Провадження № 11-кп/824/2087/2026Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

10 березня 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 та заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком у кримінальному провадженні №0001942 обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, непрацюючого, призваного за мобілізацією, раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Звільнено ОСОБА_10 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 3 (три) роки, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_10 , ухвалено рахувати з моменту проголошення вироку, тобто 11.04.2025 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 задоволеночастково.

Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Вироком суду ОСОБА_10 визнано винним в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент його заподіяння, за наступних обставин.

Так, 29.07.2023 року у вечірній час ОСОБА_11 перебував на лавочці біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час до нього підійшов ОСОБА_10 . В ході спілкування між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт через те, що ОСОБА_11 неналежним чином виконував свої батьківські обов`язки із догляду за своїм малолітнім сином ОСОБА_12 , що мало наслідком його зникнення. В ході вказаного конфлікту у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 . Реалізуючи власний злочинний умисел, ОСОБА_10 наніс ОСОБА_11 кілька ударів кулаком в обличчя та ногою по ногам, спричинивши тілесні ушкодження.

У зв`язку із спричиненням ушкоджень ОСОБА_11 викликав працівників екстреної медичної допомоги та поліції.

Далі, в ніч на 30.07.2023 року ОСОБА_11 прибув до приміщення бомбосховища, розташованого у підвалі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час до вказаного бомбосховища зайшов ОСОБА_10 . Побачивши ОСОБА_11 , який відпочивав на матраці у приміщенні вказаного, бомбосховища, ОСОБА_10 вирішив продовжити реалізацію раніше виниклого злочинного умислу, спрямованого на спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень. Реалізуючи власний злочинний умисел, ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_11 та наніс йому кілька ударів ногою по ногам та спині, а також не менше 3 ударів ногою по голові та обличчю, після чого ОСОБА_10 залишив приміщення вказаного бомбосховища, а ОСОБА_11 залишився на тому ж місці. Приблизно через 10 хвилин ОСОБА_10 , продовжуючи реалізацію власного злочинного умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , повернувся до приміщення вказаного бомбосховища та наніс ОСОБА_11 ще не менше 3-4 ударів руками та 3-4 ударів ногою по голові та тулубу, після чого залишив приміщення вказаного бомбосховища. Внаслідок своїх злочинних дій ОСОБА_10 спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми з крововиливом під тверду мозкову оболонку справа у вигляді рідкої крові та згустків (об`ємом 120 мл) із зміщенням та із стисненням головного мозку, які є тяжкими тілесними ушкодженнями, небезпечними для життя в момент заподіяння.

Не погоджуючись з вказаним вироком, прокурор окружної прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати в частині призначення покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, а також неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 6 років позбавлення волі.

Однак, до початку апеляційного розгляду від прокурора надійшло клопотання про відмову від розгляду поданої апеляційної скарги на підставі ст. 403 КПК України.

Заступник керівника Київської обласної прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Виключити обставину, обтяжуючу покарання обвинуваченого - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану. В решті вирок залишити без змін.

Вказує, що судом не зазначено яким чином введений в Україні воєнний стан полегшив вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення. Незважаючи на введення Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 воєнного стану, який неодноразово продовжувався та діяв на всій території України на час вчинення кримінального правопорушення (з 29.07.2023 по 30.07.2023) та на момент ухвалення вироку (11.04.2025), кримінальне правопорушення, передбачене ст. 121 КК України не містить кваліфікуючої ознаки злочину - вчинення злочину в умовах воєнного стану.

Крім того, у місті, де ОСОБА_10 вчинено злочин, бойові дії в місці вчинення кримінального правопорушення з 29.07.2023 по 30.07.2023 не проводились, а отже обвинувачений при вчиненні кримінального правопорушення не використовував умов воєнного стану. Вчинення ОСОБА_10 злочину в умовах дії воєнного стану, не свідчить про наявність у його діях визначеної ст. 67 КК України обтяжуючої обставини - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, так як ці поняття не тотожні.

Вважає, що суд першої інстанції не мав права визначати у вироку обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, таким чином застосував закон, який не підлягає застосуванню, тобто неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

З урахуванням того, що в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого, думки прокурора і захисника, які не заперечував проти проведення апеляційного розгляду без участі обвинуваченого,на підставі положень ч. 4 ст. 401, ч. 4 ст. 405 КПК України щодо можливості проведення апеляційного розгляду у разі неприбуття в судове засідання обвинуваченого, з метою дотримання вимог ст. 28 КПК України щодо розумності строків апеляційного розгляду, колегією суддів було прийнято рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 , думку захисника, яка не заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. У такому випадку суд апеляційної інстанції закриває провадження за такою апеляційною скаргою.

Таким чином, відповідно до положень ст. 403 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне прийняти відмову прокурора Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 від поданої ним апеляційної скарги та закрити апеляційне провадження в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначене за ним покарання ніким не оспорюються.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме необґрунтоване визнання судом першої інстанції обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_10 - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст.67 КК України при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються вчинення злочину з використанням умов воєнного або надзвичайного стану, інших надзвичайних подій.

Вчинення кримінального правопорушення "в умовах воєнного стану" як кваліфікуюча ознака деяких кримінальних правопорушень та "вчинення злочину з використанням умов воєнного стану" як обставина, що обтяжує покарання, не є тотожними поняттями.

Вирішальним для кваліфікації дій особи за кваліфікуючою ознакою "в умовах воєнного стану" є час вчинення кримінального правопорушення - до введення воєнного стану Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 чи після цього. При цьому не має значення, чи велися в населеному пункті, де було вчинено кримінальне правопорушення, бойові дії, чи мало місце масове вогневе ураження, тимчасова окупація, прохід військ, тощо.

Водночас, для врахування обставини, що обтяжує покарання, "вчинення злочину з використанням умов військового стану", негативна для суспільства ситуація, спричинена таким станом, має умисно використовуватись обвинуваченим для вчинення злочину.

Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що ОСОБА_10 під час вчинення кримінального правопорушення використовував введений в Україні воєнний стан.

Відповідно до положень ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, п. 11 ч. 1 ст. 67 КК України, який не підлягає застосуванню, вказана обставина згідно зі ст.ст. 408, 413 КПК України є підставою для задоволення апеляційної скарги прокурора та зміни вироку шляхом виключення з нього обставини, яка обтяжує покарання, - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Керуючись ст. ст. 403, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня 2025 року щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня 2025 року щодо ОСОБА_10 - змінити.

Виключити з вироку обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_10 - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя