07.2024 близько 19:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_7 , під час якого висловлювався нецензурною лексикою та словесно погрожував фізичною розправою, внаслідок чого завдав шкоди психологічному здоров?ю потерпілої.

Згідно з постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 12.08.2024, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Незважаючи на неодноразове вчинення ОСОБА_3 упродовж тривалого часу протиправних дій психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини, 06.07.2025 близько 11:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , умисно вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , під час якого виражався нецензурною лайкою, голосно кричав, обзивав лайливими словами, що в сукупності призвело до її психологічних страждань.

Тим самим ОСОБА_3 своїми умисними насильницькими протиправними діями заподіяв ОСОБА_5 , яка є його колишньою дружиною, систематичні психологічні страждання, що завдали шкоди психічному здоров?ю потерпілої.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо своєї колишньої дружини, з якою перебував у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи, тобто злочин, передбачений ст. 126-1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, вину у вчиненому визнав, відмовився надавати суду показання.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочині та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, беручи до уваги заву потерпілої, що міститься у матеріалах справи, згідно з якою просила проводити розгляд справи за її відсутності, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а саме: протоколів допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; протоколу допиту потерпілої ОСОБА_5 , протоколів проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_3 , протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_3 , допиту свідків, потерпілої.

У судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого: копія паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого на ім?я обвинуваченого; вимога про судимість, згідно з якою ОСОБА_3 раніше не судимий; довідки, видані поліклінічним відділенням КНП «Миколаївська міська лікарня» Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, про те, що ОСОБА_3 на «Д» обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться; довідка, видана виконавчим комітетом Тростянецьої сільської ради Стрийського району Львівської області про зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб (склад сім`ї обвинуваченого), відповідно до якої він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; характеристика, видана старостою Липівського старостинського округу Тростянецьої сільської ради Стрийського району Львівської області, згідно з якою ОСОБА_3 характеризується позитивно, з сусідами перебуває у добрих відносинах, поведінка у побуті скромна, працьовитий, ввічливий, вихований, скарг від жителів села не надходило.

Враховуючи викладене, суд, дослідивши письмові докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, заяву потерпілої, яка просила проводити розгляд справи за її відсутності, приходить висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо колишнього подружжя, що призвело до психологічних страждань потерпілої.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, а саме те, що ОСОБА_3 вчинив нетяжкий злочин, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, його вік, сімейний стан розлучений, є особою похилого віку, пенсіонером, наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявність обставини, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Згідно з досудовою доповіддю ймовірність вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 злочину повторно середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб середній, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_3 слід визнати винним у вчиненні інкримінованого йому злочині та призначити покарання у виді позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання із випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Крім цього, відповідно до вимог ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів.

Обмежувальні заходи при призначенні покарання можуть бути застосовані судом як за ініціативою (клопотанням) прокурора, так і за власною ініціативою суду.

Враховуючи, що ОСОБА_3 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, вчиняв домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини протягом тривалого часу, що призвело до психологічних страждань потерпілої, суд прийшов висновку, що до обвинуваченого, як до особи, яка вчинила домашнє насильство, необхідно застосувати обмежувальні заходи у вигляді заборон наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; заборони листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб.

Суд вважає, що такі обмежувальні заходи із покладенням обов`язків будуть сприяти виправленню обвинуваченого, покращенню психологічного здоров`я потерпілої, а призначене судом покарання та обмежувальні заходи у своїй сукупності будуть необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів й цілком відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, речові докази відсутні, судових витрат не понесено.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, поклавши на нього наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 91-1 КК України, застосувати до ОСОБА_3 обмежувальні заходи, відповідно до яких покласти на ОСОБА_3 протягом 3 (трьох) місяців обов`язки:

- заборона наближатися на відстань 5 (п`ять) метрів до місця, де ОСОБА_5 може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

- заборони листування, телефонних переговорів з потерпілою ОСОБА_5 , інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1