Справа № 643/4302/26
Провадження № 1-кс/643/2024/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2026 м. Харків

Слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали суду клопотання слідчого СВ Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Салтівської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_4 , про надання тимчасового доступу до речей і документів в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001125 від 01.08.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

встановив:

Слідчим відділом Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001125 від 01.08.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

До СУ ГУНП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_5 про те, що невстановлена особа в період часу з 2009 по 2014 в м. Харкові, шахрайським шляхом, заволоділа його грошовими коштами на загальну суму 6000 доларів США, чим завдала останньому матеріальної шкоди.

В ході досудового розслідування було допитано в якості потерпілого ОСОБА_6 , яка пояснила, що в червні 2009 року побачила в газеті оголошення про надання кредиту без поручителя. Після чого, зв?язавшись з автором оголошення, дізнавшись про умови отримання грошових коштів і погодившись із ними, разом зі своїм сином ОСОБА_5 з однієї сторони уклали договір позики №2822 від 10.07.2009 року з ОСОБА_7 , що був посвідченим приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 . Крім того, підписали ряд документів, не читаючи їх та не вникаючи у їх суть.

В подальшому, частину грошових коштів згідно вищезазначеного договору ОСОБА_6 сплачувала особисто ОСОБА_7 , а також його поручителям - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які надавали потерпілій письмові розписки про отримання від неї грошових коштів.

Також досудовим розслідуванням встановлено, що 11.12.2015 ОСОБА_7 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_13 про звернення стягнення на предмет іпотеки (квартиру АДРЕСА_1 ).

Рішенням ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі №643/16004/15-ц від 16.03.2016 позов задоволено частково. В рахунок задоволення вимог ОСОБА_7 звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , із застосуванням визначеної ст. 38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю права на продаж предмета іпотеки від власного імені будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки суб?єкта оціночної діяльності або незалежного експерта на момент продажу, але не нижче, ніж за визначеною сторонами в п. 5 іпотечного договору ціною на рівні 150000 (ста п?ятдесяти) гривень, для чого надано ОСОБА_14 , особисто та через представника, право пред?являти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно та письмово звертатися, подавати, одержувати і підписувати необхідні довідки і документи, заяви до ІНФОРМАЦІЯ_2 , Комунального підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_3 », органів нотаріату і приватних нотаріусів, та інших державних органів, установ, підприємств, організацій, з питань отримання Витягів та інших документів, а також вчиняти всі інші дії, пов?язані з вирішенням цих питань. Рішення набрало законної сили.

24.06.2016 між ОСОБА_7 та його батьком, ОСОБА_15 укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором (договором про задоволення вимог іпотекодержателя від 10.07.2009, укладеного між. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ). 29.10.2016 ОСОБА_11 використав своє право вимоги на предмет іпотеки, та до цього часу ОСОБА_11 є власником квартири АДРЕСА_1 . У січні 2017 року ОСОБА_11 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про усунення перешкод та вселення в квартиру. Позовну заяву вмотивував тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтвердив інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Посилався на те, що з 29 жовтня 2016 року єдиним законним власником цієї квартири є він, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 протиправно чинять йому перешкоди у вселенні до належної йому на праві власності квартири, у зв?язку з чим порушують його право власності на спірну квартиру, просив вселити його. Заочним рішенням ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28 листопада 2017 року позов ОСОБА_16 задоволено, усунуто перешкоди в користуванні власністю і вселено його в зазначену квартиру.

3 питань стягнення боргу 08.02.2014 ОСОБА_7 звернтався до ІНФОРМАЦІЯ_1 із позовною заявою до ОСОБА_5 про стягнення боргу з урахуванням процентів за користування позикою та трьох процентів річних в сумі 142 221 грн. 80коп., неустойки в сумі 936 000 грн. 00 коп., а також судові витрати. Рішенням ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.05.2014 у справі 643/1737/14-ц позовні вимоги ОСОБА_7 задоволені частково, з ОСОБА_5 стягнуто на користь ОСОБА_7 заборгованість за договором позики від 10 липня 2009 року в сумі 139240грн. 94 коп., а також судові витрати в сумі 282 грн. 82 коп.

Вказана документація, що стосується вчинення даного кримінального правопорушення, має важливе значення для доказування у вищевказаному кримінальному провадженні, оскільки містить інформацію, яка необхідна для подальшого досудового розслідування.

Слідчий зазначає, що на теперішній час наявна необхідність у отриманні Ухвали на тимчасовий доступ до оригіналів документів та інших носіїв інформації, з можливістю вилучення їх завірених належним чином копій, які перебувають у володінні приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , що здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , а саме договору позики ОСОБА_6 , договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 10.07.2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , договору комісії від 10.07.2009 року між ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_13 , нотаріальних матеріалів, на підставі яких посвідчувались правочини.

У судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, подавши заяву про розгляд клопотання без їх участі, підстав для визнання їх явки обов`язковою слідчий суддя не вбачає.

У судове засідання представник органу, у володінні якого перебувають документи, не з`явився, причини неявки суду невідомі, клопотань до слідчого судді не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Виходячи зі змісту вимог ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, одним із яких є тимчасовий доступ до речей і документів.

Статтею 159 КПК України визначено, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно з ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Нормою ч. 2 ст. 160 КПК України визначено, що серед іншого у клопотанні сторони кримінального провадження про надання тимчасового доступу до речей і документів має бути зазначено значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Всупереч положень ч. 2 ст. 160 КПК України, у клопотанні не зазначено і не розкрито значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а також не доведено можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, які до того ж містять відомості, що можуть становити таємницю вчинення нотаріальних дій.

Крім того, слідчим суддею встановлено, що до матеріалів клопотання стороною обвинувачення долучено копії документів, про тимчасовий доступ до яких і подано клопотання, що само по собі нівелює предмет клопотання.

Таким чином, керуючись загальними засадами кримінального провадження, з метою застосування у кримінальному провадженні належних правових процедур, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність на даний час підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 131-132, 159-166, 309 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Салтівської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_4 , про надання тимчасового доступу до речей і документів в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001125 від 01.08.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1