Провадження № 1-в/161/44/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 02 березня 2026 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

заявника - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про зміну способу та порядку виконання вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.12.2020,

В С Т А Н О В И В :

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла заява адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про зміну способу та порядку виконання вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.12.2020, яким ОСОБА_4 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.263 ч.2 КК України та призначено покарання 120 (сто двадцять) годин громадських робіт, стягнуто в дохід держави 1307 (одну тисячу триста сім) грн 60 (шістдесят) коп судових витрат за проведення експертизи та речовий доказ ніж «Кайман» конфісковано в дохід держави, на підставі ч.1 п.3 ст.96-2 КК України.

В обґрунтування заяви зазначено, що на виконанні у Луцькому районному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебувають матеріали виконавчого провадження №64317960 та виконавчого провадження №64370255. 04.02.2021 по виконавчому провадженні №64370255 винесена постанова про арешт коштів боржника відповідно до виконавчого листа по справі №161/20574/20 від 22.01.20221 року. 19.02.2021 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №64370255 та стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави 1307 грн. 60 коп. судових витрат. Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників, ОСОБА_4 перебуває в даному реєстрі за виконавчим провадженням №64317960 станом на момент розгляду заяви. Відповідно до виконавчого провадження №64317960, ніж «Кайман», що знаходиться в кімнаті зберігання зброї Луцького ВП ГУНП у Волинській області, постановлено конфіскувати в дохід держави, на підставі ч.1 п.3 ст.96-2 КК України. Відповідно до відповіді на адвокатський запит №16012 від 11.02.2026 у Відділі перебуває провадження №64317960 з примусового виконання виконавчого листа №161/20574/20 від 22.01.2021 про конфіскацію ножа «Кайман». У зв`язку з невиконанням судового рішення в цій частині, просить змінити спосіб і порядок виконання вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.12.2020, щодо застосування спеціальної конфіскації речових доказів, а саме: просить постановити рішення, яким ніж «Кайман» слід знищити.

Заявник в судовому засіданні подану заяву підтримав, просив задовольнити з підстав, наведених у ній, одночасно ствердив, що з матеріалами виконавчого провадження не ознайомлювався.

Представник Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) та прокурор в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча належним чином були повідомлені про місце, дату та час проведення судового засідання.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Так, вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.12.2020 (справа №161/20574/20, провадження №1-кп/161/1469/20) на підставі ч.1 п.3 ст.96-2 КК України застосовано спеціальну конфіскацію до ножа «Кайман». Вказаний вирок 21.01.2021 року набрав законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 та ч. 2 ст. 534 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішень про конфіскацію майна здійснюється органами державної виконавчої служби в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 3 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що розпорядження конфіскованим майном та майном, яке не підлягає реалізації, здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 35 розділу VІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, порядок розпорядження конфіскованим майном, не реалізованим у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», та майном, яке не підлягає реалізації, встановлено Порядком розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 № 985.

Положеннями п. 1 Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 № 985, встановлено, що реалізація майна, конфіскованого за рішенням суду і переданого органам державної виконавчої служби здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

У п. 8 цього Порядку передбачено, що мисливська вогнепальна, пневматична і холодна зброя, боєприпаси до зброї, а також засоби самооборони, заряджені речовинами сльозоточивої та дратівної дії, реалізуються в установленому законодавством порядку.

Пунктом 11 Порядку визначено, що з метою забезпечення розпорядження конфіскованим майном у способи, відмінні від реалізації, керівник органу державної виконавчої служби утворює комісію, яка складається з представників відповідного органу державної виконавчої служби, державної податкової інспекції у районі, місті (крім м.Києва), районної у місті, об`єднаної та спеціалізованої державної податкової інспекції головного управління ДПС, а якщо майно вилучено митницею представників відповідної митниці.

Згідно з п. 14 вказаного Порядку передбачено, що у разі коли майно, не реалізовано у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», державний виконавець вносить на розгляд комісії, яка утворена відповідно до пункту 11 цього Порядку, пропозицію щодо безоплатної передачі майна органам державної влади, закладам охорони здоров`я, освіти, соціального забезпечення, соціального захисту, зокрема закладам, у яких виховуються діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, дитячим будинкам сімейного типу, прийомним сім`ям, будинкам дитини при установах виконання покарань, установам виконання покарань, слідчим ізоляторам, військовим формуванням, а також на благодійні цілі. Протягом місяця з моменту розміщення повідомлення про безоплатну передачу майна особи, яким надано право на безоплатне отримання майна, можуть звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про отримання майна. Якщо протягом місяця з моменту розміщення повідомлення жодна з осіб, яким надано право на безоплатне отримання майна, не звернулася до державного виконавця щодо його отримання, державний виконавець виносить на розгляд комісії питання щодо переробки, знищення (утилізації) майна. Рішення щодо переробки, знищення (утилізації) майна приймається також в разі, коли за рішенням комісії майно не було безоплатно передано жодній з осіб, які виявили бажання його отримати.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що чинним законодавством передбачено відповідний порядок дій державного виконавця щодо виконання судового рішення в частині розпорядження конфіскованим майном у разі неможливості його реалізації у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Однак, із змісту заяви та з доданих до неї документів не вбачається неможливості реалізації майна, яке підлягає спеціальній конфіскації. Станом на 11.02.2026 дане виконавче провадження відкрите та перебуває на виконанні. Дані про вжиття державним виконавцем, відповідно до Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, всіх можливих заходів, в тому числі винесення на розгляд комісії пропозиції щодо безоплатної передачі майна та, в подальшому, у разі виникнення підстав, питання щодо його переробки чи знищення (утилізації), - відсутні, що б давало підстави суду вважати, що виконані всі передбачені чинним законодавством дії щодо виконання вироку суду в частині застосування спеціальної конфіскації.

За таких обставин, суд вважає, що наразі дані про вжиття всіх необхідних та передбачених законом заходів щодо виконання вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.12.2020, в частині застосування спеціальної конфіскації речових доказів, а саме: ножа «Кайман» відсутні. Разом з цим, слід зазначити, що подальша доля конфіскованого майна повинна визначатись державним виконавцем самостійно, відповідно до Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби. В даному випадку суд не може впливати на рішення державного виконавця та вказувати як йому діяти і у який саме спосіб він повинен розпорядитись конфіскованим майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Водночас, під зміною способу виконання судового рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Отже, вивчивши матеріали заяви, суд вважає, що вирішення питання про знищення майна щодо якого застосовано спеціальну конфіскацію не є новим заходом для реалізації судового рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, встановлений судом, та фактично потягне за собою зміну судового рішення по суті, що є неприпустимим та суперечить принципу законності, обов`язковості судового рішення, правової визначеності та загальним засадам призначення кримінального покарання.

Таким чином, враховуючи, що суду не надано належних та достатніх доказів наявності обставин, які б унеможливлювали виконання вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.12.2020 (в частині вирішення долі речових доказів), а обґрунтування подання фактично зводяться до бажання заявника щодо ухвалення іншого за змістом судового рішення (в цій частині), що згідно вимог чинного законодавства є неприпустимим, тому суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.12.2020, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, Порядком розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, ст.ст. 21, 395, 534, 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про зміну способу та порядку виконання вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.12.2020 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1